Справа 22ц-1382/2007                                                 Головуючий
- цивільна                                                     Соловей
Доповідач - суддя Горобець Т.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого
судді                                                                 Позігуна
МІ.

Суддів:                                                                Горобець
Т.В.Дшутко В.М.

При
секретарі                                                    Гавриленко
Ю.В.

З участю ОСОБА_1 ,  представника ВДВС ,  державного виконавця Михед В.А.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м.  Чернігові цивільну справу за апеляційними
скаргами головного державного виконавця ВДВС Козелець кого районного управління
юстиції та відділу державної виконавчої служби Козелець кого районного
управління юстиції Чернігівської області на ухвалу Козелець кого районного суду
Чернігівської області від 13 липня 2007 року у справі за скаргою ОСОБА_1до
ОСОБА_2 та відділу Державної виконавчої служби Козелецького районного
управління юстиції Чернігівської області на дії та рішення державного виконавця
відділу,  пов"язані з виконанням
судового рішення,

встановив:

В апеляційній
скарзі ВДВС Козелецького районного управління юстиції та Головного державного
виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції заявляється клопотання
про скасування з закриттям провадження у справі ухвали Козелецького районного
суду Чернігівської області від 13 липня 2007 року,  якою було задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову
головного державного виконавця Михеда В.А. від 04 червня 2007 року про відмову
у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання.

Апеляційні
скарги містять аналіз  ст.  1,
4,  8 та 19 Закону України „ Про
виконавче провадження" та  ст.  396 ЦПК України,  якими керувався державний виконавець ,  ухвалюючи оскаржувану ОСОБА_1 постанову. В
чому полягає порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції цих
норм закону,  в розумінні положень  ст.
309 ч.2 ЦПК України ,
апеляційні скарги не містять.

В апеляційній
скарзі ВДВС Козелецького районного управління юстиції та в скарзі головного
державного виконавця Михед В.А. зазначається,
що суд першої інстанції,
скасовуючи оскаржувану стягувачкою постанову ,  вийшов за межі  ст.
387 ч.2   ЦПК України,  оскільки , правом скасовувати неправомірну
постанову наведеною

нормою закону суд не уповноважений.
Таке право ,  відповідно до  ст.  8 ч.2
ЗУ „ Про виконавче
провадження „ має керівник ВДВС ,  якому
державний виконавець підпорядкований.

Крім того,  ВДВС Козелецького районного управління
юстиції в апеляційній скарзі зазначає,
що судом не було повідомлено виконавчу службу про час та місце судового
засідання,  що позбавило їх права надати
обґрунтовані пояснення та спростувати скаргу стягувачки.

В судовому
засіданні апеляційного суду апеляційні скарги підтримано Головним державним
виконавцем ВДВС Козелецького районного управління юстиції Михед В.А.

В письмових
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1
зазначає,  що ухвала суду першої
інстанції є законна та обґрунтована,  а
доводи апелянтів не ґрунтуються на Законі України „ Про виконавче
провадження".

Судове рішення
,  що набрало законної підлягає виконанню
державною виконавчою службою,  а у
випадку,  коли воно є не зрозумілим,  державний виконавець мав діяти відповідно
до  ст.
28 ЗУ „ Про
виконавче провадження" звернувшись з заявою про його роз"яснення.

Всудовому
засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу просила відхилити,  посилаючись на
обставини,  викладені в апеляційній
скарзі та доповнила,  якби їй було
роз"Яніно ,  які недоліки
виконавчого документу слід усунути,  вона
б змогла це зробити без звернення зі скаргою.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового розгляду,  дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд приходить до висновку,
що скарги підлягають частковому задоволенню,  виходячи з наступного.

ст.  26
Закону України „ Про виконавче провадження „ ( далі Закон) чітко визначено
умови ,  порядок та підстави відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження та посилаючись на відсутність в п. 1 резолютивної
частини судового рішення примусового характеру виконання ,  державний виконавець порушив вимоги наведеної
норми закону .

Крім того,  частина 1 п.6
ст. 26 Закону передбачає право державного виконавця відмовити у
відкритті виконавчого провадження ,  якщо
виконавчий документ не відповідає  ст. 19
цього Закону. При цьому,  відповідно до
ч.3  ст. 26 Закону державний виконавець
зобов"язаний роз"яснити стягувачу право на звернення до суду чи
іншого органу,  який видав виконавчий
документ ,  про приведення виконавчого
документу у відповідність із вимогами
ст.  19 Закону.

