Справа № 2-447/ 2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                                                               смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді - Проскурні
С.М.

при секретарі - Корнацькій І.В.,
Алексєєвій Я.Є.,

за участю представника позивача -
адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної події,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_3.
22 січня 2007 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4. про відшкодування
спричиненої йому пошкодженням автомобіля марки ВАЗ-2109 державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася

12 жовтня 2006 року, матеріальної
шкоди у розмірі 15000 грн., та моральної шкоди у розмірі 3000 грн., мотивуючи
тим, що  дорожньо-транспортна подія
виникла з вини відповідача.

В
судовому засіданні під час розгляду справи ОСОБА_3., підтримуючи позов, уточнив
свої вимоги, збільшив їх розмір, просив стягнути на його користь на
відшкодування заподіяної пошкодженням автомобіля матеріальної шкоди  відповідно до висновку експерта 18733,20
грн., моральної шкоди 3000 грн., а також понесені у справі судові витрати.

Відповідно
до пояснень позивача та його представника адвоката ОСОБА_1, якій діяв на
підставу ордера, ввечері 08 жовтня 2006 року він знаходився в барі “Ельдорадо”
в с. Восход Красногвардійського району АР Крим, куди приїхав на своєму
автомобілі, вживав спиртні напої. Разом з ним була його знайома ОСОБА_5, яку
він теж пригощав спиртним. Близько о 24 годині, коли він знаходився у стані
сильного алкогольного сп'яніння, двоє невідомих йому на той час людей, як потім
з'ясував ОСОБА_4. та ОСОБА_6., підхопили його за руки, посадили на заднє
сидіння його автомобіля (ОСОБА_4. сів за кермо) та поїхали. Біля шостої години
ранку 09 жовтня 2006 року на автодорозі сполученням Красногвардійське -
Нижньогірський  ОСОБА_4., не впоравшись з
керуванням автомобілем, вчинив ДТП, внаслідок якої автомобіль було пошкоджено.
Крім матеріальної, йому заподіяна також моральна шкода, яка полягає в душевних
стражданнях, пов'язаних з пошкодженням його майна, небажанні відповідача
добровільно відшкодувати шкоду.

В
судовому засіданні ОСОБА_4. позов не визнав. Відповідно до пояснень відповідача
та його представника адвоката ОСОБА_2, який діяв на підставі ордера, вина
ОСОБА_4. в пошкоджені автомобіля, який належить ОСОБА_3, відсутня, за кермом
автомобіля в момент ДТП знаходився сам ОСОБА_3. На початку жовтня 2006 року,
точної дати не пам'ятає, він разом з ОСОБА_6. знаходився в барі “Ельдорадо” в

с. Восход.  ОСОБА_3., який знаходився в стані
алкогольного сп'яніння, запитав у них, хто може відвезти його машину додому. Він погодився,
сів за кермо. В машину разом з ними сіли також ОСОБА_6. та ОСОБА_7. Спочатку на
автомобілі ОСОБА_3. вони відвезли додому ОСОБА_7., а потім ОСОБА_6. Коли вони
приїхали в

с. Клімове, де проживає ОСОБА_3., останній не схотів іти
додому, та попросив покататися доки він не протверезиться. Вже під ранок вони
поїхали в с. Восход, на зупинці посадили в автомобіль  ОСОБА_8 та підвезли його до
смт.Красногвардійське. Потім він з ОСОБА_3. помінялись місцями, ОСОБА_3. сів за
кермо, і коли їхали по нижньогірській трасі сталася ДТП, автомобіль
перевернувся та зазнав пошкоджень.

Вислухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідків, дослідивши письмові
докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3. такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ст.1166 ч.1,2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно
до п.2 абз.1, п.3 абз.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” від
27.03.92 № 6 з наступними змінами та доповненнями, шкода, заподіяна майну
громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,
за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Особи,
винними діями яких заподіяно шкоду джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є
потерпілими внаслідок шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки,
відповідають за заподіяну шкоду на загальних підставах.

Судом
встановлено, що 09 жовтня 2006 року на 13 км автодороги сполученням
Красногвардійське - Нижньогірський АР Крим сталася ДТП, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль марки ВАЗ-2109 державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить ОСОБА_3

Відповідно
до пояснень свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні, в жовтні 2006 року в барі в с.
Восход вона зустріла свого знайомого ОСОБА_3., той сам, знаходячись у стані
алкогольного сп'яніння, пригостив її спиртними напоями. Потім до них до столу підійшли двоє
парубків, одним з яких був ОСОБА_6., взяли під руки п'яного ОСОБА_3., вивела
його з бару, та посадили на заднє сидіння його автомобіля. За кермо сідав
ОСОБА_6. Потім вона на деякий час відлучилась, а коли повернулась, машини вже
не було.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6. в
судовому засіданні, коли ОСОБА_3. вийшов з бару на вулицю, він запитав, хто
може сісти за кермо його автомобіля, погодився ОСОБА_4. Разом з власником
автомобіля сіли він з ОСОБА_7. Після того, як відвезли додому в с. Восход ОСОБА_7.,
потім його, ОСОБА_4. разом з ОСОБА_3. поїхали далі. В автомобілі ОСОБА_3.
почував себе добре, не спав. Пізніше йому зателефонував ОСОБА_4., та повідомив,
що сталася аварія.

