У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,                       Данчука В.Г., Гуменюка В.І.,                         Косенка В.Й., -

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и л а:

У липні 2001 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, уклавши
15 лютого 2001 року договір її купівлі-продажу з ОСОБА_2. За договором
відповідачка мала до 15 травня 2001 року звільнити квартиру від свого майна,
виписатись разом з членами своєї сім'ї, оплатити комунальні послуги та надати
квартиру у безперешкодне користування позивачу, оскільки відповідачі проживають
без будь-яких підстав у вказаній квартирі і не бажають її зві­льняти, тому
змушений звернутися в суд за захистом права власності.

ОСОБА_2. подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірної кварти­ри та
відповідного реєстраційного посвідчення на неї, зазначивши третіми особами на
стороні відповідача ОСОБА_4 та
приватного нотаріуса ОСОБА_6, котрий посвідчив договір. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що договір є недійсним,
оскільки укладався з метою приховати ін­шу угоду - договір застави. Договір
купівлі-продажу уклала за проханням свого сина ОСОБА_4 Останній є власником ПП “САД”, яке мало кредитні
зобов'язання перед АКБ “Укрсоцбанк”.
На основі близького знайомства ОСОБА_1 надав ПП “САД” позику, якою погашено кредитний
борг підприємства в сумі 52 015 гривень. Цю суму, що в еквіваленті з іншими
витра­тами становила 12 000 доларів СПІА,
ОСОБА_4 зобов'язався повернути до 15 травня 2001 року. ОСОБА_1 для забезпечення повернення йому коштів
запропонував переоформити право власності
на квартиру, що і було зроблено. При цьому ОСОБА_1 написав розписку про пе­реоформлення
права власності в разі повернення йому ОСОБА_4 боргу в сумі 12 000 доларів США
до 15 травня 2001 року. Остання обставина в сукупності з відсутністю в договорі
порядку розпродажу квартири ґрунтувалось на позиці ОСОБА_1 коштів для погашення
заборгованості ПП “Сад” перед банком і було забезпеченням зворотності позики з
врахуванням комісійних та відсотків. Сам договір не містить порядку
розрахунків, а ОСОБА_2. не отримала жодних коштів за продаж квартири Договір
купівлі-продажу було укладено внаслідок обману та збігу тяжких обставин.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23
березня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 29 червня 2006 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Виселено ОСОБА_4,
ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 та передано цю квартиру ОСОБА_1.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2. просить
скасувати судові рішення та ухвалити рішення
про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його вимог, а зустрічний позов задовольнити,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
суд першої інстанції виходив з того, що відчуження ОСОБА_2. належної їй
квартири відповідає наданому їй Законом України “Про власність” правом на свій
розсуд розпоряджитися майном.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність у ОСОБА_1 права вимагати усунення
перешкод у користуванні спірною квартирою, власником якої він є.

З висновками суду першої інстанції
погодився і суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін.

У відповідності до частини 1 статті
335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків
суду.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та  процесуального
права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись
статтями 333, 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Любомльського районного суду Волинської області від 23 березня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Волинської області від від 29 червня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.М.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко