Справа №22А-18262007 р.                                Головуючий
в суді 1 інстанції  Кісілевич  П.І.
12                                                         Доповідач
у суді 2 інстанції ЧервінкоК.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 червня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого
судді  Яворського М. А.

суддів:   Червінко К.С. ,  Корзаченко І.Ф.

при
секретарі    Сторожук   І.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2007 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  Ірпінської міської ради Київської області про
визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,  визнання недійсним державного акта на право
приватної власності на землю,  визнання
права приватної власності на земельну ділянку,
за позовом ОСОБА_2,  третя особа
без самостійних вимог: ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_1
пред'явив у суд позов до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  Ірпінської міської ради Київської області про визнання
дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0, 0873 га по
АДРЕСА_1,  укладеного між ним та ОСОБА_2
і ОСОБА_3,  визнання недійсним державного
акта на право приватної власності на землю від 17 листопада 1999 року,  виданого Ірпінською міською радою Київської
області на спірну земельну ділянку на ім'я ОСОБА_2 та визнання за ним права
приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Позивачка
зазначав,  що спірна земельна ділянка
належала ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 9 жовтня 1998 року.

17 листопада
1999 року ОСОБА_2 видано державний акт на право приватної власності на дану
земельну ділянку.

У квітні
1999 року він домовився з відповідачами ОСОБА_2 про продаж йому спірної
земельної ділянки.

Доказом
даної домовленості є розписка ОСОБА_3 від 19 травня 1999 року,  в якій зазначено,  що договірна ціна земельної ділянки разом з
будівельними матеріалами становить 6800 умовних одиниць і,  що ОСОБА_3 одержав від нього (ОСОБА_1) за земельну
ділянку завдаток в сумі 3000 умовних одиниць.

2

Решту
грошей ОСОБА_3 він сплатив згідно розписок від 22 квітня,  26 серпня,
22 і 26 листопада 1999 року.

Позивач,  посилаючись на те,  що мала місце домовленість,  щодо всіх істотних умов договору,  що він,
сплативши обумовлену ціну земельної ділянки виконав усі умови
домовленості,  що відповідачі передали
йому документи на земельну ділянку та,
що він з 1999 року користується спірною земельною ділянкою,  провів роботи по відновленню родючості землі
та облаштував прохід по території земельної ділянки бетонними доріжками,  просив задовольнити позов,  оскільки відповідачі відмовляються укласти з
ним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Позивач
посилався і на те,  що додатково,  в 1999 році,
на прохання ОСОБА_3,  віддав йому безкоштовно будівельні матеріали,  що знаходились на земельній ділянці,  загальна вартість яких 1200 умовних одиниць.

ОСОБА_2
у січні 2007 року пред'явила до ОСОБА_1,  третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою,
в якому зазначала,  що земельну
ділянку площею 0, 0873 га по АДРЕСА_1 придбано нею згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу від 9 жовтня 1998 року.

На
підставі договору купівлі-продажу їй 17 листопада 1999 року видано державний
акт на право приватної власності на землю,
який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної
власності на землю.

Вимоги
позивача не визнає,  посилаючись на
те,  що земельну ділянку йому не
продавала і не давала згоди на її відчуження чоловіком.

Просила
зобов'язати ОСОБА_1 надати
їй та її чоловіку ОСОБА_3 можливість безперешкодного проходу на належну їм
земельну ділянку та зобов'язати його зняти укріплення з воріт в паркані.

Ухвалою
Ірпінського міського суду від 15 лютого 2007 року позови об'єднано в одне
провадження.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги і просили задовольнити
позов,  вимоги ОСОБА_2 не визнали з
підстав,  що ОСОБА_1 вважає себе
власником земельної ділянки.

ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_5
в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги,  проти позову ОСОБА_1 заперечували.

Рішенням
Ірпінського міського суду від 16 березня 2007 року ОСОБА_1 відмовлено в
позові до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
Ірпінської міської ради Київської області про визнання
дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,  недійсним державного акту на право приватної
власності на землю та визнанні права приватної власності на земельну ділянку.

Позов
ОСОБА_2 задоволено.

3

Постановлено
зобов'язати ОСОБА_1 зняти укріплення з воріт в паркані з АДРЕСА_1 та не чинити
перешкод у вільному доступу на земельну ділянку площею 0, 0873 га, яка
знаходиться АДРЕСА_1,  громадянам ОСОБА_2
та ОСОБА_3

Позивач
в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції і
постановити нове рішення про задоволення його позову і відмову з задоволенні
вимог ОСОБА_2,  посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи,  неправильне застосування   судом норм матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
ОСОБА_3,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення міського суду в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу необхідно відхилити з
таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

По
справі встановлено,  що спірна земельна
ділянка,  що розташована по АДРЕСА_1 в
місті Ірпіні Київської області,  площею
0, 0873 га куплена ОСОБА_2 згідно нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 9 жовтня 1998 року в період зареєстрованого шлюбу і є
спільною сумісною власністю подружжя.

17
листопада 1999 року ОСОБА_2,  на підставі
даного договору купівлі-продажу,  видано
державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку,  який зареєстровано в Книзі записів державних
актів на право приватної власності на землю.

У
квітні-травні 1999 року між ОСОБА_1 і
ОСОБА_3. відбулась домовленість про купівлю-продаж вищевказаної земельної
ділянки і за період з 22 квітня по 26 листопада 1999 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3
згідно розписок від 22 квітня,  19
травня,  26 серпня,  22 і 26 листопада 1999 року 6800 доларів США.

ОСОБА_2
письмової згоди та повноважень ОСОБА_3 на відчуження спірної земельної ділянки
не давала.

За
наведених обставин та відповідно до
ст.  ст.  18,  22
ЗК України 1991 року,  в редакції 1992
року,   ст.  23 КпШС України,   ст.
47 ЦК України 1963 року,  суд
прийшов до правильного висновку,  що
позов не підлягає до задоволення,
оскільки відсутні правові підстави для визнання дійсним договору
купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Відмовивши
у визнанні дійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки,  суд прийшов до правильного висновку про
задоволення позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні належною їй на
праві приватної власності земельною ділянкою відповідно до правил  ст.  48
Закону України „Про власність",
оскільки ОСОБА_2,  як власник
земельної ділянки,  вправі вимагати
усунення будь-яких порушень її права власності.

4

Колегія
судців вважає,  що міський суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Позивач
не довів свого позову,  що є її
обов'язком відповідно до  ст.  ст.
10,  60 ЦПК України.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели до неправильного вирішення
справи,  тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.1  ст.  307,
308,  313,  п. 1
ст.  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.