РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року                                                                                           м.Харків

Московський
районний суд м.Харкова у складі: головуючого-судді: Русановой В.Б. при
секретарі:    Тимощук М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
стягнення боргу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4. про визнання
договору недійсним, відшкодування моральної шкоди, суд-

встановив :

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2.
суму боргу за договором позики -35
000 грн., з урахуванням індексу інфляції 3844,60
грн., 3% річних -1165,20 грн. та судові
витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно договору позики від 17.03.2005р.
, посвідченому
приватним нотаріусом ОСОБА_4позичив відповідачці строком до 16.03.2006р. 35 000 грн. До цього
часу позивачка гроші не повернула, свої зобов'язання за договором не виконала.
Згідно вимог закону відповідачка повинна сплатити йому суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав, зазначив, що 35 000 грн. він до
підписання договору передав ОСОБА_2.,
тому підстав для визнання договору недійсним не існує. Вважає, що його
діями моральна шкода не була завдана ОСОБА_2.,
тому як з її вини не виконано договір та гроші йому не повернуті.

Представник позивача ОСОБА_5. в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала. Пояснила, що договір позики, укладений між сторонами відповідно до
вимог закону в письмовій формі.
ОСОБА_2отримала гроші до підписання договору, про що свідчить її підпис під
договором. До цього часу гроші ОСОБА_1.
не повернула. Тому просить позов ОСОБА_1задовольнити
в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2в судовому засіданні позов не
визнала, подала до суду зустрічний позов в якому просила визнати договір позики
від 17.03.2005р. недійсним в зв'язку з тим, що ОСОБА_1в день укладання договору гроші в сумі 35 000 грн. їй не
передавав, договір укладений був, оскільки вона повинна була сплатити ОСОБА_1. ЗО 000 грн. які
знаходилися  на  рахунку
приватної  фірми,  яку ОСОБА_1.

2

переписав не неї. Оскільки ОСОБА_1вимагав у неї 35 000 грн., погрожував
звернутися до суду вона перенесла
нервові переживання та їй було завдано моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав,
зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Пояснив, що оскільки гроші ОСОБА_1. ОСОБА_2.
не передавалися, доказів про отримання ОСОБА_2. грошей в сумі 35
000 грн. суду не надано договір позики є недійсним. Вважає, що з вини
відповідача, який незаконно вимагає він ОСОБА_2. гроші, погрожує їй , ОСОБА_2.
була завдана моральна шкода, яку він просить стягнути з ОСОБА_1

Приватний нотаріус ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, про день та
час розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухав пояснення сторін, їх представників,
дослідив надані суду докази вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1підлягають
задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2.
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.03.2005р. між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. укладено договір
позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4згідно якого ОСОБА_2позичила у ОСОБА_1. строком до 16.03.2006р. 35 000 грн. (а.с.8)

Згідно п.8 договору вбачається, що гроші в сумі 35 000 грн. ОСОБА_1передав ОСОБА_2. ще до підписання
цього договору.

Судом встановлено, та не спростовується сторонами, що
ОСОБА_2до цього часу борг позивачу не повернула.

Згідно ст.104 6 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таке ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК
України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Оскільки договір позики від 17.03.2005р. укладено у відповідності до вимог
закону, в письмовій формі, підтвердженням передачі грошей ОСОБА_2. є особистий
підпис ОСОБА_2. на
угоді, до цього часу зобов'язання за договором відповідачкою не виконані суд
стягує з ОСОБА_2. суму боргу 35
000 грн.

Заперечення ОСОБА_2.
та її представника про відсутність розписки, як підтвердження факту
передачі грошей ОСОБА_1. суд не приймає до уваги, оскільки згідно вимог закону
наявність розписки,  або  іншого
документу  ,
який
посвідчує  передання

3

визначеної
грошової суми не є обов'язковою,   а тому
не є підставою для визнання договору недійсним.

Згідно ст.1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти
або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо
договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

ОСОБА_2. не
надала суду письмових доказів, про те що гроші в сумі 35 000 грн. нею не були
отримані від ОСОБА_1Доказів про те, що договір позики від 17.03.2005р. був
укладений нею під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості
представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини ОСОБА_2. суду не надано,
а тому підстави для визнання договору недійсним відсутні. За таких обставин суд
відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_2.
про визнання договору позики недійсним та відшкодування моральної шкоди.

Надані відповідачкою копії платіжних відомостей за період с квітня 2005р. по
грудень 2005р. про отримання ОСОБА_1. заробітної плати суд не приймає до уваги,
оскільки дані документи підтверджують трудові відносини між робітником ОСОБА_1.
та Приватною науково-виробничою фірмою „Інтерпротео плюс", а не між
особисто ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Згідно ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також 3
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Згідно індексів споживчих цін (індекс інфляції) по
Україні за період з січня 2006
по липень 2006р. становив 103,8%,
за період з 1 квітня 2006р.
по лютий 2007р. становив 109,9%,
що вбачається із довідок Головного управління статистики у Харківській
області .

З
урахуванням індексу інфляції сума боргу складає 3844,60 грн., 3%
річних від простроченої суми боргу складають 1165, 20 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально
підтверджені судові витрати.

Згідно
наданих позивачем документально підтверджених судових витрат суд стягує з ОСОБА_2. на користь
позивача 398 грн.
судовий збір, 30 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді, а всього 428 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61, 88, 212-215 ЦПК України,
ст..ст. 1625,
1046,1047,1051 ЦК України, суд-

4

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1суму
боргу за договором позики 35
000 грн. з урахуванням індексу інфляції -
3844,60 грн., 3%
річних в розмірі 1165,20
грн., судові витрати в сумі 428
грн., а всього 40437,80
грн. (сорок тисяч чотириста тридцять сім гривень 80 копійок).

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про
визнання договору позики від 17.03.2005р.
недійсним,   відшкодування  моральної
шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом двадцяти
днів з дня подання заяви.

Заява про оскарження рішення може бути подана в
апеляційний суд Харківської області через районний суд протягом десяти днів з
дня проголошенні рішення.