Справа
№ 2 - 2354
Справа № 2-2354/2007 рік
29 листопада 2007 року                             Ялтинский міський суд Автономної Республіки
головуючого  судді -
секретарі - Стенька М.П.,
участю адвоката - ОСОБА_1.
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ялті цивільну справу за
позовом  ОСОБА_2до ОСОБА_3, діючої в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, за участю третіх осіб:Ялтинської
товарної біржи «Ю-Куб», брокерської контори ТОВ «Фірма СЕТ», ТОВ «фірмі «СТД-центр»,
КП Бюро техничної інвентаризації м.Ялта,
Першої Ялтинської державної нотаріальної конторі, виконкому Ялтинської
міської ради, служби у справах дітей Ялтинської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6про визнання недійсним  договору
купівлі-продажу, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, діючої в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: брокерської
контори ТОВ «Фірма СЕТ», фірмі «СТД-центр» про визнанні права власності на
Позивач ОСОБА_2. пред'явила до суду позовну заяву до ОСОБА_3., діючої від
імені неповнолітнього сина ОСОБА_4., та уточнивши свої позовні вимоги просить
суд визнати  недійсним договір
купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1, укладеного 01 серпня 1997 року,  між позивачем,
її чоловіком ОСОБА_7., померлим ІНФОРМАЦІЯ_1і неповнолітнім ОСОБА_4., 1992 року
Свої вимоги позивачка  мотивує тим,
що на момент укладення договору купівлі - продажу, від 01 серпня 1997 року з
неповнолітнім ОСОБА_4., вона і її чоловік були введені в оману його матір'ю -
ОСОБА_3., і замість договору довічного утримання, на який вони розраховували, з
ними був незаконно оформлений оспорюваний
договір купівлі - продажу, хоча грошей за продаж квартири вони не
отримували. Більш того, ще раніше, у 1995 році, її чоловіком - ОСОБА_7. був
укладений договір дарування спірної квартири його сину - ОСОБА_8., який був
розірваний рішенням суду від ІНФОРМАЦІЯ_2, а право власності на квартиру в
рівних частках визнане за нею і її чоловіком, і 18 липня 1997 року
зареєстроване в БТІ м. Ялта. Разом з тим, ухвалою суду від 30 квітня 2004 року,
їй було відмовлено у відновленні вказаного судочинства, оскільки суду не було
надано достатніх даних про розгляд справи по суті і винесення по ній рішення, а
отже на момент укладення у 1997 році договору купівлі - продажу із ОСОБА_4.,
вони не були власниками спірної квартири і не мали права на її відчуження.
Власником спірної квартири залишався ОСОБА_8, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2. Його
батько - ОСОБА_7. - продовжував проживати в спірній квартирі, фактично
прийнявши тим самим спадщину після його смерті. 25 вересня 2000 року ОСОБА_7.
помер, а позивачка фактично прийняла спірну квартиру як спадщину після його
смерті, продовжуючи в ній проживати і до теперішнього часу. Просить поновити їй
строк позовної давності для відновлення її порушених прав, як пропущений з
поважної причини, у зв'язку з тим, що до звернення до суду їй не було відомо,
що на момент укладення оспорюваного договору купівлі - продажу ні вона, ні її
чоловік, не були власниками спірної квартири.
позивачка також просить визнати недійсний
договір купівлі-продажу, оскільки даний
договір не був засвідчений в нотаріальній
конторі. Доповнивши  позовні вимоги позивач ОСОБА_2. просить
суд визнати недійсний  цей договір, оскільки він не відповідає вимогам закону.
При уточненні вимог ОСОБА_2. не заявила вимог про скасування реєстрового
запису від 18.07.97 року о праві власності на квартиру АДРЕСА_1за ОСОБА_7і
ОСОБА_2по 12 частці за кожним, також не було заявлено і вимог про прийняття
спадщини ОСОБА_7. після смерті його сина ОСОБА_4.
проти вимог законного представника  неповнолітнього ОСОБА_3. про визнання за неповнолітнім ОСОБА_4. права власності
на спірну квартиру, по вищесказаним підставам.
Відповідач і її представник позов не
визнали з тих підстав, що ОСОБА_3, діюча в інтересах свого неповнолітнього
сина, була добросовісним набувачем спірної квартири, зі свого боку виконала всі
умови договору. Укласти договір купівлі - продажу з її неповнолітнім сином, а
не договір довічного утримання з нею, було волею  його дідуся - ОСОБА_7., а також відповідачки
Соловйової, у зв'язку з неприязними відносинами з сім'єю його другого сина -
ОСОБА_4. Що стосується рішення суду від ІНФОРМАЦІЯ_2, яким був визнаний
недійсним договір дарування із ОСОБА_4., то про його винесення судом, їй було
відомо тількі зі слів. Ними був представлений в суд оригінал виписки з
вказаного рішення суду, а чому  в суді не
зберігся його повний текст, або матеріали цивільної справи, їм невідомо. Також
вважає, що ОСОБА_2 без поважних причин пропущений строк позовної давності для
звернення до суду із заявленими нею вимогами. Пред'явила в суд зустрічну
позовну заяву про визнання за її сином
ОСОБА_4. права власності на квартируАДРЕСА_1. Заявлені вимоги мотивовані тим,
що  01 серпня 1997 року на Ялтинській
товарній біржі  між відповідачами
ОСОБА_7. і ОСОБА_2. і її як законним представником неповнолітнього сина, був
укладений договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1.
