Справа № 22ц-1746/2007                                                      Головуючий
у 1 інстанції - Кучма
Категорія-   16                                                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року                                                                                                              м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Турової О.М., суддів - Могутової Н.Г.,
Соломаха Л.І., при секретарі - Арутюнян Г.В., за участю - позивачки,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Сніжнянського міського суду Донецької області від 12 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
„Донецькобленерго" про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на рішення Сніжнянського міського суду від 12 грудня 2006 року, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ВАТ „Донецькобленерго" про захист
прав споживачів шляхом визнання акту №059073 про порушення Правил користування
електричною енергією для населення від 22.08.06 р. недійсним, а суми збитків у
розмірі 611 гривень, нарахованої за цим актом такою, що не підлягає стягненню;
стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 - 3000 грн.,
ОСОБА_1 - 7000 грн., у відшкодування матеріальних збитків ОСОБА_1 - 2821 грн.
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначене
рішення, оскільки суд при ухваленні рішення неповно з'ясував обставини по
справі та невірно застосував норми матеріального права. Так, вважала, що судом
не витребувано у відповідача дані про те, чи проводив відповідач планову перевірку,
ремонт та заміну приладів обліку у строки, які передбачені
нормативно-технічними документами та договором. Висновок суду про відсутність
фазування лічильника на момент перевірки та можливість використання безобліково
електричної енергії не підтверджується матеріалами справи, оскільки порушення з
боку позивачів не було. Крім того, відповідач самостійно проводив установку
дроту та перевіряв його відповідність ДОСТу, тому в обґрунтування своїх вимог
повинен був надати докази неправильної установки, експлуатації, використання
приладу обліку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1, виходив з того, що позивачі у судовому засіданні не надали жодного
належного і допустимого доказу на обґрунтування своїх позовних вимог щодо
неправомірності дій відповідача.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачі проживають за адресою:
АДРЕСА_1.

(22 серпня 2006 p. представниками відповідача був складеним акт № 059073 про
порушення Правил користування електричною енергією для населення в частині
порушення умов монтажу, що виявились в обладнанні другого вводу за панеллю
електролічильника.

Вказаний акт, на думку Апеляційного суду, складений неправомірно з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2002 р. представниками
відповідача у будинку ОСОБА_1 був встановлений новий лічильник електроенергії,
що був сфазований та опломбований контролером Коваленко О.В. (а.с.60).

Як пояснила позивачка ОСОБА_1 при підключенні відповідачем лічильника був
встановлений шестижильний дріт, дві жили якого були підключені до фази
„+", дві жили до фази „0", а дві останні - за ізольовані, притиснуті
до зовнішньої частини дроту та додатково обгорнуті ізоляцією. Вони з чоловіком
до електродроту не торкались, ізоляцію жил не порушували, лічильник не
розфазовували. При перевірці 22.08.2006 р. монтер самостійно зняв за домогою
ножа ізоленту, яка вже зсохлась, відрізав два дроти, знову заізолював ввід і
опломбував лічильник.

Вказані
обставини в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_3

З особового рахунку позивачів вбачається, що з 2003 р.
тричі на рік представниками відповідача проводились контрольні перевірки
дотримання позивачами Правил користування електричною енергією, а в 2006 році -
такі перевірки проводились майже щомісячно. Жодна з таких перевірок не виявила
порушень монтажу дроту, самовільне підключення поза розрахунковим засобом
обліку або розкрадання електричної енергії прихованою електропроводкою. До того
ж і 22 серпня 2006 р. такі обставини не були виявлені, відповідно у суда 1-ї інстанції не
було підстав для висновку про те, що „позивачі мали можливість у будь-який час
без обліково використовувати електричну енергію без дозволу енергопостачальника
шляхом підключення до цих дротів струмоприймачів або направлення
електроживлення на весь будинок поза електролічильником". Оскільки фактів
підключення до дротів будь-яких електроприладів або енергопостачання поза
електролічильником представниками ВАТ „Донецькобленерго" при перевірці
виявлено не було, вказаний висновок суду грунтується на припущеннях, що
свідчить про незаконність та необґрунтованість рішення.

Згідно з п.8 Правил користування електричною енергією для населення,
прилади обліку електричної енергії мають бути придбані, встановлені та
підключені енергопостачальником. Враховуючи, що позивачка вказаних вимог не
порушила, прилад обліку в жовтні 2002 року був встановлений та підключений
енергопостачальником, будь-які докази того, що позивачі втручались в монтаж
лічильника відсутні по справі, Апеляційний суд вважає, що дії представників
відповідача по складанню акту № 059073 є неправомірними.

При розгляді справи встановлено, що будинок позивачів був відключеним від
енергопостачання з 23 серпня 2006 р. до 30 листопада 2006 p., що є
неприпустимим і порушує вимоги п.36 Правил, згідно з яким у разі розгляду
спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1
місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту
електроенергію.

Враховуючи неправомірність дій відповідача, значний термін відключення
будинку позивачів від електропостачання, порушення нормального життєвого
устрію, характер та обсяг страждань, яких вони зазнали, суттєвість зусиль,
необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності, Апеляційний суд на
підставі Закону України „Про захист прав споживачів" вважає за можливе
частково задовольнити вимоги позивачів і стягнути на користь кожного з них по
700 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями
відповідача.

Що ж стосується заявлених вимог про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної
шкоди в розмірі 2700 грн., які складають вартість санаторно-курортної путівки в
санаторій „Ювілейний", де позивачка вимушена була підтримувати стан свого
здоров"я, який погіршився

внаслідок
неправомірних дій відповідача, то вони не підлягають задоволенню, оскільки
перевірка проводилась відповідачем 22.08.2006 p., а позивачка
знаходилась на лікуванні в санаторії з 19 березня до 11 квітня 2006 року, до
того ж причинно-наслідковий зв"язок неправомірних дій представників ВАТ
„Донецькобленерго" з погіршенням стану здоров"я позивачки медичними
документами не підтверджений.

Керуючись ст.ст.
309, 314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 12 грудня 2006
року скасувати.

Визнати неправомірними дії Відкритого акціонерного товариства
„Донецькобленерго" по складанню акту № 059073 від 22.08.2006 р. про
порушення Правил користування електричною енергією ОСОБА_2 та по відключенню
будинку АДРЕСА_1 від енергопостачання.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго" на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 700 грн. (сімсот грн.) кожному у відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.