АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 рік.                                                                                                     м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Ступакова О.А.

суддів: Варикаші
О.Д.,  Станкевича В. А.

при секретарі:
Мілонас Ю.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Одесі цивільну по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі - продажу
недійсним ,  третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_4 за апеляційною скаргою ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Суворівського районного
суду м.  Одеси від 31 липня 2006 року,

встановила:

ОСОБА_5.3вернувся
до суду з позовом посилаючись на те,  що
він є власником квартири АДРЕСА_1. В
грудні 2003 року він був викрадений невідомими особами за участю відповідача та
поміщений у невідоме місце,  де ОСОБА_2.
примусив йог оформити довіреність на нього розпоряджатися усім його
майном.  На підставі цієї довіреності відповідач
отримав дублікат правовстановлюючих документів на квартиру,  та як йому стало відомо пізніше,  оформив договір купівлі -продажу спірної
квартири на себе та на ім'я відповідачки ОСОБА_3. В квітні 2004 року йому
вдалося залишити місце його незаконного утримання,  після чого він звернувся до прокуратури
Суворівського району з заявою про порушення проти ОСОБА_2. кримінальної справи
та скасував видану ним на ім'я відповідача довіреність.

В ході розгляду
справи 27.11.2004 року
ОСОБА_5. помер.

Ухвалою
суду від 08.11.2005 року до
участі у справи в якості позивача був залучений ОСОБА_1,
як правонаступник після смерті ОСОБА_5.

Відповідачі
позов не визнали,  вказуючи,  що ОСОБА_1 добровільно проживав у них з
грудня 2003 року по
квітень 2004 року,  оскільки у нього дома склався конфлікт з
сином та колишньою дружиною. В цей період між ними та ОСОБА_1. була укладена
угода про продаж належної ОСОБА_1. на праві приватної власності квартири за 20 000 грн. та 1/2
частину будинку в АДРЕСА_2.
Договір був посвідчений в нотаріальній конторі і підписаний ОСОБА_5.
добровільно,  будь якого тиску на нього
відповідачі не здійснювали. 20
000 грн. ОСОБА_1 отримав,  а переоформити
на нього 1/2 частину будинку в АДРЕСА_2 не
встигли в зв'язку з тим,  що ОСОБА_1
пішов від них.

Головуючий
у першій інстанції Федусік А.Г.                              Справа № 22ц-2662/07

Доповідач
Ступаков О.А.                                                                  Категорія
ЦП: 12

Рішенням Суворівського районного суду м.  Одеси від 31 липня 2006
року позов -задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  укладений 21.01.2004 року між ОСОБА_5 з однієї сторони,  та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з другої сторони,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_4.,  та зареєстрований в реєстрі за № 287.. Стягнув з
відповідачів судові витрати.

Додатковим
рішенням від 06 квітня 2007 року суд стягнув
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3
20 000 грн. які
були отримані ОСОБА_5 при підписанні договору купівлі-продажу

Не погодившись з
цим рішенням ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу. В   апеляційній
ставиться   питання   про
скасування   рішення   суду
в   зв'язку   з
порушенням норм матеріального права,
невідповідністю висновків суду обставинам справи. Заслухавши
доповідача,  сторони,  що з'явились,
розглянувши доводи апеляційної скарги і матеріали справи,     судова колегія вважає,  що апеляційна    скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те,  що договір купівлі-продажу не містить всіх
істотних умов продажу квартири,
досягнутих сторонами,  а саме
передачі у власність ОСОБА_5. в оплату за квартиру '/г частину
домоволодіння в АДРЕСА_2.
Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи.

Згідно
до  ст.
655 ЦК
України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч.1  ст.  638 ЦК України
зазначено,  що договір є укладеним якщо
сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет договору,
умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів
даного виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Відповідно
до  ст.  657 ЦК України договір купівлі-продажу
земельної ділянки,  єдиного майнового
комплексу,  житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

П.2  ст.
220 ЦК України зазначено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору,  що підтверджується
письмовими доказами,  і відбулося повне
або часткове виконання договору,  але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,  суд може визнати такий договір дійсним.  У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається. Відповідачами не заявлялись вимоги про визнання
дійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1,  укладеним 21.01.2004 року між ОСОБА_5.3 однієї сторони,  та ОСОБА_2.,  ОСОБА_3   .3 вказівкою,  що за продаж належної ОСОБА_1. на праві
приватної власності квартири за 20
000 грн. вони також передають йому у власність !/2 частину будинку в АДРЕСА_2. Не зазначали
коли і чому ОСОБА_5. відмовлявся від нотаріального посвідчення договору в цієї
частині.

Відповідно
до ч.1  ст.  216
ЦК України у разі недійсності правочину колена із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього правочину. Суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. та ОСОБА_3. 20 000 грн. які
були отримані ОСОБА_5. при підписанні договору купівлі-продажу.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального
права при постановленні рішення не допустив,
а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,  ОСОБА_3 відхилити. Рішення Суворівського
районного суду м.  Одеси від 31 липня 2006 року,  залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України на протязі двох місяців.