Справа №22ц-2325/2007                                                              Головуючий
в І інстанції - Морозова Л.М.
19/21                                                                              Доповідач-Рудь
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого
-РудьВ.В.

суддів               - Ремеза В. А., Можелянської З.М.

при секретарі -
Худолій НА.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за апеля­ційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці на
рішення Тернів-ського міського суду Дніпропетровської області від 20.11.2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхуван­ня від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Тернівці про стягнення страхової виплати за моральну
шкоду,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення
виконав­чої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профе­сійних захворювань України в м.Тернівці про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду (а.с.2).

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він з 1999
року по 2003 рік працював на ВАТ «Павлоградвугілля» та за час роботи одержав
професійні захворю­вання. На підставі чого, за висновком МСЕК від 16.02.2004
року йому встановлено втрату про­фесійної працездатності у розмірі 50% та
визнано інвалідом 3 групи безстроково (а.с.4-5). В зв'язку з чим, у
відповідності до ст,ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове дер­жавне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворю­вання, які спричинили втрату працездатності», просив суд стягнути на його
користь з Відділен­ня виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці страхову виплату за моральну шкоду у роз­мірі 55000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської
області від 20.11.2006 року по­зовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, на
його користь з Відділення виконавчої ди­рекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці стягнуто 30000 грн. страхової виплати за моральну шкоду, завдану в
наслідок отримання професійного захворювання (а.с.35-36).

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Тернівці ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись
на відсутність медичного висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди та
на зупинення дії в 2006 році Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині, що стосується
відшкодування моральної шкоди (а.с.37-38).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах дово­дів апеляційної скарги та заявлених вимог,
заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суд-

дів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення
суду зміні, з на­ступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив факт отримання ОСОБА_1 професійно­го
захворювання під час роботи з 1999 року по 2003 рік на ВАТ «Павлоградвугілля»,
внаслідок чого за висновком МСЕК від 16.02.2004 року його визнано інвалідом 3
групи та встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково
(а.с.4-5), та прийшов до обгрунтованого висновку, що в зв'язку з отриманим
професійним захворюванням, позивачу спричинено мора­льну шкоду, яка підлягає
відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача страхової виплати за моральну
шкоду у відповідності до вимог ст.ст.21,28,34 Закону України «Про загально­обов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профе­сійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність медичного
висновку щодо фак­ту спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки у відповідності до вимог ч.З ст.34 зазначеного вище
Закону, вирішення питання щодо мораль­ної шкоди віднесено до компетенції суду,
а наявні в матеріалах справи докази свідчать про до­веденість її спричинення
позивачеві.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи щодо зупинення з 01.01.2006 року,
на підставі ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет 2006 року», дії Закону
України «Про загально­обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та профе­сійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині, що стосується відшко­дування моральної шкоди,
оскільки позивач втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням
до 01.01.2006 року, був оглянутий із встановленням розміру втрати працездат­ності
та групи інвалідності ще 16.02.2004 року.

Разом з тим, виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які
наступили, розміру втрати позивачем професійної працездатності та групи
інвалідності, колегія суддів знаходить можливим зменшити розмір стягнутої
моральної шкоди до 15000 грн., задовольнивши апеля­ційну скаргу частково.

Керуючись
ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Тернівці задоволь­нити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20.11.2006
року зміни­ти.

Зменшити стягнуту з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Тернівці страхову виплату за моральну шкоду на користь ОСОБА_1 до
15000 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох
місяців.