Свідок
ОСОБА_7. в судовому засіданні дала пояснення подібні за своїм змістом поясненням
свідка ОСОБА_6.

Свідок
ОСОБА_8. в  судовому засіданні пояснив,
що в жовтні 2006 року, коли він вранці знаходився на зупинці в с. Восход,
ОСОБА_4., який був за кермом автомобіля, запропонував його підвезти до смт.
Красногвардійське. В автомобілі також знаходився ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_9. в судовому
засіданні пояснив, що працюючи дільничним інспектором Красногвардійського РВ ГУ
МВС України в АР Крим ним проводилась перевірка на підставі заяви ОСОБА_3. від
31.10.06 про те, що двоє невідомих йому молодиків, скориставшись тим, що він
знаходився в стані алкогольного сп'яніння, силоміць посадили на заднє сидіння
його автомобіля та розбили зазначений автомобіль. Ним особисто були відібрані
пояснення у ОСОБА_3., ОСОБА_6. та ОСОБА_4. Зокрема сам ОСОБА_4. пояснював йому,
що під час його керування автомобілем ОСОБА_3. по дорозі додому на
нижньогірській трасі, він не впорався з управлінням, автомобіль виїхав на
обочину та перевернувся. Згідно з поясненнями ОСОБА_6. він з ОСОБА_4. на
автомобілі ОСОБА_3. із с. Восход поїхали в с. Новосільці. ОСОБА_3. сидів на
задньому сидінні автомобіля та спав. ОСОБА_4. відвіз його додому, а сам разом з
ОСОБА_3. поїхали далі, куди, він не знає. Наступного дня йому зателефонував
ОСОБА_4. та попросив сказати, що якщо хтось буде питати, хто був за кермом
автомобіля, то він відповів, що сам ОСОБА_3.

Оцінивши
в сукупності пояснення свідків, разом з поясненнями сторін, та письмовими
доказами, суд дійшов висновку, що під час керування автомобілем ОСОБА_4., з
його вини, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3. Суд
відкидає як безпідставні пояснення ОСОБА_4. про те, що в момент ДТП автомобілем
керував ОСОБА_3. Цей факт заперечується як поясненнями ОСОБА_3., так і
письмовими поясненнями самого ОСОБА_4., які були дані ним 28.10.06 дільничному
інспектору міліції ОСОБА_9, відповідно до яких він не впорався з керуванням і
автомобіль, виїхавши на обочину, перевернувся.

ОСОБА_6.
в своїх поясненнях дільничному інспектору міліції ОСОБА_9 від 28.10.06
зазначав, що ОСОБА_4. наступного дня після того, як підвозив його на автомобілі
ОСОБА_3. додому, телефонував йому, та просив повідомити, якщо хтось буде
цікавитись, що за кермом автомобіля був сам ОСОБА_3., який відвозив їх додому
та сам поїхав. Під час дороги ОСОБА_3. весь час спав в автомобілі.

Саме ці
пояснення суд вважає правдивими, які відповідають дійсним обставинам справи.
Заперечення ОСОБА_4. своїх початкових пояснень суд розцінює як спосіб захисту,
обумовленого бажанням уникнути цивільно-правової відповідальності. Посилання
ОСОБА_4. на те, що він в наступному бажав уточнити свої пояснення, які були ним
дані 28.10.06 дільничному інспектору міліції ОСОБА_9, але не зміг цього
зробити, є безпідставними і нічим об'єктивно не підтверджені.

Суд
критично ставиться і до пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_6.,
ОСОБА_7., ОСОБА_8 Всі зазначені особи перебувають у дружніх стосунках з
відповідачем або його сім'єю. До того ж
про наявність свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_8 позивачем було заявлено в судовому
засіданні після призначення справи до розгляду. Ані під час проведення
перевірки дільничним інспектором Красногвардійського РВ ГУ МВС України в АР
Крим, ані під час попереднього судового засідання ОСОБА_4. чи його
представником не вказувалось на наявність цих свідків, що також ставить під
сумнів їх показання.

