Справа № 2-230/ 2007 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський районний суд Автономної Республіки
Крим у складі:

судді - Проскурні С.М.,

при секретарі - Корнацькій І.В.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за
позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про визнання права
власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що
влітку 2006 року вона уклала з ОСОБА_5. усну угоду купівлі-продажу нерухомого
майна - вказаної квартири та передала за неї відповідачу грошову суму 5000
грн., про що склали розписку. Угода не була посвідчена нотаріально, через що вона
не має можливості користуватися правами власника.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, діюча на підставі
довіреності, підтримала позовні вимоги ОСОБА_4, пояснивши, що позивач є її
матір'ю, яка уклала з ОСОБА_5. угоду з купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Мати
передала продавцю за квартиру 5000 грн., про що склали розписку від
10.07.06.                 ОСОБА_5
зобов'язався протягом місяця переоформити квартиру на мати, але через те, що
він є громадянином Російської Федерації, де і проживає до даного часу, він не
зміг з'явитися до Красногвардійської нотаріальної контори. Просила визнати за
ОСОБА_4. право власності на зазначену квартиру.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали,
пояснивши, що відповідач ОСОБА_5 отримав за заповітом ОСОБА_6 спадкове  майно у вигляді квартири АДРЕСА_1. Являючись
громадянином Російської Федерації він вирішив продати вказану квартиру і уклав
10 липня 2006 року з ОСОБА_4. угоду з купівлі-продажу, яка сплатила ОСОБА_5.
грошову суму 5000 грн. відповідно до розписки, але через нотаріальну контору
договір не було посвідчено. У зв'язку з характером роботи та місцем проживання
відповідача він видав довіреність на ім'я ОСОБА_2 на продаж вказаної квартири. Не заперечували проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_4

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі,
дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на праві власності ОСОБА_5. належить нерухоме майно -
квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 17.07.06р., витягом з реєстру права власності на нерухоме майно
Джанкойського МБРТІ та технічним паспортом на квартиру.

Між сторонами у справі мала місце усна угода з купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. ОСОБА_4. сплачено ОСОБА_5. 5000 грн. за квартиру, що підтверджується
складеною між ними розпискою, виданою 10.07.06р., що не оспорювалося
представниками сторін у судовому засіданні.

Позивач фактично проживає в квартирі, яку купила у відповідача, але не має
документів на право власності на вказане нерухоме майно, через відсутність
нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦПК України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

На підставі ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на
майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача
з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації
(ст.334 ч.4 ЦК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем цілком
виконано умови угоди, прийнято нерухоме майно та сплачено запропоновану
відповідачем суму вартості квартири. Однак через те, що угода не була
посвідчена в нотаріальному порядку та від такого посвідчення відповідач
ухиляється, суд вважає за можливе визнати угоду з купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1,
укладеною між ОСОБА_4. та ОСОБА_5. від 10 липня 2006 року дійсною та визнати за
ОСОБА_4. право власності на вказану квартиру.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 220 ч.2, 334 ч.3, ч.4, 392, 638 ЦК України, 10, 11, 60, 212,
215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4до ОСОБА_5задовольнити.

Визнати угоду з купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеною між ОСОБА_4.
та ОСОБА_5. від 10 липня 2006 року дійсною.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на придбане нерухоме
майно - квартиру № АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя