Справа
Категорія - 21 (П)                                                                  Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем   України

2007р. квітня «24» дня колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого:                    Михайлів Л.В.

суддів:                                 Карнаух В.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі                     Чубіній
А.В.

за участю: ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області, відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 12 жовтня2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі
Дніпропетровської області про перерахунок відшкодування шкоди, стягнення
компенсації, -

Встановила:

В травні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював бурильником на
ВАТ «Криворізький залізорудний
комбінат». Під час роботи 6 жовтня 1983 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого висновком МСЕК йому було
встановлено 80% втрати
працездатності. В подальшому
відсоток втрати працездатності змінювався.

ВАТ «КЗРК», проводячи перерахунок розміру щомісячного
відшкодування втраченого заробітку, не
застосувало необхідні коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів, що призвело до неправильного
нарахування йому в подальшому щомісячних страхових
виплат і, таким чином, утворилась заборгованість
перед ним як з боку ВАТ «КЗРК», так і відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та

професійних
захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області (далі відділення Фонду).

Позивач просив стягнути заборгованість по щомісячних
виплатах відшкодування частини втраченого
заробітку з ВАТ «КЗРК» за період з 1.05.1992 року по 1.04.2001 року в сумі 4250грн.88коп., компенсацію втрати
частини відшкодування шкоди в сумі 2711,71грн.; стягнуто з
відділення Фонду заборгованість по
щомісячних страхових виплатах за період з 1.04.2001 року по 1.12.2004 року в сумі 6122,30грн.; та стягувати щомісячно
починаючи з 1 грудня
2004 року платежі в сумі
254,45грн.

Протягом розгляду справи уточнювався.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 12 жовтня 2006
року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з відкритого акціонерного
товариства заборгованість по щомісячних
виплатах відшкодування втраченого заробітку за період з 1.05.1992 року по 1.04.2001 року в сумі 4250,88грн., компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у зв'язку з порушенням
термінів виплати в сумі 2711,71грн.
- стягнуто
з відділення Фонду заборгованість по щомісячних страхових виплатах за період з 1.04.2001 року по 1.12.2004 року в сумі 6122,3грн., та щомісячно, починаючи з 1
грудня 2004 року по 254,45грн.

В апеляційних скаргах ВАТ «Криворізький залізорудний
комбінат» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області ставлять питання про скасування
зазначеного рішення і направлення справи на новий
розгляд, вказуючи на порушенням норм матеріального
і процесуального права. Судом не досліджене питання фактичного підвищення тарифних ставок і окладів на
підприємстві, де працював позивач, не враховано строк позовної давності.

Фонд, зокрема, наголошує на порушенні судом ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на

виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності» і неврахування
роз'яснень, наведених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди» щодо можливості перерахунку
страхових виплат та строку, за який може поводитися стягнення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційних скарг та заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд виходив із того, що з
травня 1992 року
ВАТ «КЗРК» неправильно розрахувало середній заробіток для відшкодування втраченого заробітку та не застосувало для
розрахунку сум відшкодування шкоди ОСОБА_1
коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів по підприємству, в результаті чого були незаконно
занижені суми виплат і тому на його
користь підлягають стягненню суми заборгованості, починаючи з травня 1992
року.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитись
не може з наступних підстав.

Згідно роз'яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від
27 березня
1992 року
(зі змінами), виплати, призначені,
але своєчасно не одержані потерпілим або особою яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок
(наприклад, за відсотком втрати працездатності)
сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що перевищує
трьох років.

Суд у порушення вимог ст.ст.213, 214,
215 ЦПК України належним чином не визначився із характером спірних правовідносин,
вказані вище вимоги закону залишив
поза увагою і всупереч зазначеним правилам стягнув на користь позивача заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування
шкоди за весь період, починаючи з травня 1992 року.

При цьому, не дав оцінку тому, що в грудні 1995
року ОСОБА_1 був повідомлений про розмір середнього заробітку із
якого нараховувалось відшкодування
шкоди та коефіцієнти підвищення тарифних ставок і окладів, які застосовувались підприємством, (а.с.6), однак до
суду звернувся лише в 2003 році.

Районний суд,  застосувавши  коефіцієнти,
які  вказані  в
позовній заяві, фактично не
перевірив чи застосовувались вони, свого часу, при перерахунку сум відшкодування шкоди ОСОБА_1, оскільки не дослідив
жодного наказу про нарахування   та
перерахунок   відшкодування   шкоди
позивачеві   у  зв'язку
з підвищенням тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві.

Враховуючи викладене, судове рішення підлягає скасування
з направленням справи на новий розгляд до суду
першої інстанції з підстав, передбачених ч.1п.5ст.311 ЦПК
України.

Керуючись cm.cm.303, 307, 311ч.1 п.5, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому
Розі Дніпропетровської області та відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 12
жовтня 2006
року скасувати, справу передати на новий розгляд в той же
суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.