Нею були дотримані всі умови договору і передані продавцям гроші в сумі 2300
гривень. Враховуючи ту обставину, що операція
була засвідчена на біржі без порушення вимог
ЦК України, просить визнати за сином право
власності на спірну квартиру.
Представники третіх осіб: виконкому Ялтинської міської Ради, Представник
служби по справам дітей просили розглянути справу  і ухвалити рішення на розсуд суду.
Представники третіх осіб: Брокерської контори ТОВ «Фірма СЕТ», фірми
«СТД-центр», Ялтинської товарної біржи «Ю-Куб», БТІ міста Ялта в судове
засідання не з'явилися, про день і час слухання справи повідомлені належним
чином, причин неявки суду не надали.
Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд вважає,
що позов ОСОБА_2. підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні  позову ОСОБА_3. слід відмовити.
Згідно ст.48 ГК України (в
редакції 1963 року) недійсною признається операція, не відповідна вимогам закону.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі -
продажу від 26 грудня 1991 року, укладеного між ОСОБА_7. і Ялтинським
міськвиконкомом, належала  на праві
власності ОСОБА_7, зареєстрована за ним в БТІ м. Ялта 09 січня 1991 року,
реєстровий номер 4-5256 (відновл. справа, а.с.2) .
На підставі договору дарування 40/1000 часток квартири АДРЕСА_1, укладеного
17 лютого 1995 року між ОСОБА_7. і ОСОБА_4.,
посвідченого державним нотаріусом Першої ялтинської державної
нотаріальної контори та внесеного в реєстр за №558/60, право власності на спірну квартиру було зареєстроване БТІ
м. Ялта, реєстровий № 3-1219 від 18.12.96 р. за ОСОБА_8(відновл. справа,
Судом встановлено,
що ОСОБА_4., померлий ІНФОРМАЦІЯ_2,  є сином ОСОБА_7. (а.с.3, том № 2). На момент смерті
спадкодавця ОСОБА_4., спадкоємцями згідно із законом були
діти спадкодавця ОСОБА_6., ОСОБА_9.,, його дружина
ОСОБА_5., його мати ОСОБА_10. і його батько ОСОБА_7.(а.с.1,том №2). Як
вбачається з наданих документів по спадковій справі №349/98 року, після смерті спадкодавця
ОСОБА_8.(а.с.1-10) спадкоємцями за законом були ОСОБА_9., ОСОБА_6. і ОСОБА_10.,
однак вони від прийняття спадку відмовилися (а.с.7,8). Таким чином на момент
смерті спадкодавця ОСОБА_4. право на прийняття спадщини виникало у ОСОБА_7.,
але доказів, що ОСОБА_7. спадкову масу після смерті сина фактично приймав,
постійно з спадкодавцем на день його смерті проживав, що він звертався з заявою
до нотаріальної контори і спадок приймав,
до суду надано не було, не підтримані і вимоги позивачем про встановлення
факту прийняття спадку в його інтересах.
При таких обставинах суд не може
визнати, що ОСОБА_7. фактично вступив в право спадкоємства на майно після
смерті ОСОБА_4., а оскільки суд не визнає право на спадок за померлим , таке
право не може виникнути і у позивачки по справі ОСОБА_2. і за нею не може бути
визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1. Суд прийшов до такого висновку
також враховуючи ту обставину, що спадкоємниця згідно із законом визначена у спадковій справі,
після смерті ОСОБА_4. є ОСОБА_5., яка раніш в
судовому засіданні пояснила, що вимоги про визнання
за нею права власності на спірну квартиру не підтримує і заперечує проти того,
що  б і у власність  ОСОБА_2. поступила
01 серпня 1997 року, між ОСОБА_7. і
ОСОБА_2. з одного боку, і ОСОБА_3., яка представляла  інтереси неповнолітнього сина ОСОБА_4., 1992
року народження з другого боку, на Ялтинській товарній біржі «Ю-Куб»,  був укладений договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1. Вартість відчужуваного майна була визначена сторонами у
розмірі 2300 гривень (т. 1, а.с. 7). При цьому, як
встановлюючий право документ на спірну квартиру при виконанні
операції, була надана виписка з рішення
Ялтинського міського суду від ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якої  був визнаний частково недійсним договір  купівлі-продажу квартири між ОСОБА_7.і
Ялтинським міськвиконкомом і був визнаний недійсним договір дарування квартири,
укладений між ОСОБА_7.і ОСОБА_4. на спірну квартиру. За ОСОБА_2 . було визнано
право власності на 1/2 частку квартири (а.с.
28, т.2). Дана виписка з рішення суду зареєстрована в БТІ гір. Ялта 18 липня
1997 року (а.с.8, справи № 2-413).
