Справа №2-3582/07
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2007 р.                      м.
Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області

у складі
головуючого - одноособово судді Ступакової І.Г.

при секретарі
Калініної О.С.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні
в м. Білгород -Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і,визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору
купівлі - продажу дійсним і визнання права власності на відчужуване майно за
договором, вказуючи, що 19 березня 2007 року між нею і відповідачем був
укладений договір купівлі - продажу, який не був нотаріально засвідчений, через
відмову відповідача, хоча всі істотні умови угоди з обох сторін були виконані
повністю та належним чином. Наслідком не завірення нотаріально договору стала
його недійсність, що спричинило порушенню майнових прав позивачки, які вона має
намір на даний час реалізувати, в зв'язку з чим звертається до суду.

Відповідач в попередньому судовому засіданні з позовом погодився заперечень
проти позову не має, пояснивши, що в дійсності договір укладений 19.03.2007
року між ним та позивачкою не був нотаріально засвідчений, хоча спору щодо
виконання істотних умов за договором не має, оскільки ним було передано спірне
майно у власність позивачки, за яке він отримав безпосередньо від позивачки
гроші.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.
Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази,
вислухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У попередньому судовому засіданні встановлено, що 19
березня 2007 року в м.Білгород-Дністровському між позивачкою і відповідачем у
письмовій формі був укладений договір купівлі -продажу нерухомого майна, згідно
якого відповідач продав, а позивачка купила садовий будиночок АДРЕСА_1, за який
позивачкою була цілком здійснена обумовлена оплата, що підтверджується п. 2.2
зазначеного договору, а також розпискою, написаною власноруч відповідачем,
згідно якої відповідач отримав від позивачки особисто гроші за спірне майно, і
будь - яких претензій щодо оплати не має (а.с. 6-7, 8).

Відчужене майно належало відповідачу до часу його продажу на праві
приватної власності на підставі: технічного паспорту на садовий будинок
АДРЕСА_1 та державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1,
виданий 24.04.2000 року Затоківською селищною радою від 21.10.1999 року (а.с.
11, 12-15).

Згідно ст. 655 ЦК України
за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього
певну грошову суму.

Сторонами за договором було здійснено повне виконання
усіх істотних умов, а саме: відповідачем був переданий, а позивачкою прийнятий
у свою власність садовий будиночок, що розташований на земельній ділянці з
здійсненням за нього повного розрахунку.

Внаслідок того, що договір був укладений з порушенням
встановленої ст.ст. 209, 657 ЦК
України для нього форми, а саме: не був .нотаріально засвідчений, через
відмову відповідача, який відмовився звертатися до нотаріуса через свій похилий
вік та погане самопочуття, даний факт став перешкодою позивачці в оформленні
його майнових прав та підставою для визнання укладеного договору недійсним.

У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК
України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що
підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору", але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

На даний час позивачка повністю розпоряджається придбаним
майном, розташованим на земельній ділянці площею 0,072 га АДРЕСА_1 на свій
розсуд, прийняв його у своє володіння та користування, що являється складовою
права власності, на яке позивачка має право, як суб'єкт права приватної
власності відповідно до ст. ст. 317, 318, 325 ЦК України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором
виникає з  моменту передання майно, якщо
інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 373 ЦК
України право власності на (земельну ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на
свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно п. "а" ст. 81 Земельного Кодексу України
громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі
придбання за договором купівлі - продажу, даруванні, міни, іншими цивільно -
правовими угодами.

У відповідності зі ст. 12 п.2 Закону України «Про
власність» громадянин набуває право, власності на майно отримане внаслідок
укладення інших договорів, не заборонених законом.

Враховуючи вищевикладене, а також, що сторонами були
виконані усі істотні умови угоди в добровільному порядку по справжній волі, що
не заперечується сторонами та підтверджено в судовому засіданні, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого
майна, укладеного 19.03.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнавши за останньою
право власності на садовий будиночок АДРЕСА_1 обґрунтованими і таким, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст. ст. 209, 220, 317, 318,
325, 334, 373, 526, 530, 638, 655, 657 ЦК
Україна, ст. 81 Земельного Кодексу України, ст. 12 п.2 Закону України «Про
власність», ст. ст. 10, 11, 130, 174, 209, 213, 214- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним і визнання права власності - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 19.03.2007 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила садовий
будиночок АДРЕСА_1 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на садовий будиночок АДРЕСА_1.

Рішення може бути Оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання і після цього протягом 20- днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст. 295 ЦПК України.