УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"24" квітня 2007 року                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                                                        Фединяка
В.Д.

суддів:                                                                  Кукурудза
Б.І., Мелінишин Г.П.

секретар                                                               Логажевська
М.Б.

за участю відповідача                                         ОСОБА_1,

позивачки                                                            ОСОБА_2

розглянувши    у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу ОСОБА_1  на рішення Рожнятівського районного суду від
02 лютого  2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття,
посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3, працює
на різних сезонних роботах і має нефіксований дохід. Однак, у добровільному
порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 02 лютого 2007
року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти
у розмірі по 200 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження до досягнення ним повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення і
зменшити розмір аліментів, вказуючи на те, що не працює, є хворим і не має
змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної
скарги, просить їх задовольнити пояснюючи, що не надає кошти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_3, оскільки не вважає себе батьком вказаної дитини.

Позивачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, вважає цю
скаргу безпідставною.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові
докази, колегія суддів приходить до висновку
про відхилення  апеляційної скарги
з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього сина
ОСОБА_3, працездатний і зобов'язаний надавати кошти на утримання дитини у
розмірі, який встановлений законом.

Висновок
суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно ст. ст. 80. 180184. 182.
Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Справа №22-ц-458/07                                        Головуючий
у Іінст.Витвицький В.В.

Категорія 35                                                         Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від
заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі.

При
визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)
стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)
стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів;

3)    наявність у
платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,

батьків, дочки, сина;

4)    інші обставини, що мають істотне
значення.

2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного
віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Так, представленими суду доказами: копією свідоцтва про
народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5); копією про встановлення батьківства
(а.с.6); копією свідоцтва про одруження (а.с.7); даними, які містяться у
довідці про місце проживання дитини (а.с.8) підтверджується, що батьком
неповнолітньої дитини є відповідач, вказана дитина проживає з позивачкою, а
відповідач у добровільному порядку  не
надає кошти на утримання дитини.

Розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
відповідно до ст. 62 Закону України "Про Державний бюджет України",
яким визначено прожитковий мінімум на одну особу з 01 квітня 2007 року в сумі
595 грн., судом визначено правильно. Тобто у розмірі не меншому як 30 %
прожиткового мінімуму.

За таких обставин, відповідно ст.ст. ст. ст. 80, 180,184,
182 Сімейного кодексу України суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина,
оскільки утримання неповнолітні дітей є обов'язком батьків.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів в
сумі 200 грн. щомісячно завищений, судом не приймаються до уваги, оскільки
встановлений розмір аліментів відповідає ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Інші доводи скарги не спростовують правильності висновків
суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, колегія суду вважає оскаржуване
рішення суду по суті правильним і таким, що постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за
доводами апеляційної скарги, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308,
313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Рожнятівського районного суду від 02 лютого 2007 року в даній справі залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України з часу набрання законної сили.