Справа №22ц-4959/07 р.                                                        Головуючий
у 1 інстанції - Дзюба Н.А
Категорія - 18                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 липня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді:                        Бугрим Л.М.

суддів:                                                        Рецебуринського
Ю.Й.

Зінов'євої А.Г.

при секретарі:    Іванові В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення
Костянтинівського міськрайсуду від 14 грудня 2006 р. по справі за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) Банк „Фінанси та
Кредит" (далі Банк) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій за договором кредитування,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайсуду від 14
грудня 2006 р. позовні вимоги Банку були задоволені у повному обсязі: кредитний
договір №9/хол., укладений 15 жовтня 2004 р. між Банком та ОСОБА_1 було
розірвано. З відповідачів на користь Банку у солідарному порядку було стягнуто
заборгованість по кредиту у розмірі 20006 грн. 55 коп. і судові витрати у
розмірі 230 грн. 07 коп.

Ухвалою суду від 11 квітня 2007 р. заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення було залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в якій
просив рішення суду частково скасувати як таке, що не відповідає вимогам
діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну
правову оцінку. Просив ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову щодо
нього відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що
кредитний договір відносно якого виник спір, він не підписував і фактично
грошові кошти за договором не отримував. Вказану суму Банком було перераховано
суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_2, перед якою він має заборгованість
за товар.

У судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу
підтримали і просили її задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник позивача до судового засідання не
прибули, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд виходив з того,
що між останнім та ОСОБА_1 було укладено договір кредитування, поручителем за
яким виступила ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 умови договору виконував неналежним
чином, в результаті чого утворилася заборгованість, яку суд з урахуванням
штрафних санкцій, передбачених договором та договору поручительства стягнув з
відповідачів у солідарному порядку.

Між тим, такі
висновки суду є передчасними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд фактично розглянув
справу у відсутності відповідачки ОСОБА_2, яка не була належним чином
повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Розглядаючи справу 14 грудня 2006 р. у відсутності
відповідачки ОСОБА_2 і ухвалюючи заочне рішення, суд виходив з того, що остання
була належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи. При
цьому суд не звернув уваги на те, що жодна повістка відповідачці на слухання
справи, яке відбувалося 4 та 14 грудня 2006 р. вручена не була.

Відповідно до діючого законодавства, порядок вручення судових повісток
передбачено ст.ст. 74,76 ЦПК України і ухвалення заочного рішення не звільняє
суд від обов'язку належним чином повідомляти сторін про день, час та місце
слухання справи..

Зокрема, відповідно до вимог ч.1 та 2 ст. 76 ЦПК України, судові повістки,
адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку а юридичним особам -
відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.. Розписка
про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день
особами, які її вручали, повертається до суду.

Згідно ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків,
встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї
із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема
відомостей, що їм вручені судові повістки.

Відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, місце проживання
(перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, навіть
після його звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ, викликається
в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик
відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні передбачені законодавством дані про належне
повідомлення відповідачки ОСОБА_2 про день, час та місце слухання справи.
Вказані обставини, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК України, являються
безумовною підставою для скасування рішення суду з направленням на новий
судовий розгляд.

Згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

При повторному розгляді справи суду необхідно усунути вказані недоліки, а
також ретельніше перевірити доводи сторін і в залежності від встановленого
вирішити позов по суті вимог.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 303-304, 307, 311 ч.1
п.3, 313, 314 ч.1 п.2, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайсуду від 14 грудня 2006 року
скасувати і справу повернути на новий розгляд у той же суд в іншому складі
суддів.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але
може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня

набрання
чинності.