АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                                               м.  Дніпропетровськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Гайдук B.І,                                          Дерев'янко
О.Г.,        Козлова СП.

розглянувши у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного
суду Київської області від 27 жовтня 2004 року та на ухвалу колегії суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Київської області від 17
грудня 2004 року у справі за позовом КП ВКГ «Бориспільводоканал» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу,  -

встановила:

У
вересні"" 2004 року позивач звернувся з зазначеним позовом до
суду,  обґрунтовуючи свої вимоги
тим,  що вони надають послуги населенню
по подачі води та відведенню стоків,
відповідачка є їх абонентом і повинна сплачувати надані послуги. З
01.05.2004 року по 01 вересня 2004 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі
92, 77 грн.,  яку позивач просив стягнути
на їх користь.

Рішенням
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2004
року,  залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Київської області від
17 грудня 2004 року,  позов задоволений у
повному обсязі,  стягнуто з ОСОБА_1 на
користь КП ВКГ «Бориспільводоканал» 92, 77 грн.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального -та
процесуального права,  в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та відмови позивачу у задоволенні
позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
справи в межах касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Справа № 33ц-260кс/07    6 -3288кс 05                                                                 Категорія:
12

Головуючий
у першій інстанції      Бондаренко І.А.

Доповідач                           Козлов СП.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до
ч.4  ст. 332 ЦПК України суд касаційної
інстанції скасовує судове   рішення   за
наявності   підстав,    які
тягнуть   за   собою
обов'язкове - скасування судового рішення.

Стягуючи з ОСОБА_1
на користь позивача заборгованість за послуги водопостачання в сумі 92, 77
грн. суд виходив з того,  що така
заборгованість виникла у відповідачки за період з 01.05.04 р. по 01.09.04 р,
,  оскільки її син ОСОБА_2,  який проживає з нею та є інвалідом 2 групи Радянської
Армії у зв'язку з отриманням захворювання при проходженні військової
служби,  не має передбачених Законом
України „Про статус ' військовослужбовців військової служби і ветеранів органів
внутрішніх справ та їх соціальний захист" пільг по сплаті за послуги
водопостачання за відсутністю у нього 20 років вислуги військової служби.

Проте з
таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки він не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального
права.

Так,  згідно з діючим на час виникнення спірних
правовідносин Законом України „Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям та членам їх
сімей,  які знаходяться на їх
утриманні,  батькам та членам сімей
військовослужбовців,  які загинули,  померли,
пропали без вісти або стали інвалідами під час військової служби,  надається 50-відсоткова знижка плати
користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги
водопостачання,  газ,  електрична,
теплова енергія тощо) в житлових будинках усіх форм власності,  в межах норм,
передбачених діючим чинним законодавством (п.6  ст. 12). Обов'язковість наявності у
військовослужбовців 20 років вислуги військової служби для надання ним таких
пільг цим Законом не передбачена.

Між
тим,  суд вказані норми закону залишив
без уваги та в рішенні не зазначив,  чому
вони не можуть застосовуватися до ОСОБА_2,
пославшись при цьому лише на Закон України „Про статус
військовослужбовців військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та
їх соціальний захист".

Відповідно
до ч.1  ст. 64 ЖК України члени сім'ї
наймача,  які проживають разом з
ним,  користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,  що
.випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язанням,  що випливають із зазначеного договору.

Як вбачається з матеріалів справи,  з
відповідачкою за вказаною адресою в

якості членів її сім'ї проживають її чоловік - ОСОБА_3 та її син -

.
ОСОБА_2 Але суд,  вирішивши питання про
їх права та обов'язки щодо

плати за послуги водопостачання,
до участі у справі їх не притягнув.

Залишаючи
рішення суду першої інстанції без змін апеляційний суд зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права залишив без уваги,  в порушення вимог п.8 ч.1  ст. 313 ЦПК України (1963р.) в ухвалі не
зазначив мотивів,  з яких він виходив при
постановленні ухвали,  і норми
матеріального права,  якими він
керувався.

За таких
обставин,  оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої
інстанції,  з підстав п.4 ч.1  ст. 338 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст. 336, 338 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково. ,

Рішення
Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2004 року та
ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 17 грудня 2004 року скасувати,  а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.