Справа № 22-865-07                                                              Голов, в 1 інст- Дужич С.П.
Категорія- Ц-10                                                                      Доповідач-Василевич B.C.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007
року                                                                                м.Рівне

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді-Василевича B.C. Суддів:
Гордійчук C.O.,
Шимківа С.С. при секретарі Чалій Н.О. з участю позивача ОСОБА_1, його
представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого
акціонерного товариства по будівництву та
реконструкції автомобільних шляхів "Рівнешляхбуд" на рішення
Рівненського міського суду від 4 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1
до ВАТ "Рівнешляхбуд" про поновлення права на отримання житла,-

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 4 червня 2007 року задоволено позов ОСОБА_1 до
ВАТ "Рівнешляхбуд" про поновлення права на отримання житла.

На вказане
рішення відповідач подав апеляційну скаргу в якій покликається на його
незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що судом
не застосовано норм житлового законодавства, які підлягають застосуванню. З
позивачем були припиненні трудові відносини, тому незалежно від тривалості перебування
на квартирній черзі він згідно закону підлягав зняттю з неї. Проте цього суд не
врахував.

Вважає
неправильним висновок суду про право позивача на перебування на квартирній
черзі незалежно від звільнення з причин наявності
у колективному договорі умови про збереження такого права для
працівників звільнених за скороченням штату, безпідставно пославшись при цьому
на показання свідків та невідповідність такої умови житловому законодавству і
не врахувавши того, що колективний

2

договір не був зареєстрований у місцевих органах влади і
він взагалі відсутній.

По наведених
підставах просить про скасування рішення та ухвалення нового про відмову в
позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його
представни ка,   представника   відповідача,   дослідивши
обставини   справи   та обговоривши   доводи
апеляційної   скарги,   колегія
суддів   дійшла висновку про
задоволення апеляційної скарги.

Як видно з
матеріалів справи, позивач перебував в структурному підрозділі ВАТ
"Рівнешляхбуд" на обліку на позачергове отримання житла.

В травні 1996
року його звільнено з роботи у зв"язку із скороченням чисельності
працівників.

Спільним
рішенням спецфіліалу №21 ВАТ "Рівнешляхбуд" та профспілкового
комітету від 15 березня 2004 року позивача знято з квартирного обліку, про що
його було повідомлено.

Зазначене рішення не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до
п.3 ч.1 ст. 40 ЖК України та підпункту 3 п.26 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень, затверджених
постановою РМ УРСР і Укрпрофради №470 від 11 грудня 2005 року особи, що
перебувають на обліку за місцем роботи,
знімаються з квартирного обліку у випадку припинення трудових відносин з
підприємством, установою, організацією.

В такому випадку особи, що перебувають на обліку за місцем роботи, переводяться
на облік до виконавчого комітету місцевої ради за місцем проживання.

Оскільки
житловим законодавством не визначений строк зняття працівника із квартирного
обліку у зв"язку із припиненням трудових відносин, то сама по собі та
обставина, що після звільнення позивач продовжував
тривалий час перебувати на обліку не породжує правових наслідків щодо
оскарженого ним в суді рішення профспілкового комітету та адміністрації по
цьому питанню.

Колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність існування
колективного договору, за однією з умов якої
за працівниками, звільненими за скороченням штату чи чисельнос­ті,
зберігається квартирна черга. На підтвердження цього суд послався на показання
свідків, не врахувавши положень ст.15 КЗпП України про те, що колективний
договір підлягає реєстрації місцевими органами державної виконавчої влади.

В матеріалах
справи є колективний договір на 1999-2000 роки, але умови  про
збереження  за  звільненими
у  зв"язку  із
скороченням

3

чисельності чи штату працівників квартирної черги він не
містить (а.с.67-74).

Відповідно до
ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності. Цих вимог суд не дотримав, висновку про доведеність вимог дійшов
при відсутності достатніх та допустимих доказів.

Інших доказів
позивачем не подано і питання про їх витребування ним не ставилось, тому,
виходячи із встановлених ст.10 ЦПК України засад змагальності позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Оскільки за
наведених обставин рішення суду першої інстанції не може вважатись законним та
обгрунтованим, воно як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
права підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Враховуючи
наведене, керуючись п.2 ч.1 ст.307,ст.309,ст.ст.313-314, ст.316 ЦПК України,
колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства по будівниц­тву та реконструкції автомобільних шляхів "Рівнешляхбуд" задоволь­нити.

Рішення
Рівненського міського суду від 4 червня 2007 року скасувати.

В позові ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства по будівництву та реконструкції
автомобільних шляхів "Рівнешляхбуд" відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним чинності.