Справа № 22-2624                                               Головуючий
2007 р.                                                                        Притуло
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня
2007 року                                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Полякова
О.З.

Суддів :                             Онищенка Е.А.

Глазкової О.Г.
При секретарі:    Бабенко Т.І..
розглянувши   у   відкритому
судовому   засіданні   цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

11.08.2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
приватний нотаріус Мелітопольського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання
договору дарування квартири недійсним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

В позові
зазначала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 25.05.1990 року, від якого
мають неповнолітню доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. У період
шлюбу на спільні кошти вони придбали квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 за 2500
долларів США, в якій і
проживали разом з дитиною. Довіряючи своєму чоловікові, вона не була присутня у
нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу. 02.08.2006 року вони
припинили шлюбні відносини, після чого відповідач звернувся до суду з позовом
про розірвання шлюбу, заявивши при цьому, що прав на спірну квартиру вона не
має, тому що квартира належить йому на підставі договору дарування від
31.07.2000 року.

Посилаючись
на вищевказане просила суд визнати договір дарування кв. АДРЕСА_1 від
31.07.2000 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним. Визнати дійсним
договір купівлі-продажу

вказаної
квартири від 31.07.2000 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від «23» травня 2007
року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм матеріального права та на невідповідність
висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалите
нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Заслухавши
доповідача, учасників процесу, дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до па.3,4 ст.309 ЦПК України підставами для скасуванням рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.05.1990 року по
02.08.2006 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі.

Згідно
до договору дарування від 26.07.2000 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1.

З 2000
року і по теперішній час сторони, та їх неповнолітня донька прописані та
проживають в спірній квартирі.

Позивачка
звернулась до суду, посилаючись на те , що тільки 04.08.2006 року після
відповіді КП МЕТІ вона дізналася що 31.07.2000 року її колишнім чоловіком з
ОСОБА_3 було укладено не договір купівлі -продажу квартирі, а договір її
дарування..

Районний
суд відмовляючи в позові , вважає ,що позивачкою пропущено строк позовної
давності ,і таки висновки суду є хибними і з ними не може погодитися судова
колегія.

Згідно
до вимог ст.76 ЦК України
1963 року який діяв на час укладання угоди перебіг троку позовної давності
починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає зі дня
коли особа узнала або повинна була узнати про порушення свого права.

Позивачка
надала належні докази, а саме довідку МБТІ від 04.08.2006 року ,про те що вона
дізналася про наявність договору дарування тільки у 2006 році , присутня при
його укладенні вона не була і тому у суду першої інстанції не було підстав
відмовляти їй в позові з причини пропуску строку звернення до суду.

Розглядаючи
позов по суті судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Про
наявність договору купівлі - продажу квартири свідчить заява дружини померлого
ОСОБА_8- ОСОБА_9 що вони за продаж квартири від ОСОБА_1 отримали гроші ,
пояснення свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 про те, що сім"я ОСОБА_1 у 2000 році
придбала квартиру і дуже цім пишалася.

Крім
цього недоречними є пояснення самого відповідача про те, що стороння людина
ОСОБА_3 мав намір продати свою квартиру, а потім подарував її ОСОБА_2

Таким
чином судова колегія приходе до висновку ,що рішення суду не відповідає вимогам
закону та матеріалам справи, на самому ділі у 2000 році мав місце договір
купівлі -продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і позивачка має
право власності на 12 частину спірної квартири, як на майно придбане під час
шлюбу і тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.
ст.307,309,317     ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 травня 2007
року по цій справі - скасувати та ухвалити нове рішення за таким змістом.

Договір дарування
квартири АДРЕСА_1 укладений 31.07.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - визнати
недійсним. Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 визнати дійсним. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 12 частку
квартири АДРЕСА_1 як майна придбаного під час шлюбу.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців.