Справа №22 -599 - 2007р.                                  Головуючий у І
інстанції Бєдєлєв C.I.
- 23                                                                             Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем      України

19 липня 2007
року  колегія суддів судової палати у
цивільних справах    Апеляційного суду
Донецькоі області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г. суддів Кочегарової Л.М., Кучерявої В.Ф. з участю секретаря
Стрілецької О.В. розглянувши   у
відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі     справу
за позовом малого приватного підприємства „Азонаучпром НПО" (далі МПП
"Азовнаучпром НПО")
до ОСОБА_1   про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача    на рішення Жовтневого   районного суду   М.Маріуполя Донецької області від 11 травня
2007 року ,-

встановила:

У серпні
2006 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилався на те, що з
21 грудня 2004 року ОСОБА_1 працював в його підприємстві на посаді заступника
директора по перспективному розвитку. Наказом від 28 липня 2005 року за ним був
закріплений автомобіль „ГАЗ- 31105", держзнак НОМЕР_1.

13
серпня 2005 року відповідач у неробочий час, керуючи службовим автомобілем,
порушив Правила дорожнього руху і скоїв ДТП,
в результаті якого автомобілю були заподіяні технічні ушкодження. Просив
стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6814,81 грв, моральну шкоду
в розмірі 3000 грв.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11 травня 2007 року
позов задоволений частково. З ОСОБА_1 стягнуто на користь малого приватного
підприємства „Азовнаучпром НПО"
у відшкодування матеріальної шкоди 750 грв, витрати за проведення експертизи
550 грв, судовий збір в розмірі 51 грв, витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи 30 грв, а всього 1381 грв. У задоволенні позову
про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати і постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення відповідача, який просив відхилити апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відшкодування
матеральної шкоди та стягнення судових витрат зміні з таких підстав.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідач був
прийнятий на роботу до малого приватного підприємства „Азовнаучпром НПО" на підставі наказу
№145 від 21.12.2004 року на посаду заступника директора по перспективному
розвитку з укладенням трудового договору і договору про матеріальну
відповідальність (а.с. 37, 67).

Наказом
№178 від 28.07.2005 року за ОСОБА_1 був закріплений автомобіль ГАЗ 31105 д.н. НОМЕР_1. (а.с. 35).

13
серпня 2005 року відповідач , керуючи службовим автомобілем скоїв ДТП, в результаті якого
автомобіль отримав технічні ушкодження. Постановою судді Жовтневого

районного суду М.Маріуполя від
23.09.2005 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за
ст.124 К п АП України
у вигляді штрафу в розмірі 35 грв.( а.с. 8, 65,66).

Згідно з
висновком судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріальної шкоди,
заподіяної пошкодженням автомобілю, становить 6765,76 грв.(а.с. 10-34).

Вирішуючи
справу та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що
матеріальну шкоду відповідач заподіяв підприємству під час виконання трудових
обов'язків, а тому , стягнув з ОСОБА_1 його середньомісячний заробіток в
розмірі 750 грв. на підставі ст.132 КЗпП України

Проте,
колегія суддів вважає, що таких висновків суд дійшов всупереч наявним у справі
доказам і внаслідок цього неправильно застосував норми матеріального права.

Судом
встановлено, що автомобіль був пошкоджений відповідачем у суботу -13 серпня
2005 року.

Як   вбачається
з   Правил   внутрішнього   трудового
розпорядку                      МПП

"Азовнаучпром НПО," на підприємстві
субота є неробочим днем.(а.с. 74-77).

Згідно з
табелем обліку робочого часу за 13 .08.2005 року у ОСОБА_1 значиться вихідний,
заробітна плата за вказаний день останньому не нараховувалася (а.с. 79-80,135).

З
пояснень представника позивача, допитаного в якості свідка керівника
підприємства ОСОБА_2, які підтверджені довідками підприємства, ніяких розпоряджень
про виконання службових обов'язків 13.08.2005року ОСОБА_1 керівництвом
підприємства не надавалося, дорожній лист на виїзд службового автомобіля у
вказаний день не виписувався.(а.с.83, 136).

З
урахуванням зазначених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відповідач
використовував автомобіль в особистих цілях, а тому повинен нести
відповідальність у повному розмірі шкоди.

Відповідач
у суді посилався на те, що 13.08.2005 року він виїжджав на підприємство „Завод
ізоляційних матеріалів" для оформлення замовлення на поставку будівельних
матеріалів і отримав рахунок - фактуру на оплату замовлення. Зазначені
обставини підтвердив у суді допитаний в якості свідка голова правління
ВАТ'Завод ізоляційних матеріалів" ОСОБА_3

Однак,
ці обставини суперечать даним про те, що рахунок - фактура від 13.08.2005 року
від ВАТ „Завод ізоляційних матеріалів „ на підприємство не надходив і не
оплачувався, а надходив рахунок -фактура від 12.08.2005 року, який був
оплачений у той же день(а.с. 78, 136).

У
відповідності з роз'ясненнями, які містяться у п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року із змінами „Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам та
організаціям їх працівниками" при визначенні розміру матеріальної шкоди,
заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних
засобів (автомобілів, тракторів, автокранів тощо) належних підприємствам,
установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід
виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових
(службових) обов'язків, підлягає відшкодуванню з застосуванням норм цивільного
законодавства.

З
урахуванням зазначених обставин та вимог закону у суда не було підстав для
висновку про те, що шкода заподіяна відповідачем при виконанні їм трудових
обов'язків, а тому майнова шкода, спричинена позивачеві підлягає відшкодуванню
відповідачем в повному обсязі на підставі ст.1166 ЦК України,
відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв"язку з цим рішення
суду в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні, з відповідача
повинна бути стягнута сума шкоди в розмірі 6765,76 грв. Вимоги позивача про
застосування індексу інфляції колегія вважає необгрунтованими, оскільки у
відповідності зі ст.22, 1166 ЦК України в повному обсязі відшкодовується
реальна заподіяна шкода. Індекс інфляції застосовується тільки до договірних
зобов'язань, якими не є спірні правовідносини.

Оскільки
сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6765,76грв., розмір
судового збору становить 67,66 грв., а тому в частині стягнення з відповідача
судового збору рішення суду також підлягає зміні.

В
частині стягнення витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи -
550 грв, витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи -30
грв. рішення суду відповідає вимогам закону і підлягає залишенню в цій частині
без зміни.

Колегія
суддів погоджується також з рішенням суду про відмову у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, однак, не з підстав, зазначених судом першої
інстанції.

У
відповідності з ч.3 ст.23 ЦК
України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший
спосіб.

Оскільки
судом відшкодовується матеріальна шкода в повному обсязі, колегія вважає, що це
є компенсацією позивачу моральної шкоди.

Керуючись
ст.ст.303,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу МПП „Азовнаучпром
НПО" задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2007
року в частині відшкодування матеріальної шкоди і стягнення судового збору
змінити.

Стягнути
ОСОБА_1 на користь МПП „Азовнаучпром НПО"
у відшкодування матеріальної шкоди 6765,76 грв і судові витрати в розмірі
67,65 грв.

В решті частини
рішення залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців з моменту набрання чинності шляхом
подачі касаційної скарги   безпосередньо
до Верховного Суду України.