Справа № 22ц-1897                                                            Головуючий
Категорія                                                                           інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8
листопада 2007р.                                                                                       м.  Луганськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого:
Оробцової Р.І.

судців:
Медвєдєвої Л.П.,  Васькової В.1.

при
секретарі: Шестаковій Ю.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 21 березня 2007 року,
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,  3-і особи ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2006 року представник позивача звернувся до суду з позовом,  в якому зазначив,  що 01 липня 2006 року приблизно о 12 годині
ОСОБА_3,  керуючи транспортним засобом марки ВАЗ-21063 державний
номер НОМЕР_1,  при проїзді
нерегульованого перехрестя вул.  Белякова - Першотравнева м.
Лисичанська,  не виконав вимог п. 16.11
Правил дорожнього руху,  не пропустив,  що рухався по головній вулиці автомобіль
марки ВАЗ-2105 державний номер НОМЕР_2,
належний позивачу на праві приватної власності,  яким на підставі довіреності керував ОСОБА_4
в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. В зв'язку з чим
позивачу була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 4629, 63грн. та моральна
шкода у розмірі 5000грн.,  якому він
просив стягнути з відповідача.

Рішенням
Лисичанського міського суду Луганської області від 21 березня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду
в розмірі 3240 грн.74 коп.,  моральну
шкоду в розмірі 650 грн.,  судові витрати
у розмірі 289грн.50коп.,  а всього 4180
грн.24 коп.3обов'язав ОСОБА_2 після повного відшкодування шкоди передати
ОСОБА_3 наступні деталі,  які неможливо
використати за їх призначенням: крило переднє ліве; ліву частину панелі
облаштування радіатору; рамку радіатора; решітку радіатору; рамку радіатору;
бризговик переднього лівого крила; бризговик переднього лівого крила
брудозахисний; лонжерон передній лівий; бампер передній; накладку переднього
бамперу; ліву бокову накладку переднього бамперу; подушку опори двигуна,  перемикач підрульовий; кронштейн
стабілізатора правий.

В
апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати,  та постановити нове рішення,  відповідно до ступені винуватості кожного із
водіїв встановити розмір відшкодування завданої шкоди,  посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
процесу,  що з'явилися,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги,  судова
колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 60 ЦІІК України кожна сторона
повинна підтвердити ті обставини,  на які
вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

Відповідно   до
ст. 1187    ЦК
України
джерелом    підвищеної    небезпеки
є

діяльність,  пов'язана з використанням,  зберіганням або утриманням транспортних
засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно  ст.
1188 п.3 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,  відшкодовується на загальних підставах,  а саме за наявності вини всіх осіб,  діяльністю яких було завдано шкоди,  розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від обставин,
що мають істотне значення.

Відповідно
до висновків автотехнічної експертизи №1691/18 від 25 грудня 2006р.
вбачається,  що у діях водія ОСОБА_4
присутні порушення п.п.12.3,  12.4 і
12.9"б" Правил дорожнього руху,
а у діях ОСОБА_3 порушення п.10.1 Правил дорожнього руху. Обидва водії
мали можливість запобігти зіткненню,  а
їх дії з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з ДТП.

Вирішуючи
питання про ступінь вини кожною з водіїв,
суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про ступень
характеру порушень та ситуації на дорозі,
так ступень вини відповідача складає 70%,  оскільки він виїжджав з другорядної
дороги,  мав обмежену видимість приблизно
70 м у сторону виконання маневру вліво,
де була "яма",  але не
впевнився у тому,  що продовження руху
його автомобіля буде безпечним.

ОСОБА_4
також знаходилося у причинному зв'язку,
так як мав перевищення швидкості,
у зв'язку з чим не прийняв заходів до зупинення автомобіля,  його вина складає 30%.

Таким
чином,  розмір шкоди,  яка підлягає стягненню на користь
позивача,  складає 4629.63 - 4629, 63 х
30/І00=3240грн.74коп.

Згідно
з  ст.
ст. 23,  1167 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
заподіяного в результаті порушення його прав,  у тому числі за наявності душевних
страждань,  які фізична особа відчуває у
зв'язку з пошкодженням її майна. При цьому така шкода,  заподіяна фізичній особі неправомірними
діями,  відшкодовується особою,  що його заподіяла,  за наявності вини.

Визначаючи
розмір моральної шкоди,  виходячи з
характеру і об'єму психічних страждань позивача,  суд вірно прийшов до висновку про стягнення
моральної шкоди у розмірі 650грн.

За таких
підстав судова колегія вважає,  що
рішення суду відповідає вимогам закону і підстав до скасування немає. Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої
інстанції,  зроблених в рішенні,  яке оскаржується.

Враховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  308,  314-315 ЦПК України,  колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21
березня 2007 року відхилити.

Рішення
Лисичанського міського суду Луганської області від 21 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно,  але протягом двох
місяців може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду
України.