Зазначені вимоги
Закону державним виконавцем при відмові у прийнятті до виконання виконавчого
листа та відмові у відкритті виконавчого провадження були також порушені,  що позбавило стягувачку можливості
реалізувати своє право,  передбачене
ч.3  ст. 26 Закону ,  без оскарження постанови до суду.

З матеріалів
справи вбачається ,  що оскаржувана
постанова від 04 червня 2007 року не містить інформації про те,  яким конкретно вимогам  ст. 19 Закону не

відповідає
виконавчий документ,  що позбавляє
стягувачку права вжиття заходів для усунення недоліків виконавчого документу і
також свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону при винесенні
постанови 04.06.2007 року.

Незрозумілим є
посилання у постанові,  як на підставу
прийнятого рішення ,  на  ст. 21, 23 ЗУ „ Про виконавче провадження." оскільки мотивувальна
частина не містить жодних посилань на порушення строків пред"явлення
виконавчого документу для виконання.

Враховуючи
наведене ,  апеляційний суд вважає,  що оскаржувана постанова може бути визнана
неправомірною ,  проте з інших підстав,  ніж зазначено в ухвалі суду першої
інстанції,  при цьому ,  порушені права стягувачки підлягають
поновленню іншим шляхом,  ніж це
визначено оскаржуваною ухвалою районного суду.

Апеляційний суд
не може погодитись з судовим рішенням в частині визнання постанови
протиправною,  оскільки такий висновок
суперечить ч.2  ст.  387 ЦПК України ,  яка не передбачає можливості визнання
постанови протиправною,  а передбачає
право визнати дію чи бездіяльність неправомірною. Скасування неправомірної
постанови судовим рішенням ,  на думку
апеляційного суду не суперечить положенням
ст.  8 Закону,  та може бути визнаним як спосіб усунення
виявленого порушення,  допущеного
державним виконавцем.

В той же
час,  враховуючи,  що чіткі підстави для відмови у відкритті
провадження в постанові не зазначені,  та
виходячи з наявності іншого способу усунення неточностей виконавчого
документу,  апеляційний суд вважає,  що на даний момент відсутні підстави для
того,  щоб судовим рішенням зобов"язувати
державного виконавця відкрити виконавче провадження. Порушене право стягувачки
,  в обсязі,  встановленому апеляційним судом,  в даному випадку може бути поновлене іншим
шляхом.

Отже,  відповідно до
ст.  387 ЦПК України наявні
підстави для часткового задоволення апеляційних скарг ,  а також для часткового задоволення   скарги ОСОБА_1
на постанову головного державного виконавця Михед В.А. від 04.06.2007 року про
відмову у прийнятті виконавчого документа та відкритті виконавчого провадження.

Керуючись  ст.
303, 304,  , 305, 307,  308 , 312, 315,  317, 319, 324,  383-388 ЦПК України,  апеляційний суд-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги головного державного
виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції Михед Володимира
Андрійовича та Відділу державної виконавчої служби Козелець кого районного
управління юстиції Чернігівської області
на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області   від 13 липня 2007 року   задовольнити частково.

Ухвалу Козелець
кого районного суду Чернігівської області від 13 липня 2007 року змінити.

Абзац перший резолютивної
частини ухвали після слова „задовольнити" доповнити словом „
частково".

В абзаці другому
резолютивної частини ухвали слово" протиправною" замінити на слово „
неправомірною".

Абзац третій
резолютивної частини ухвали викласти в такій редакції:

„Зобов"язати
гловного державного виконавця ВДВС Козелецького районного управління юстиції
Михед Володимира Андрійовича повторно розглянути заяву ОСОБА_1від 01.06.2007
року щодо можливості відкриття виконавчого провадження відповідно до   ст.
18,  19,  26 Закону України „ Про виконавче
провадження" за виконавчим листом №2-220 ,   виданим Козелецьким районним судом
Чернігівської області 08 травня 2007 року. У разі виявлення його
невідповідності   ст.   19
ЗУ „ Про виконавче провадження" зазначити в чому конкретно полягає
його невідповідність зазначеній нормі Закону з обов'язковим   роз'ясненням    стягувачу порядку усунення виявлених
недоліків виконавчого документу.

В іншій частині
ухвалу Козелець кого районного суду Чернігівської області від 17 липня 2007
року залишити без змін .

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена   в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
набрання законної сили.