Справа №22Ц- 2764/2007                                                      Головуючий
у І інстанції Бабіш А. А.
2,  5                                                                         Доповідач
у 2 інстанції Яворський
РІШЕННЯ

іменем України

03
вересня 2007 року                                                                                                            м.  Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого
судді       Яворського М. А.

суддів                                    Корзаченко
І.Ф.,  Лащенко В. Д..

при
секретарі                         Велицькому
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 21 червня 2007 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та усунення перешкод в
користуванні ним,

установила:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. та просив
провести поділ житлового будинку АДРЕСА_1в натурі,  визнати за ним право власності на 1/2 його
частину,  виділивши у власність кімнати
1-1 пл. 17 кв.м; 1-2 пл. 22, 4 кв.м; приміщення 1-3,  1-4,
1-5,  1-6 виділити у власність
відповідачці,  просив також визнати
частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від
30.06.2005 року виданого на ім'я ОСОБА_2.

Свої
вимоги позивач обґрунтував тим,  що він
перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1988 року до 27
грудня 2002 року. Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської Ради
народних депутатів № 453 від 21 листопада 1989 року їх сім'ї було дозволено
будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1.

В період
шлюбу за спільні кошти та спільною працею вони з відповідачкою збудували
житловий будинок за зазначеною адресою. Будинок,  що вони побудували є одноквартирним і
складається з 3-х кімнат,  загальною
площею 80, 1 кв.м,  житловою 47, 9
кв.м.  В 2003 році його було засуджено до
позбавлення волі і він до 28 липня 2006 року перебував в місцях позбавлення
волі Після звільнення він звернувся до відповідачки із проханням передати йому
колючі для користування вказаним будинком.
Остання стала чинити перешкоди в користування вказаним спільним майном
та повідомила,  що вказаний будинок вона
в 2005 році зареєструвала лише на себе. Просив вирішити вказаний спір в
судовому порядку та поділити даний будинок за 1 варіантом судово-будівельної
експертизи.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено за пропуском строку позовної
давності.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
законодавства,  просить апеляційний суд
скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних
вимог та стягнути з відповідачки по несені ним судові витрати. Свої доводи
апелянт обґрунтовує тим,  що суд не
врахував обставини вказаної справи,  а
саме те,  що шлюб між ним та
відповідачкою був розірваний коли він уже був під вартою,  а в подальшому,  перебуваючи в місцях позбавлення волі він був
позбавлений можливості захистити свої права на вказаний будинок. Крім того
відповідачка вказані його права на даний будинок не оспорювала.

Колегія
суддів,  перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  заявлених позовних вимог,  відповідно до правил  ст.
303 ЦПК України,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог п.4 ч. ]  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно
застосованими,  якщо застосовано
закон,  який не поширюється на ці
правовідносини,  або не застосовано
закон,  який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або
зміни рішення,  якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи
вказаний спір та,  відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1суд першої інстанції керувався вимогами  ст.
267 ч.3 ЦК України
та вважав,  що позивачем пропущено строки
позовної давності визначені  ст.  257 ЦК
України.

З таким
висновком міськрайонного суду колегія суддів погодити не може та вважає,  що він зроблений помилково на підставі
неправильно встановлених обставинах справи.

Так
відповідно до вимог  ст.  257 ЦК
України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею
261 ЦК України
визначено,  що перебіг позовної давності
починається від дня,  коли особа
довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,  яка його порушила.

З
матеріалів справи та пояснень сторін,
свідків у судовому засідання встановлено,  що позивач по справі ОСОБА_1та відповідачка
по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 1 липня 1998 року по 27 грудня
2002 року. (а. с.  8)

21
листопада 1989 року рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради
народних депутатів № 453 відповідачці по справі на склад сім'ї із 2 чоловік в
тому числі і позивача по справі був наданий дозвіл на будівництво житлового
будинку по АДРЕСА_1

З
наявного в матеріалах справи Технічного паспорта на житловий будинок
АДРЕСА_1вбачається,  що вказаний будинок
фактично був побудований в період з 1991 по 2000 роки тобто в період коли
сторони перебували в зареєстрованому шлюбі,
(а.с.  15-19).

