У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,   Охрімчук
Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного орендного
підприємства "Агрофірма “Узинська”, третя особа Тарасівська сільська рада
Білоцерківського району Київської області, про стягнення заборгованості за
оренду майнового паю, заборгованості по договору оренди земельної ділянки,
зобов'язання повернення оригіналу сертифікату на землю і відшкодування
моральної шкоди та за зустрічним позовом про визнання угоди про передачу землі
в оренду недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2006 р.,
залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.11.2006
р., яким у первісному позові відмовлено, а зустрічний позов задоволено:
укладений між сторонами договір оренди землі від 1.01.2000 р. визнано недійсним.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1  посилається на неправильне
застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та
передачу справи на новий розгляд до місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені первісного позову та
задовольняючи зустрічний позов, місцевий суд, з урахуванням обставин справи,
виходив з того, що           ОСОБА_1 не
набував права на земельну частку (пай) колишнього КСП Агрофірма “Узинська”, оскільки був прийнятий на роботу після отримання
підприємством державного акту на право колективної власності на землю та в
додаткові списки на видачу сертифіката на право на земельний пай включений не
був.

Апеляційний суд погодився з таким висновком місцевого
суду та залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук