АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
березня 2007 року                                                                                   м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Ніколової Б.Ю.,

судців :
Ніколаєвої В.М., Матковської Л.О.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю :

представника
позивачів ОСОБА_1

представників
відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника
Хмельницького міськвиконкому Кулабіної М.Ю.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-600 за апеляційною
скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10
листопада 2006 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету
Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Хмельницького
міськвиконкому, договору дарування, державних актів на право приватної
власності на земельну ділянку.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника позивачів, відповідачки, її представника,
представника Хмельницького міськвиконкому, перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія судців

встановила:

В
березні 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до
виконавчого комітету Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання частково
недійсними рішень Хмельницького міськвиконкому №245 від 09.02.1995 року про
передачу в користування земельної ділянки розміром 0,036 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2
та від 27.04.1995 року №367 про передачу останній цієї ж земельної ділянки у
власність для обслуговування житлового будинку, а також ОСОБА_7 площею 0,0257
га, договору дарування земельної ділянки площею 0,0257 га по АДРЕСА_1 від
31.10.1995 року, укладеному між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 і ОСОБА_5, державного акта
на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0257 га від 28.11.1995
року, виданого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради їм, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку
площею 0,036 га за цією ж адресою від 08.06.1995 року, виданого виконавчим
комітетом Хмельницької міської ради ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог
вказували, що пунктами 2.25 та 2.26 рішення Хмельницької міськвиконкому №245
від 09.02.1995 року ОСОБА_2 було надано в користування як власнику 50%
житлового будинку по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,036 га, а ОСОБА_7, яка
була власником решти 50% цього ж житлового будинку, надано в користування
земельну ділянку площею 0,0257 га. 27.10.1995 року ОСОБА_7 подарувала 1/2
частину житлового будинку по АДРЕСА_1 їм, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а 31.10.1995 року
подарувала належну їй земельну

Головуючий
у першій інстанції - Вавринчук О.М.                             Справа
№ 22ц- 600

Доповідач
- Ніколова Б.Ю.                                                                    Категорія
№ 33

ділянку площею
0,0257 га. 28.11.1995
року на зазначену земельну ділянку вони отримали державний акт. Вважають, що
оскільки їм, позивачам та відповідачці ОСОБА_2, належать рівні частки в
будинковолодінні, тому їм повинні бути передані земельні ділянки у рівних
частках.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6 вважають рішення суду незаконним, просять
його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам.
Зазначають, що суд не прийняв до уваги вимоги ст. 42 ЗК України, який був
чинний на момент приватизації земельних ділянок. Крім того, посилаються на те,
що суд необгрунтовано відхилив їх клопотання про призначення експертизи для
визначення особи, яка виготовила заяви від імені ОСОБА_7 На їх думку, заява від
імені останньої про передачу їй у власність значно меншої частини земельної
ділянки, ніж іншому співвласнику будинку, є підробленою, однак суд на ці
обставини уваги не звернув.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом
вірно встановлені дійсні обставини, дано їм належну оцінку, а його висновки про
недоведеність вимог позивачів узгоджуються з матеріалами справи, відповідають
закону.

Відповідно
до вимог ст. 17 ЗК України (в редакції 1992 року) земельні ділянки передаються
у власність на підставі заяви громадянина. У заяві зазначаються бажані розміри
і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Статтею
243 ЦК України
(в редакції 1963 року) передбачено, що згідно договору дарування одна сторона
передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування
вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Підстави
визнання угод недійсними передбачені ст.ст. 48-58 ЦК України (в редакції 1963
року, що був чинними на момент укладення договору дарування між ОСОБА_7 та
позивачами).

Судом
встановлено, що станом на 1995 рік співвласниками жилого будинку по АДРЕСА_1
були ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у рівних частках кожна. За даним жилим будинком було
закріплено 0,0617 га. земельної ділянки.

Рішенням
Хмельницького міськвиконкому №245 від 9.02.1995 року у користування ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 було передано відповідно 0,036 га та 0,0257 га.

Рішенням
цього ж міськвиконкому від 27.04.1995 року за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_7 їм
було передано у власність земельні ділянки у зазначених розмірах, а 31.10.1995
року ОСОБА_7 передала в дар ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належні їй 0,0257 га земельної
ділянки, нотаріально посвідчивши зазначену угоду.

Ці обставин
підтверджуються матеріалами справи.

Оцінивши
докази в їх сукупності, правильно керуючись наведеними нормами матеріального
права, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що наданий ОСОБА_7 розмір
земельної ділянки визначений згідно поданої нею заяви і з таким розміром з часу
набуття -31.10.1995 року погоджувалися позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, звернувшись
до суду з таким позовом лише в 2006 році, то після збігу строку позовної
давності, тому правові підстави для задоволення їх позову та визнання
оскаржуваних рішень Хмельницького міськвиконкому та договору дарування
земельної ділянки недійсними відсутні. З наведених підстав суд підставно
відмовив позивачам в позові.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції.

Рішення
суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене
з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах
доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до Верховного Суду України.