Крім
того з матеріалів справи вбачається,  що
під час перебування позивача по справі в місцях позбавлення волі відповідачка
ОСОБА_2. 30 червня 2005 року оформила вказане домоволодіння на себе (а. с.  11).

Однак як
вбачається із пояснень сторін по справі в тому числі і самої відповідачки,  вона не заперечувала право позивача на частку
у вказаному будинку,  приїжджала до нього
в ВТК та бажала
отримати дозвіл на продаж вказаного будинку і лише після звільнення позивача із
місць позбавлення волі у 2006 році відповідачка почала чинити перешкоди
позивачу у користуванні вказаним майном та почала оспорювати його права на
вказаний будинок,  тому відповідно до ч.
1  ст.
261 ЦК України
саме з вказаного часу у позивача почався перебіг строку позовної давності,  а оскільки позивач звернувся до суду у
листопаді 2006 року тому підстав вважати,
що він його пропустив у колегії суддів не має.

З вище
вказаних підстав колегія суддів вважає,
що рішення суду є необгрунтованим та підлягає скасуванню з постановления нового рішення
по суті заявленого спору.

Так
відповідно до вимог  ст.  22 КпШС України,  який діяв на час створення вказаного
спільного майна було передбачено,  що
майно,  нажите подружжям за час
шлюбу,  є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,  користування і розпорядження цим. майном.

Згідно
до  ст.  69 СК
України дружина і чоловік мають право на поділ майна,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності,  незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Оскільки
між сторонами по справі не досягнуто згоди щодо поділу спільного сумісного
майна,  тому вказаний спір між сторонами
повинен бути вирішений відповідно до вимог
ст.  70,  71 СК України в судовому порядку.

Як
вбачається з матеріалів справи спірний житловий будинок є одноквартирним,  і відповідно до проведеної у справі судової
будівельної технічної експертизи № 12400 від 24 травня 2007 року може бути
поділений на два окремих житлових приміщення.

Згідно
до наявних в матеріалах справи документальних доказів виконком Васильківської
міської ради не заперечує щодо переобладнання вказаного будинку в
двохквартирний (а.с.  10);

Відділ
містобудування та архітектури виконкому Васильківської міської ради,  Васильківська райСЕС,  та Васильківський РВ ГУ МНС України в
Київській області також дали свою згоду на переобладнання вказаного будинку на
двох квартирний. (а. с.  12-14)

Враховуючи
викладені вище обставини колегія суддів вважає,
що вказаний житловий будинок повинен бути поділений за І варіантом
розподілу житлового будинку визначеного висновком судової будівельної технічної
експертизи № 12400 від 24 травня 2007 року з виділення у користування позивачу
по справі житлової кімнату 1-2 площею 22.4 м. 2,  кухні 1-1 площею 17.3 м. 2,  що разом буде становити 39.7 м. 2 на суму
23046 грн.,  а відповідачці необхідно
виділити житлову кімнату 1-3 площею 25.5 м. 2,
ванну кімнату 1-4 площею 3.1 м. 2,
туалет 1-5 площею 13 м. 2 та коридор 1-6 площею 10.5 м. 2,  загальною площею 40.4 м. 2 вартістю 23453
грн.

При
вказаному варіанту поділу будинку частки сторін змінюються не значно Так
ідеальна частка позивача зменшується на 0.35 м. 2 (80.1 м. 2: 2 - 39.7),  а відповідачки збільшується на 0.35 м.
2(80.1м. 2:2-40.05).

Крім
того при вказаному поділі необхідно демонтувати двірні проходи між кімнатами
1-1 та 1-6 ,  а також між кімнатами 1-2
та 1-3,  заклавши їх цегляною
кладкою,  а також пробити проріз у
цегляних стінах влаштувавши дверний отвір між кімнатами 1-1 та 1-2,  та віконний отвір з кімнати 1-6. Вказані
роботи на думку колегії суддів повинні бути виконані сторонами виходячи із
часток сторін,  так влаштування дверного
отвору між кімнатами 1-1 та 1-2 та демонтаж та закладання дверного проходу між
кімнатою 1-1 та 1-6 необхідно покласти на позивача по справі,  а влаштування віконного отвору з кімнати 1-6
та демонтаж та закладання дверного проходу між кімнатою 1-2 та 1- 3 на
відповідачку. З метою приведення вказаних ізольованих житлових приміщень до
Державних будівельних норм сторонам по справі необхідно влаштувати перегородки
позивачу в кімнаті 1-1,  відповідачці в
кімнаті 1-6 за власний рахунок кожного з них.

