АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 3901/ 2007                      Головуючий
в 1 інстанції - Дубіжанська Т.О.
- 2/5                                           Доповідач  - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

26
червня 2007 року  Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів    - Григорченка Е.І., Прозорової М.Л.

при
секретарі  - Білоконь Н.В.

з участю
адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13
березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради,
треті особи - Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора та ОСОБА_2,
про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на
частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2007 року та
направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції / а. с. 121-123 /.

Зазначеним
рішенням суду позовні вимогиОСОБА_3 задоволено, суд встановив факт прийняття
ним спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та
визнав за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 423/800
частин домоволодіння АДРЕСА_1 / а. с. 114-115/.

Як на
підстави апеляційної скарги третя особа ОСОБА_2 посилалась на те, що рішення є
незаконним, оскільки воно ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального закону. Крім того, висновки суду, я вважає третя особа, є
помилковими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи / а. с.
121-123 /.

Судом
встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження / а. с.29-30 /.Позивач ОСОБА_3,
разом зі своєю матірю ОСОБА_4, з моменту свого народження і до теперішнього
часу проживав, проживає та зареєстрований в домоволодінні АДРЕСА_1, тобто в
частині домоволодіння, яке належало на праві власності його матері / а. с. 31
/.

Згідно
свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 05.03.19993 року
ОСОБА_4 є власницею 423/800 частин домоволодіння АДРЕСА_1 /а. с. 16 / і за нею
у встановленому законом порядку зареєстровано

право власності на 423/800 частин зазначеного домоволодіння, що
підтверджується довідкою Дніпропетровського МБТІ від 11.03.2003 року № 2201 /
а. с. 21 /.

ОСОБА_4
померла 26.07.1997 року / а. с. 28 /, після смерті якої відкрилася спадщина, і
11.11.2004 року з заявою про прийняття спадщини звернувся до Третьої
Дніпропетровської державної нотаріальної контори - її син ОСОБА_3, тобто
спадкоємець першої черги. / а. с. 81 /.

Оскільки
в домоволодінні є самочинно збудовані споруди (два сараї та альтанка), то
позивач не зміг оформити спадок у встановленому порядку після смерті матері.

Судом
встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки
він постійно проживає в спадковому будинку, підтримує його стан, вступив в
управління та володіння спадковим майном, тобто виконав всі дії, що свідчать
про фактичне прийняття ним спадщини.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимогиОСОБА_3
підлягають задоволенню в силу
ст.ст.529,549 ЦК України (1963 року).

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи
даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатню повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями свідків та  самих сторін.

При вище
зазначених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що позовні вимогиОСОБА_3 підлягають задоволенню згідно
ст.ст.529,549 ЦК України
(1963 року).

Приведені
в апеляційній скарзі доводи третьої особи ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками
суду по їх оцінці.

Відповідно
ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має
оцшювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Посилання
ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі на те, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від
05.03.1993 року, згідно з яким ОСОБА_4 належить 423/800 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, є незаконним так як не відповідає рішенню народного суду
Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 01.10.1979 року, - не можуть
прийняті до уваги оскільки дане свідоцтво, на день винесення рішення судом,
було чинним і ніким не оспорене у встановленому законом порядку.

Інші доводи
апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень
матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування
судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким
чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.
303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2007 року
- залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.