РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                        Синельщікової
О.В.

суддів                                              Кузнєцової
О.О.

Руснак А.П.

при
секретарі                                  Войциховській
Е.В.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Кримгаз"
про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування
моральної шкоди,

за
апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства „Кримгаз" на
рішення Кіровського районного суду АР Крим від 10.11.2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ „Кримгаз" про стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги
мотивовані тим, що рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 08.12.2005 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду АР Крим
від 10.04.2006 року, він був поновлений на посаді начальника регіонального
управління по експлуатації газового господарства ВАТ „Кримгаз", на його
користь стягнута заробітна плата за час вимушеного прогулу та відшкодована
моральна шкода. Проте, до теперішнього часу відповідач не допускає його до
роботи, не виплачує йому заробітну плату, у зв'язку з чим, позивач просить суд
стягнути з ВАТ „Кримгаз" середній заробіток за час вимушеного прогулу з
дня прийняття рішення суду, тобто з 08.12.2005 року по день розгляду справи у
суді, у порядку відшкодування моральної шкоди стягнути 50 000 грн.

Рішенням
Кіровського районного суду АР Крим від 10.11.2006 року позов ОСОБА_1 задоволено
у повному обсязі. Стягнуто з ВАТ „Кримгаз" на його користь заробітну плату
у розмірі 13 200 грн., та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000
грн.   Вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не
погодившись з рішенням суду, ВАТ „Кримгаз" подало апеляційну скаргу, в
якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

ВАТ
„Кримгаз" в своїй апеляційній скарзі вказує, що його провини у невиконанні
рішення суду не має, у зв'язку з тим, що 23.06.2005 року ВАТ „Кримгаз"
було включено до   реєстру   підприємств паливно - енергетичного
комплексу. Таким чином, на період

Справа №22-
ц-2009/2007      головуючий-суддя суду
першої інстанції Бердієва Б.А.

суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Кузнецова
О.О.

знаходження
підприємства в реєстрі підприємств паливно - енергетичного комплексу державний
виконавець, відповідно до п. 2 Заключних та перехідних положень Закону „Про
виконавче провадження", не мав повноважень на проведення будь-яких дій,
пов'язаних зі здійсненням виконавчого провадження у відношенні такого
підприємства.

Крім
того, апелянт вважає, що сума стягнутої моральної шкоди не обгрунтована та не
відповідає вимогам, визначеним Верховним Судом України. Суд не прийняв до уваги
відсутність провини з боку ВАТ „Кримгаз", внаслідок чого безпідставно
стягнув на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
сторін, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою і підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановляючи
рішення про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з того, що за рішенням суду від 08.12.2005
року, яке, відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, є
обов'язковим для виконання у тому числі підприємствами, установами та
організаціями, посадовими та службовими особами на всій території України,
ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника регіонального управління по експлуатації
газового господарства ВАТ „Кримгаз".

Судом
встановлено, що рішення суду не виконано, таким чином, суд обгрунтовано прийшов
до висновку про необхідність, відповідно до ст. 235, 236 КЗпП України,
стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду щодо поновлення на роботі.

При
цьому доводи апелянта про відсутності вини з його боку при невиконанні рішення
суду у зв'язку з тим, що підприємство 23.06.2005 року включено до реєстру
підприємств паливно-енергетичного комплексу та на підставі Закону України „Про
виконавче провадження" рішення суду від 08.12.2005 року не могло бути
виконано, не можна визнати безумовно обґрунтованими. Вказаним Законом
передбачено лише обмеження повноважень державного виконавця щодо проведення
виконавчих дій відносно ВАТ „Кримгаз" з примусового виконання рішення суду
про поновлення ОСОБА_1 на роботі, що не звільняє самого відповідача від
обов'язку виконати рішення суду, яке залишається для відповідача обов'язковим
для виконання.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що доводи апелянта у частині оскарження рішення
суду про відшкодування моральної шкоди заслуговують на увагу.

Вирішуючи
питання про відшкодування позивачу компенсації заподіяної йому моральної шкоди,
суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності факту порушення
трудових прав позивача, внаслідок чого йому заподіяні моральні страждання та
переживання, втрачені нормальні життєві зв'язки, та від нього вимагалися
додаткові зусилля для організації свого життя.

Разом з тим, із
змісту п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/
шкоди" слідує, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди
суду потрібно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві
моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи
з наведеного, оцінивши доводи позивача, докази, які були надані ним в цій
частині, об'єм завданих йому моральних страждань, з урахуванням заперечень з
боку відповідача, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду,
зменшивши розмір відшкодування до 5 000 гривень, вважаючи вказану суму
справедливої компенсацією відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Інші
доводи апеляційної скарги судом ретельно досліджені та визнані такими, що не
спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування
рішення суду, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального закону,
немає.

На
підставі наведеного та керуючись статтями 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду АР Крим,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Кримгаз" задовольнити частково.

Рішення
Кіровського районного суду АР Крим від 10.11.2006 року змінити, зменшивши суму
відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ВАТ „Кримгаз" на користь
ОСОБА_1, до 5 000 грн.

В решті
рішення Кіровського районного суду АР Крим від 10.11.2006 року залишити без
змін.

Рішення
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили безпосередньо
до Верховного Суду України.