За таких
обставин коли вказаний житловий будинок підлягає поділу між сторонами по справі
та визнання за кожним із них права власності на 1/2 частину вказаного
будинку,  тому позовні вимоги ОСОБА_1.
про усунення перешкод в користуванні ним його частиною будинку підлягає
задоволенню оскільки є законними -
ст.  391 ЦК України.

Колегія
суддів вважає обгрунтованими та законними ( ст.  88 ЦГТК України) вимоги позивача про стягнення
з відповідачки на його користь понесених ним судових витрат,  а саме 214 грн. сплаченої суми судового
збору,  30 грн. витрат на інформаційно
технічне забезпечення процесу та 1700 грн. витрат по оплаті судової
будівельно-технічної експертизи,  витрати
понесені позивачем при зверненні до апеляційного суду в розмірі 30 грн. витрат
на інформаційно технічне забезпечення процесу,
107 грн. судового збору,  а всього
2081 грн.,  що підтверджується
відповідними квитанціями ( а.с.  2,  3,
60,  115,  116).

Позовні
вимоги щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1виданого 30 червня 2005 року на ім'я ОСОБА_2. не
можуть бути задоволенні,  оскільки постановления апеляційним судом
рішення по вказаному спору та визнання за сторонами права власності по 1/2

частині за
кожним із них і є підставою для внесення змін до правоустановчих документів на
вказане домоволодіння.

Враховуючи
викладені обставини колегія суддів вважає,
що позовні вимоги знайшли своє підтвердження при судовому розгляді,  а тому підлягають частковому задоволенню.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  314,  316 ЦПК України,   ст.
22 КпШС України,   ст.  ст.
69,  70,  71 СК України,   ст.
ст.  257, 261,  391 ЦК
України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2007 року
скасувати.

Ухвалити нове
рішення у вказаній справі.

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та усунення
перешкод в користуванні ним задовольнити частково.

Визнати
житловий будинок АДРЕСА_1спільною сумісною власністю ОСОБА_1та ОСОБА_2 та
визнати за кожним із них право власності по 1/2 частині даного житлового
будинку.

Поділити
вказаний житловий будинок між співвласниками даного будинку ОСОБА_1та
ОСОБА_2,  виділивши при цьому у власність
ОСОБА_1: житлову кімнату 1-2 площею 22.4 м. 2,
кухню 1-1 площею 17.3 м. 2,  що
разом буде становити 39.7 м. 2 на суму 23046 грн.

Виділити
відповідачці по справі ОСОБА_2 житлову кімнату І -3 площею 25.5 м. 2,  ванну кімнату 1- 4 площею 3.1 м. 2,  туалет 1-5 площею 1.3 м. 2,  та коридор 1-6 площею 10.5 м. 2,  загальною площею 40.4 м. 2 вартістю 23453
грн.

Зобов'язати
ОСОБА_1за власний рахунок влаштувати дверний отвір між кімнатами 1-1 та 1-2 та
демонтувати та закласти дверний прохід між кімнатами 1-1 та 1-6 та влаштувати
перегородку в кімнаті 1-1 згідно до схеми розділу житлового будинку АДРЕСА_1по
варіанту №1 висновку судової будівельної технічної експертизи № 12400 від 24
травня 2007 року .

'
Зобов'язати ОСОБА_2за власний рахунок влаштувати віконний отвір з кімнати 1-6
та демонтувати та закласти дверний прохід між кімнатами 1-2 та 1- 3 та
влаштувати перегородку в кімнаті 1-6 згідно до схеми розділу житлового будинку
АДРЕСА_1по варіанту №1 висновку судової будівельної технічної експертизи №
12400 від 24 травня 2007 року .

Зобов'язати
ОСОБА_2не чинити ОСОБА_1перешкод у користуванні його 1/2 частиною будинку
АДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2081 грн. понесених судових витрат по вказаній
справі.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту його проголошення.