Справа № 22-ц-1819/2007р                                                             Головуючий 1 інстанції - Іванова І.В.
визнання угоди недійсною                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року.                                                      Колегія
суддів судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого-судді Кіся
П.В., суддів - Малійської
С.М. і Солодкова А.А., при секретарі Соколовій А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засідання в місті Харкові справу

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2007 року

по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29.01.2007
р.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2007р. в порядку,
передбаченому ст. 154 ЦПК
України, суд скасував раніше накладену ним же заборону на відчуження
розташованих в м. Харкові по вул. Виконкомівській № 32 нежилих приміщень літер
«П-3» загальною площею 2 353, 9 кв.м., літер «0-1» загальною площею 3 982, 6
кв.м. і літер «К-2» загальною площею 1 682, 8 кв.м., які, відповідно до
договору купівлі-продажу від 17.11.2003 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_1 за 607750
грн.

Скасування заборони на відчуження спірних приміщень, суд обґрунтовував тим,
що з 23.02.2005 р. власником цих приміщень є ТОВ «Харківський завод промислових
технологій» (далі по тексту - «ХЗПТ»), який за умовами договору іпотеки від
29.6.2006 р. передав спірні приміщенні акціонерно-комерційному банку «Золоті
ворота» з метою забезпечення виконання умов договору про відкриття йому банком
кредитної лінії.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1. посилається на
порушення судом норм процесуального права. Він вважає, що договір іпотеки, на
який посилався суд, не впливає на сутність спірних правовідносин, оскільки
відповідач ОСОБА_2 як був, так і залишається власником спірних нежитлових
приміщень, оскільки є учасником і членом правління ТОВ «ХЗПТ», що вбачається з
протоколу №3 загальних зборів учасників ТОВ «ХЗПТ», а скасування заходів
забезпечення позову унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з
ухвалення нового, виходячи з наступного.

Згідно
п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє
ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

З матеріалів справи вбачається, що суддя, постановлюючи ухвалу від
10.10.2006 р. про накладення заборони щодо відчуження спірних нежилих
приміщень, власником яких відповідно до договору купівлі-продажу від 17.11.2003
року є ОСОБА_2, виходив з того, що забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення суду.

2

Суд
правильно визнав, що невжиття заходів забезпечення може утруднити
виконання рішення суду, оскільки відповідач має моживість розпорядитися спірним
майном.

03.11.2006
р. Жовтневий районний суд м. Харкова, задовольняючи заяви третьої особи
ОСОБА_3та представника відповідача, безпідставно скасував вжиті 10.10.2006 року заходи
забезпечення позову, посилаючись на ненадання позивачем та його представником
достатніх доказів про наміри відповідача відчужити спірні приміщення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.12.2006 р. ухвала суду
першої інстанції від 03.11.2006
р. скасована.

Однак в січні 2007
р. представником третьої особи -
ТОВ «ХЗПТ» і представником відповідача - ОСОБА_6, знову заявлено клопотання про скасування вжитих судом 10.10.2006 р. заходів по забезпеченню
позову, але тепер вже з посиланням на договір від

23.02.2005 p., укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «ХЗПТ»,
згідно з умовами якого

ОСОБА_2. вніс
нежитлові будівлі літери «П-3», «0-1»
і «К-2» в Статутний фонд

товариства, а потім товариство уклало договір іпотеки з АКБ «Золоті ворота»
і предметом

іпотки є саме ці будівлі.

Задовольняючи
заяву представника третьої особи, суд посилався на те, що вжиті

10.10.2006 р. заходи по забезпеченню позову ОСОБА_1 у вигляді
заборони на відчуження

спірних нежилих приміщень, порушують права ТОВ «ХЗПТ», унеможливлює його

подальшу діяльність, наносить шкоду підприємству і трудовому колективу.

Проте з таким вирішенням заяви судова колегія погодмитись
не може, оскільки заявником не надано суду доказів, які б свідчили про неможливість
подальшої господарчої діяльності підприємства та про нанесення шкоди
підприємству саме через те, що ухвалою від 10.10.2006 р. заборонено відчуження спірних приміщень до вирішення
справи по суті.

Так як на інші підстави скасування заходів по забезпеченню
позову представник ТОВ «ХЗПТ» не посилався, а вказані ним не знайшли свого
підствердження, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов
до висновку про можливість їх задоволення.

Та обставина, що ОСОБА_1. ніяких позовних вимог до ТОВ
«ХЗПТ» не заявляв, також не може вважатись підставою для скасування заходів
забезпечення позову, оскільки звертаючись з зазначеним вище позовом у жовтні 2006 p., ОСОБА_1. міг і
не знати про існування догову від 23.02.2005
р. про пепредачу ОСОБА_2
спірних приміщень до статутного фонду ТОВ «ХЗПТ».

Крім того, він має право, згідно ст.ст.31, 33 ЦПК України, змінити підставу або предмет позову,
збільшити або зменшити розмір позовних вимог, звертатись до суду з клопотанням
про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучати до участі
у справі іншу особу, як співвідповідача.

Як свідчить подальший розвиток подій саме так ОСОБА_1. і
вчинив, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2. і ТОВ «ХЗПТ» про визнання недійсними договору
купівлі-продажу нежилих приміщень, укладеним 17.11.2003 р. між ним і ОСОБА_2,
про визнання недійсним договору від 23.02.2005
р. про передачу ОСОБА_2
вказаних нежитлових приміщень до статутного фонду ТОВ «ХЗПТ», про визнання
частково недійсними договорів іпотеки, про витребування майна (тобто спірних
нежитлових приміщень) від ТОВ «ХЗПТ». (ах. 121-126).

Безпідставне
скасування заходів по забезпеченню позову створює підґрунтя для відчуження
спірного приміщення до вирішення спору по суті, що не узгоджується з вимогами
ст.ст.1,3, 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317 ЦК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2007р. скасувати.

3

У задоволенні заяви представника ТОВ
«Харківський завод промислових
технологій» і представника відповідача від 29.01.2007 р. про скасування заходів забезпечення позову, вжитих
ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2006 p.,
відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її
оголошення і оскарженню, згідно ст. 324 ЦПК України, не підлягає.