УХВАЛА

Іменем України

4 жовтня 2007 року Апеляційний суд
Житомирської області в складі: головуючого - судді
Забродського М.І.

суддів: Миніч
Т.І., Олексієнка М.М. при секретарі судового засідання
Малайчук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Любарського районного суду
Житомирської області від 24 липня 2007 року,

у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні частиною земельної ділянки та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

в травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. На
обгрунтування своїх вимог зазначав, що відповідно до рішення Громадської сільської ради, від 20 жовтня 2005
року він є власником земельної
ділянки площею 0,08 га. Вона розташована у с. Громада в масиві біля районної лікарні та межує з земельними
ділянками ОСОБА_3 із західної
сторони та пішохідною доріжкою з північної сторони.

Власником сусідньої земельної ділянки зі східної та південної сторони є відповідач, який самовільно зайняв під будівництво та
утримує безпідставно 0.0136 га. земельної ділянки
позивача тим самим чинить йому перешкоди у користуванні та
розпорядженні нею.

Посилаючись на те що сільська рада не вирішує цього земельного спору просив зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні частиною земельної ділянки та
стягнути на відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 24 липня 2007 року, в задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким стягнути на його користь витрати
пов'язані з судовим розглядом, 2000 грн.
моральної шкоди та витрати по наданню

Справа 22ц/1946                                             Головуючий у суді 1 -ої інстанції Шидловський В.Б.

Категорія 66                                                    Суддя-доповідач Забродський М.І.

2

правової допомоги. Вважає, що судом
не повно з'ясовано обставини справи та постановлено не законне рішення.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до
п.2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень  його прав на землю, навіть якщо ці порушення
не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,
і відшкодування завданих збитків.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, 20 жовтня 2005 року, Громадська сільська рада Любарського району Житомирської
області погодилась передати у власність
земельну ділянку орієнтовною площею 0,08 га. ОСОБА_1
для ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка розташована
в масиві біля лікарні і межує з земельними ділянками ОСОБА_2 та
ОСОБА_3(а.с.6).

Протоколом, складеним постійною комісією з питань екології та земельних відносин від 20 грудня 2006 року, зазначено, що площа
земельної ділянки апелянта становить 0,0664 га.(а.с.7).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує
право на неї та державної реєстрації забороняється.

Виходячи з вимог закону, ОСОБА_1, не надав суду доказів про належне йому право на 0,08 га. земельної ділянки, оскільки зі
змісту рішення сільської ради, цей розмір ділянки є орієнтовним. Крім того, він
не надав докази, які б підтверджували будь-які дії ОСОБА_2
у створенні йому перешкод у користуванні земельною ділянкою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін та
виніс законне і обгрунтоване рішення. Підстав для
його скасування немає.

Керуючись ст.ст.
209,303,307,313,314,315,324,325, ЦПК України, апеляційний суд-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Любарського районного суду
Житомирської області від 24 липня 2007 року залишити без змін.

3

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на
протязі двох місяців.