АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня
2007 року                                                                                           м.  Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Заїки В.М. ,

суддів :
Ніколаєвої В.М. ,  Матущака М. С. ,  при секретарі Доробалюк Л.В.,  з участю:
сторін

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-839 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2007 року за позовом ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні квартирою та виселення.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

ОСОБА_2,  звертаючись до суду з позовом в інтересах
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  вказував,
що останнім на праві власності належить 40/100 частини квартири
АДРЕСА_1. З 12 лютого 1997 року по 16 квітня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в
зареєстрованому шлюбі,  в зв'язку з чим
останній поселився у вказану квартиру та був зареєстрований у ній. Після
розлучення відповідач квартиру не звільняє,
чим порушує права власників. Тому просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути
перешкоду в користуванні зазначеною квартирою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом його
виселення.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2007 року позов задоволено.
Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_3,
ОСОБА_4 належною їм на праві спільної сумісної власності квартирою та
виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1.

Головуючий
у першій інстанції - Палінчак О.М.                                  Справа
№ 22ц- 839

Доповідач
- Заїка В.М.                                                                              Категорія
№ 27, 28

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,  просить його
скасувати,  ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те,  що висновки
суду не відповідають обставинам справи. Суд,
на його думку ,  не взяв до уваги
існування по теперішній час його з ОСОБА_3 сім'ї. Крім того,  судом не враховано,  що рішенням Хмельницького міськрайонного суду
від 18 листопада 2004 року відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 про
його виселення на підставі  ст.  156 ЖК України.

Апеляційну
скаргу слід відхилити з таких мотивів.

Відповідно
до ч. 1  ст.  319 ЦК
України власник володіє,  користується,  розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Згідно  ст.
391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
праві спільної сумісної власності належить 40/100 загальної площі квартири
АДРЕСА_1.

22 квітня 2004
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.ОСОБА_1 проживає   в
зазначеній   квартирі   по
даний   час,    чим перешкоджає позивачам у реалізації їх
права власності.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи,
в тому числі свідоцтвом про право власності на житло від 5 грудня 1997
року,  свідоцтвом про розірвання шлюбу
від 29 квітня 2004 року. Не заперечували їх і сторони в судовому засіданні.

При таких
обставинах,  давши належну оцінку
зібраним по справі доказам в їх сукупності,
суд пришов до обґрунтованого висновку про необхідність зобов'язати
відповідача не чинити перешкод позивачам у реалізації ними права власності та
підставно виселив його.

Доводи
апеляційної скарги не є переконливими та суперечать матеріалам справи,  а тому не можуть бути підставою для
скасування рішення суду.

Рішення
суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги та вимог позивачів не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 21 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.