Справа № 22ц-2100/2007                         Головуючий у суді 1 інстанції:
Категорія  21                                             Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року                   Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                                   Козлова С. П.,  Повєткіна В .В.

При
секретарі:                              Білоус
A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Першотравенську про відшкодування моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Першотравенську
і просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 75 000 грн.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те,  що понад 22 роки він працює на шахті „Ювілейна" ВАТ
„Павлоградвугілля". Під час виконання трудових обов'язків він отримав
виробничі травми: 06 лютого 1998 року - відкритий перелом нігтьової і середньої
фаланги 5-го пальця лівої кисті; 13 серпня 2004 року - плечелопатковий
периартроз,  радикулопатія шийна та
попереково крижова. За висновком МСЕК від 30
листопада 2004 року
позивачу було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 55 %,
а також його було визнано інвалідом третьої групи.
Внаслідок отриманого професійного захворювання йому спричинена моральна шкода,  оскільки він втратив працездатність,  став інвалідом,  вимушений весь час лікуватись,  постійно відчуває фізичний біль. Розмір
страхової виплати повинен становити 200 розмірів мінімальної заробітної плати.

Рішенням
Першотравенського міського суду від 28 грудня 2006 року позов задоволено
частково,  з відповідача на користь
позивача стягнуто 40 000 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих
підстав,  що суд не врахував вимоги норм
матеріального права щодо відшкодування моральної шкоди,  не витребував необхідні докази,  не зазначив,
в чому полягає вина відповідача,
а також не врахував,  що на 2006
рік зупинено дію норм щодо відшкодування моральної шкоди.

Як
вбачається з матеріалів ОСОБА_1 тривалий час працював на шахті „Ювілейна"
ВАТ „Павлоградвугілля". Під час виконання трудових обов'язків 06 лютого
1998 року він отримав виробничу травму - відкритий перелом нігтьової і
середньої фаланги 5-го пальця лівої кисті; а згідно акту від 13 серпня 2004
року захворів на професійне захворювання - плечелопатковий периартроз,  радикулопатія шийна та попереково крижова. За
висновком МСЕК від 30 листопада
2004 року
позивачу було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 55 %: 50 % - первинно по
профзахворюванню і 5 % повторно
по травмі,  а також його було визнано
інвалідом третьої групи.

Враховуючи,  що в результаті професійного захворювання
позивач втратив працездатність,  відчуває
фізичний біль,  душевні переживання,  вимушений тривалий час лікуватись,  застосовувати додаткові зусилля для
організації свого життя,  апеляційний суд

2

вважає,  що суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про спричинення йому моральної шкоди і що страхові
виплати за цю шкоду йому повинен сплатити відповідач на підставі  ст.
ст.  21,  28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Доводи в
апеляційній скарзі про пропуск позивачем строку на звернення до суду і
необхідність медичного висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди не
ґрунтуються на законі.

Посилання
на відсутність доказів спричинення такої шкоди є безпідставним,  оскільки в матеріалах справи є документи
підтверджуючі втрату позивачем працездатності,
стан його здоров'я,  проходження
лікування. Наявність вини відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу не
є умовою для страхової виплати.

Не може
бути прийнято до уваги і те,  що на 2006 рік зупинена дія
норм вищезазначеного Закону щодо відшкодування моральної шкоди,  так як втрата працездатності йому встановлена
до 2006 року.

Разом з
тим,  апеляційний суд вважає,  що суд першої інстанції безпідставно стягнув
страхової виплати за моральну шкоду з урахуванням травми,  отриманої позивачем у 1998 році,  так як втрата працездатності по цій травмі
була встановлена до введення в дію вищезазначеного Закону,  та зависив розмір страхової виплати,  виходячи з розміру втрати
працездатності,  встановленого позивачу
первинно у 2004 році і
вважає за необхідне зменшити цей розмір з урахуванням первинного розміру втрати
позивачем працездатності,  групи
інвалідності,  характеру і ступеню
спричинених моральних страждань з 40
000 грн. до 20 000 грн.,  змінивши в цій частині рішення суду і
частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись  ст.
ст.  307,
309 ЦПК України,
апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Першотравенську задовольнити частково.

Рішення
Першотравенського міського суду від 28 грудня 2006 року змінити в частині
розміру відшкодування моральної шкоди,
яка підлягає стягненню,  зменшивши
її з 40 000 грн. до 20 000 (двадцяти тисяч) гривень.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.