Справа № 33-ц-100/07                                       Головуючий
у І інстанції - Грицак P.M.
Категорія - 33                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних
справ у касаційному порядку апеляційного
суду Волинської області в складі: Русинчука М.М., Расевича С.І.,
Стрільчука В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської
ради про визнання недійсним рішення
Тернопільської міської ради та визнання права власності на земельну
ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного
суду від 22 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області
від 28 грудня 2004 року,

встановила:

В лютому 2004
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради про
визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради № 4/9/163 від 26 грудня
2003 року та визнання права власності на земельну ділянку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня
2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області
від 28 грудня 2003 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і постановити нове рішення,
яким передати їй безоплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку
розміром 1000 кв. м., посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та невідповідність їх висновків обставинам справи.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Судами
встановлено, що позивач фактично користувалася земельною ділянкою площею 1111
кв. м., хоча в правомірному її користуванні на час приватизації перебувало 600
кв. м. присадибної земельної ділянки відповідно до рішення виконкому
Тернопільської міської ради від 28 лютого 1956 року №

2

125. Ця ділянка в 2003 році була
передана їй у приватну власність, а земельна ділянка площею 511 кв. м. - надана
в оренду на 5 років.

Відмовляючи в
позові, місцевий суд виходив з того, що безоплатній передачі у приватну
власність громадян підлягають ті земельні ділянки, які раніше були їм надані
для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та
господарських споруд.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив

його рішення
без змін.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно зі ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами
першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а
також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення. Наведені в касаційній скарзі доводи висновок судів
не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 28 грудня 2004 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.