УХВАЛА

Іменем   України

27 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді Матюшенка І.В.

суддів:
Малахової Н.М., Павицької Т.М.

при секретарі
судового

засідання Сухоребрій
Т.А.

з участю сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

апеляційну    скаргу
ОСОБА_1    на    рішення

Черняхівського
районного суду від 4 червня 2007 року у справі за позовом

ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про поділ спільного майна

подружжя,

встановила:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати
рішення Черняхівського районного суду від 4 червня 2007 року яким: договори
дарування права на майновий пай, укладені ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14  визнано
договорами купівлі-продажу та визнано ремонтну майстерню по АДРЕСА_1 спільним
майном подружжя (сторін); збільшена частка та виділено у власність ОСОБА_2
66/100 часток вказаної ремонтної майстерні, загальною площею 357.2 м. кв., вартістю 42005
грн. 08 коп. та зобов'язано ОСОБА_2 провести переобладнання в приміщеннях
„4", „5" та „6" майстерні; виділено у власність ОСОБА_1 34/100
частки будівлі ремонтної майстерні; визано за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 690 м. кв., вартістю 3060 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 504 грн. судових витрат. Апелянт зазначає, що суд, визнавши договори
дарування недійсними вийшов за межі позовних вимог, безпідставно послався, як
на доказ оплатності договорів на покази свідків, безпідставно прийняв до уваги
докази, надані позивачкою після попереднього судового засідання по справі,
неправильно застосував положення ст. 70 СК України та не звернув уваги на те,
що він, відповідач, не набув права власності на спірну земельну ділянку,
оскільки не отримав державний акт про право власності на землю.

ОСОБА_2 та її представник заперечують проти задоволення апеляційної скарги,
вважають рішення законним та обгрунтованим.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони по справі з 14 листопада 1998 року по 7 червня 2006
року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.6-8). Під час перебування у шлюбі сторонами було
придбано за договором купівлі-продажу земельну ділянку в с Бежів
Черняхівського району (а.с.П, 17) а також 10, 14 та 15 червня 2004 року
відповідачем ОСОБА_1 було укладено договори дарування за якими на його користь
були відчужені майнові паї ч.1енів КСП „Колос" (а.с.141-154) і, в
послідуючому, ОСОБА_1 було оформлено право власності на 1/2 частину приміщення
ремонтної майстерні по АДРЕСА_1 (а.с.18).

Суд першої інстанції повно та об'єктивно з'ясував усі обставини справи,
вірно визначився з характером спірних правовідносин, дав вірну оцінку
представленим сторонами доказам та дійшов правильно висновку про
обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що суд, визнавши недійсними договори дарування
вийшов за межі позовних вимог та на підтвердження грошового забезпечення вище
вказаних договорів посилався на покази свідків є безпідставними, оскільки судом
першої інстанції рішення про визнання договорів дарування недійсними не
приймалося. Суд, врахувавши пояснення „дарувальників" про отримання від
ОСОБА_1 грошових коштів у сумі, яка зазначена у договорі як вартість дарунка,
дійшов вірного висновку про удаваність таких договорів і визнав придбане у
такий спосіб майно спільним майном подружжя на підставі ст. 235 ЦК України та
ст. 60 СК України.

Безпідставними визнаються колегією суддів і доводи ОСОБА_1 про порушення
судом норм процесуального права щодо прийняття від позивачки доказів після
проведення попереднього судового засідання, так як ОСОБА_2 у процесі розгляду
справи на підставі ст. 31 ЦПК України доповнювалися позовні вимоги - вона
вправі була надавати суду і відповідні докази.

Частиною 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна
дружини чи чоловіка може бути збільшена за певних умов. Колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції, встановивши, що неповнолітня донька сторін перебуває
на утриманні позивачки (а.с.9, 139), відповідач тривалий час ухиляється від
сплати встановлених рішенням суду (а.с.159) коштів на утримання дитини
(а.с.247), дійшов вірного висновку про можливість застосування до спірних
правовідносин положень ч. З ст. 70 СК України та збільшив до 2/3 частку
позивачки у майні подружжя.

Доводи апелянта щодо відсутності правовстановлюючого документа щодо спірної
земельної ділянки спростовуються змістом Державного акту на право власності на
земельну ділянку на його ім'я (а.с.15).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Рішення суду постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Черняхівського районного суду від 4 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.