ухвалою Ялтинського міського суду від 16 березня 2005 року заява ОСОБА_2. про
відновлення втраченого провадження і видачу рішення
суду  від ІНФОРМАЦІЯ_2 залишена без розгляду
(а.с.109, відновл. справа). При цьому судом не
встановлено яких-небудь достовірних даних,
що  справа
була розглянута по суті і по ньому було
винесено рішення. Суд прийшов до висновку, що для залишення позовної заяви
Соловьевой Л.П. без розгляду послужила та обставина, що  позовну заяву по суті розглянуто не було і рішення не
При таких обставинах, судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу, ув'язнений
між ОСОБА_2., ОСОБА_7 і ОСОБА_4. не відповідає вимогам закону, оскільки на момент його складання
відчуждателі, зокрема
ОСОБА_2. не була власником спірного
приміщення, не мала на це право установчих
документів,  не мала права їм
Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України
(у редакції 2004 року), Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних
правовідносин, що виникли після набрання ним законної сили.
Правовідносини між  сторонами виникли
до набрання Новим Цивільним Кодексом України законної сили, з моменту укладення
договору купівлі - продажу, тобто з 01 серпня 1997 року, а отже при вирішенні
питання про визнання його недійсним або дійсним слід керуватися нормами
Цивільного Кодексу України в редакції 1964 року.
Що стосується посилання представника
позивача по зустрічному позову ОСОБА_3
на п. 9 Прикінцевих та перехідних положень, який свідчить про те, що до
договорів, укладених до 1 січня 2004 року і продовжуючих діяти після набрання
чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила даного Кодексу щодо
підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів
незалежно від дати їх укладення, то дана норма права не застосовується при
розгляді даного спору, оскільки договір купівлі - продажі не є триваючим,
сторони  виконали покладені на них права
і обов'язки до набрання Новим Цивільним Кодексом України  законної сили, у зв'язку з чим його можна
Згідно ст. 145 ЦК України (у
редакції 1964 року), якщо майно відплатно придбане у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен знати (добросовісний
набувач), то власник має право витребувати майно від набувача лише у разі, коли
майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того або іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом не з їх волі.
Позивачка ОСОБА_2. просить визнати недійсним договір купівлі - продажі у
тому числі й тому, що правочин був здійснений внаслідок помилки, замість
укладення договору довічного утримання.
Згідно ст. 56 ЦК України,
правочин, вчинений внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути
визнаний судом недійсним за позовом сторони, яка діяла внаслідок помилки.
Проте, суду не представлено
безперечних доказів того, що продавці
спірної квартири - ОСОБА_2. і ОСОБА_7. - помилялися з фактів та обставин
вчиненого правочину і дана помилка мала істотне значення.
Таким чином, вказана обставина не
може бути підставою для задоволення позову Соловйової і визнання недійсним
оспорюваного договору купівлі - продажі від 01 серпня 1997 року, не заявлені
нею і вимоги про скасування реєстрових записів права власності в БТІ міста Ялта
спочатку за ОСОБА_7і ОСОБА_2, а в подальшому за ОСОБА_4.
Доводи представника ОСОБА_3., що позивачкою пропущений строк
позовної давності суд не може взяти до уваги, оскільки
про неможливість відновлення втраченого провадження позивачці
стало відомо лише у 2005 році, після розгляду її заяви Ялтинським міським
судом.
Суд вважає,  що вимоги ОСОБА_3. про визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної
квартири, засвідченої на торговій біржі Ю-КУБ» 01 серпня 1997 року не
підлягають задоволенню.
Дійсно, згідно ст.392 ГК України
власник майна може пред'являти позов про визнання
права власності, якщо за це право сперечається або не признається
між ОСОБА_7., ОСОБА_2. і ОСОБА_4. визнана судом недійсної, оскільки суперечить
Враховуючи ту обставину, що  ОСОБА_4. і ОСОБА_2. мають пільги при оплаті
державного мита, суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3, то суд вважає, що він також не
підлягає задоволенню, оскільки суд визнав недійсним  договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_2й ОСОБА_4,
зареєстрований 01  серпня 1997 року  Ялтинською товарною биржею «Ю-Куб», на підставі якого і виникло право власності на спірну
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 56, 145 ЦК України (у редакції 1964 року), п. 4, 9 Прикінцевих та
Перехідних Положень ЦК України (у
редакції 2001 року),   ст.ст. 3, 10, 59,
60, 205, 212, 213, 215, 217, 218 ЦПК України,  суд
ОСОБА_2задовольнити частково.
недійсним  договір купівлі-продажу
укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_2й ОСОБА_4, зареєстрований 01  серпня 1997 року  Ялтинською товарною биржею «Ю-Куб».
В інший частині позовних вимог ОСОБА_2
задоволені зустрічного позову ОСОБА_3, діючої в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: брокерської контори ТОВ «Фірма СЕТ»,
фірмі «СТД-центр» про визнанні права власності на квартиру - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд в строки та порядку, згідно
статі 294, 296 ЦПК України.

Суддя: