в 1 інстанції Грищенко Н.М.
21 (2 )                                                 Доповідач
року колегія: суддів судової палати по цивільних справах апеляційного
суду
Дніпропетровської області в складі :
судді Барильської А.П.
суддів                   Ляховської І.Є., Соколан Н.О.
секретарі       Гладиш К.І.
представника відповідача ОСОБА_1,
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м.  Кривому Розі на рішення Дзержинського
районного суду м.  Кривого Рогу від 06
березня 2007 року за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
про перерахунок щомісячних страхових виплат,
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м.  Кривому Розі подало апеляційну скаргу на
рішення Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 06 березня 2007 року,
яким стягнуто з відповідача на користь ЛОСОБА_3 заборгованість по
страховим виплатам за період з 01.05.2003 року по 01.01.2007 року в розмірі 18
025 грн. 16 коп.,  а також постановлено
стягувати страхові суми з 01.01.2007 року по 1211 гри. 71 коп.,  в якій ставить питання про скасування рішення
суду та відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі,  оскільки суд безпідставно притягнув Фонд
соціального страхування для участі у справі в якості відповідача,  а не третьої особи; судом не враховані
положення п.п. 1, 4, 5, 6, 12.1, 16 Положень ( стандартів) бухгалтерського
обліку,  затвердженого Наказом
Міністерства Фінансів України від 28.05.1999 року № 137; суд не взяв до
уваги,  що виплата перерахунків
потерпілим внаслідок вини підприємства з 01.04.2001 року є нецільовим
використанням коштів: незаконно зроблено перерахунок страхових виплат із
застосуванням коефіцієнту підвищення тарифних ставок та окладів 2.0 з
01.07.1994 року та 2, 5 з 01.12.1995 року,
не враховані вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від
24.10.2003 р. « Про внесення змін і доповнень до Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.1992р. №6 « Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди»,  де
вказано,  що при вирішенні спорів щодо
перерахування розміру страхових виплат необхідно мати на увазі,  що перерахування проводиться лише у
випадках,  встановлених  ст.  29
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,  які призвели до втрати: працездатності";
не застосовано трирічний строк позовної давності,  не перевірено відповідність розміру
нарахованих виплат пункту 28 «Правил відшкодування шкоди...»; не надана оцінка
доводам відповідача.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивач працював
машиністом скреперної лебідки на ш. Кірова РУ ім.  Кірова,
В результаті нещасного випадку на виробництві він був травмований,  позивачу згідно довідки МСЕК з 03.10.1963 року
встановлено 100% втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим
каліцтвом,  з 03.10.1970 року -безстроково.

Державне
підприємство "Рудоуправління імені "Кірова" призначило позивачу
відшкодування шкоди,  яке за період
січень -- квітень 1992 року складає 7886 крб.,
розмір якого позивач не оскаржує.

Ухвалюючи
рішення,  суд,  порушення вимог  ст.
311 ч.1 п.5 ЦПК України,  не
з'ясував суть та обсяг позовних вимог - ДОСОБА_3 та  розглянув не всі позовні вимоги. оскільки
позивачем був заявлений позов про неправильне застосування коефіцієнту
підвищення тарифних ставок,  посадових
окладів 2 з 01.07.1994 року від якого в подальшому представник позивача,  уточнивши свої позовні вимоги,  у встановленому законом порядку не
відмовився. Однак,  суд першої інстанції
не розглянув позовні вимоги в цій частині і не прийняв рішення в цій частині
позовних вимог. Не навів підстави для задоволення або відмови в задоволені
позову в цій частині.

Задовольняючи
позов частково,  суд виходив з того,  що при перерахуванні позивачу сум страхових
виплат підприємство помилково взяло до розрахунку коефіцієнти росту реальної
середньої заробітної плати,  а не
встановлені спільними

постановами
дирекції І профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу ВВД
ФССНВ також продовжило виплату цих сум у неправильному розмірі.

Однак,  з таким висновком щодо
наявності підстав для перерахунку щомісячних

платежів погодитись неможна,
оскільки змінюючи розмір щомісячних виплат,  суд першої

інстанції не перевірив,  чи відбулося
фактично підвищення заробітної плати по

підприємству,  не витребував
відомості про нарахування і одержання заробітної плати за

професією позивача за оспорюваний період,
тобто на час виплати відшкодування шкоди

підприємством.

Крім
того,  відповідно до пункту 28 Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків,  затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (із наступними
змінами і доповненнями),  перерахований
або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100 відсотків
втрати професійної працездатності не може бути більшим від середнього заробітку
відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи
протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць
роботи.

Вирішуючи
спір суд не звернув уваги на зазначене положення й не з'ясував розмір
середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних
ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у
перерахунок на повний календарний місяць роботи,  та чи не буде перевищувати розмір
відшкодування нарахованого позивачу встановлені обмеження. Довідка на а.с. 80
не відповідає вимогам зазначеного пункту Правил.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.  303,  307,
311 ч. 1 л. 5,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.  Кривому Розі - задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м.  Кривого
Рогу від 06 березня 2007 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сиди.