Пояснення
свідка ОСОБА_6. в судовому засіданні про те, що ОСОБА_3. в автомобілі, коли
вони їхали, не спав, які протирічать його ж
поясненням від 28.10.06, суд відкидає, оскільки пояснити причину зміни
своїх показань, ОСОБА_6. не зміг, пославшись лише на те, що, ймовірно,
неправильно зрозумів питання.

Представник
відповідача адвокат ОСОБА_2. посилався на протокол про адміністративне
правопорушення, складений від 09.10.06 на ОСОБА_3. за ст.130 ч.1 КпАП України
та постанову суду від 02.12.06, якою останнього була піддано адміністративному
стягненню у вигляді штрафу.

Згідно
з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Між
тим, протокол про адміністративне правопорушення КР № 057378 від 09.10.06 за
ст.130 ч.1 КпАП України було складено на ОСОБА_3. за те, що він управляв автомобілем
ВАЗ-2109 державний реєстраційний номеНОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння
та відмовився від проходження медичного обстеження, за що його і було
постановою Красногвардійського районного суду від 02.12.06 піддано штрафу. Факт
відмови ОСОБА_3. від проходження в установленому законом порядку медичного
обстеження на наявність алкогольного сп'яніння було підтверджено письмовими поясненнями свідків.

Як
зазначено в постанові суду, 11 жовтня 2006 року двоє невідомих осіб біля бару
“Ельдорадо”, скориставшись тим, що ОСОБА_3. знаходився в стані алкогольного сп'яніння,
вштовхнули його в машину на заднє сидіння. Отямився ОСОБА_3. вранці наступного
дня біля своєї розбитої машини.  Далі
зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 09.10.06,
а незаконне заволодіння транспортним засобом мало місце 11.10.06 відповідно до
заяви ОСОБА_3. Отже, суд, притягуючи ОСОБА_3. до адміністративної
відповідальності за ухилення від проходження останнім медичного обстеження на
наявність ознак алкогольного сп'яніння, не пов'язував це з незаконним
заволодінням автомобілем ОСОБА_3. та його пошкодженням.

Таким чином, винними неправомірними діями
ОСОБА_4., який взагалі не мав права на керування транспортними засобами,
сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3. та заподіяно
йому матеріальної шкоди.

Відповідно
до ст.1192 ЦК України  з урахуванням
обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала
шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до
реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання
робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно
з висновком експерта проведеної на підставі ухвали суду автотоварознавчої
експертизи № 941 від 11.05.07 розмір матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_3
пошкодженням його автомобіля ВАЗ-2109, 1993 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, з врахуванням проценту зношення, внаслідок ДТП,
складає 18733 грн. 20 коп, та не оспорювався сторонами в суді. Матеріальна
шкоду у зазначеному розмірі підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно
зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав.

Відповідно
до частини другої вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна.

Згідно
з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд
вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача, з вини якого було
пошкоджено його автомобіль, та який не прийняв дій щодо добровільного
відшкодування  матеріальної шкоди, була
спричинена і моральна шкода. Розмір заявленої позивачем моральної шкоди у 3000
грн. є обґрунтованим, оскільки автомобіль зазнав значних пошкоджень, позивач
протягом тривалого часу позбавлений можливості користуватися ним за
призначенням, та не суперечить вимогам розумності і справедливості.

Оцінивши
в сукупності досліджені докази, з врахуванням всіх обставин справи, суд дійшов
висновку щодо обгрунтованості позову як в частині матеріальної так і моральної
шкоди, на відшкодування якої з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3. слід стягнути
21733,20 грн. (18733,20 грн.+3000 грн.).

Відповідно
до ст.88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені ним  і документально підтверджені судові витрати.

Згідно
з ст.3 п.1 п.п. “а”, “д” Декрету КМУ “Про державне мито” при звернені з позовом
до суду повинно було сплачено 195,83 грн. судового збору (0,5 неоподаткованого
мінімуму доходів громадян із позовних заяв немайнового характеру, що складає
8,50 грн., та 1% ціни позову щодо стягнення матеріальної шкоди - 187,33 грн.).

Позивачем
сплачено 188 грн. судового збору з вимог майнового характеру та 30 грн. на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того, позивачем було
оплачено 522,96 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи та 250 грн. на
правову допомогу. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати у вищезазначеному розмірі, а також стягнути на користь
держави недоплачений судовий збір  за
вимоги немайнового характеру у сумі 08,50 грн.

Керуючись
статтями 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 61, 88,
212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної події матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням
автомобіля марки ВАЗ-2109 державний реєстраційний номер НОМЕР_1  18733 грн. 20 коп., моральної шкоди 3000
грн., понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 187 грн. 33 коп., на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., на
правову допомогу в розмірі 250 грн. та проведення судової експертизи в розмірі
522 грн. 96 коп., всього 22723 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в
доход держави судовий збір в розмірі
08 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя