Справа № 22-ц-3796/2007 р                       Головуючий
1 шст -Шинкарчук Я.А.
трудові                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня
2007 року  судова  колегія
судової  палати  з
цивільних  справ

апеляційного
суду Харківської області в складі

головуючого
- судді Макарова Г О ,

суддів                                   -
Хорошевського О М ,

Кокони В В
,  при секретарі      -
Харченко М С ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м Харкові цивільну справу за
апеляційною    скаргою    ОСОБА_1
на    рішення Харківського
районного суду Харківської області від 25 травня 2007 року по справі     за
позовом     ОСОБА_1    до
Харківською Національного
університету  їм   В Н Каразша про  поновлення
на роботи стягнення
заробітної   плати   за
вимушений   прогул    іа
відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА

У лютому
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив поновити його на
роботі на посаді провідного наукового співробітника НДУ ХНУ їм В Н Каразша (
дали Університет),  зобов'язані відповідача
сплатити йому грошову компенсацію за вимушений прогул,  відшкодувати моральну шкоду в сумі 55576 грн
та 80 грн судових витрат

В
обґрунтування позову посилався нате,  що
до 1990 року,  коли з ним сіалася
гравма,  не пов'язана з виконанням
трудових обов'язків що спричинила йому довічну інвалідність,  він працював доцентом Університету

20 січня
1992 року з ним було укладено строковий трудовий договір,  який неодноразово перекладався

Наказом
від 28 грудня 2006 року його було звільнено на підставі п 2 ст 36 КЗпП
України,  у зв'язку із закінченням строку
трудового договору.

Вважав,  що трудовий договір укладено з ним на
невизначений срок відповідно до ст 39-1 КЗпП України В порушення вимог с г 43 КЗпП України
він не був повідомлений про звільнення в строк передбачений законом

Для
вирішення спору він звертався до Комісії по трудових спорах Університету,  але у розгляді його заяви було відмовлено

Рішенням
Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено

В  апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення  суду першої інстанції скасувати як
ухвалене    з порушенням норм  матеріального   га процесуального права і ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити позов Вважав,  що суд не дослідив всіх доказів по справі і
ухвалив рішення на підставі висновків,
які не відповідають обставинам справи.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав

Як вбачається з
витягу наказу №0304-2/026 від 20 січня 1992 року по Харківському  Національному Університету  їм В.Н Каразша,   ОСОБА_1.
було прийнято на роботу на посаді ведучого наукового співробітника з 101
по 31 03 1992 року (а.с.  16).

Пізніше дія
цього договору неодноразово продовжувалась (а с. 9-16)

Наказом
№0304-2/1176 від 28.12.2006 року ОСОБА_1
були звільнено
з 31.12.2006 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 9
зворот).

Посилання
позивача на те,  що з огляду на
неодноразове продовження дії строкового трудового договору,  в силу 4.2
ст. 39-1 КЗпП України договір укладений з ним вважається укладеним на
невизначений строк не можу ть бути взяті до уваги,  оскільки протирічать матеріалам справи та
вимогам закону.

Вказана
норма містить виняток,  а саме випадки
передбачені ч 2 ст 23 цього Кодексу - трудові договори укладені на визначений
строк. всіановлений за поюдженням сторін

Про
ге,  що строк трудового договору,  укладеною з ОСОБА_1. ,  визначався погодженням сторін свідчить заяви
позивача на ім'я проректора Університету з наукової роботи,  в яких він просить про продовження строку роботи
та вказує строк такого продовження. За останньою заявою з 1.04 до 31.12.2006р.
(а с. 63-72).

За таких
обставин підстави вважати,  що з ОСОБА_1
були укладено трудовий договір на невизначений строк відсутні

Посилання на
відсутність угоди профспілкового комітету як підставу визнання розірвання
трудового договору незаконним також не грунтуються на   вимогах
закону,    оскільки   випадки,
коли   отримання   такої
згоди   обов'язковою,  передбачені ч 1  ст. 43 КЗпП України і посилань на п 2 ч
1  ст.
36 КЗпП не містять.

Оскільки
доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спрос
іовуюіь,  відповідно до вимог ч 1 ст 308
ЦП К України,  судова колегія доходить
висновку про необхідність апеляційну скаргу відхилити,  а рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307 ч.1 п.1,  308 ч.1,  315,
319 ЦПК України,  судова колегія
,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення  Харківського районного суду  Харківської
області  від 25 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту їі проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законне; сили.