Справа № 22- 1452 - 2007 р.                                   Головуючий у суді І інстанції Письменний О.А.
Категорія - 23                                                     Доповідач - Кіселик С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді -Кіселик С.А.

суддів - Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарі - Ткач І.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді  цивільну справу за апеляційною
скаргою  ОСОБА_1на рішення  Ленінського районного суду міста Кіровограда     від
14 травня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2та ОСОБА_3про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Просив стягнути із відповідачів солідарно на свою користь5602 грн.
матеріальних збитків, 10000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу та 102 грн. 22 коп. судових витрат. Мотивував це тим, що 15 липня
2006 року біля 20.00 години, у місті
Кіровограді, в районі вулиці Пугачова, №1, внаслідок порушення ОСОБА_2., який керував автомобілем ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1,
що зареєстрований на ім'я ОСОБА_3, правил дорожнього
руху, скоєно наїзд на автомобіль ЗАЗ-1102 номерний знак НОМЕР_2. В результаті ДТП пошкоджено автомобіль З A3 -1102 номерний знак НОМЕР_2, чим спричинено матеріальну шкоду в сумі 5602 грн. та моральну
в сумі 10000 грн.

В ході судового засідання до участі в справі в якості співвідповідача
притягнуто ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 травня 2007 року позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2на
користь ОСОБА_1 5084 грн. 54 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 275 грн. витрат по визначенню
вартості матеріального збитку, 600 грн. витрат
на оплату правових послуг, 102 грн. 22 коп. судових витрат та 100 грн. моральної шкоди, а всього 6161 грн. 76 коп. В іншій
частині позов залишено без задоволення.

Суд дійшов
такого висновку, оскільки вважає, що автомобіль ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1 вийшов із володіння ОСОБА_3.
без відома останнього та за відсутності
із його сторони недбалості, яка сприяла заволодінню автомобілем.

2

Не погодившись із рішенням суду позивач просить його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позову повному об'ємі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та наведені у скарзі доводи,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до
ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови від 29 грудня 1976 року №11
«Про судове рішення» роз'яснив, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши
всі вимоги цивільно процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а в разі їх відсутності - відповідно до закону, що
регулює такі відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для цієї справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і колегія суддів
погодитися із ними не може.

Відповідно до
оглянутого колегією суддів свідоцтва про реєстрацію автотранспорту, автомобіль ВАЗ 21074, номерний знак НОМЕР_1, належить
на праві власності ОСОБА_3. Згідно
запису, що міститься у свідоцтві про реєстрацію
автотранспорту, даним автомобілем має право керувати також і ОСОБА_3. Таким чином, у день скоєння ДТП, автомобіль ВАЗ 21074 номерний знак НОМЕР_1, знаходився у володінні ОСОБА_3. на відповідній
правовій підставі.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, що
володіє джерелом підвищеної небезпеки не є суб'єктом відповідальності за шкоду,
якщо доведе, що дане джерело вибуло з її володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб. Тобто згідно ч.3 ст. 1187 ЦК
України особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних
підставах.

Як пояснив суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2. ( а.с. 143 ) ключ від замка запалення автомобіля йому дав ОСОБА_3., щоб він
з'їздив до себе додому за цукром.

Факт протиправності заволодіння ОСОБА_2. автомобілем ВАЗ 21074 номерний
знак НОМЕР_1, ОСОБА_3. суду не доведено.

Незаконне заволодіння транспортним засобом із будь якою метою є кримінально
караним діянням відповідальність за яке
передбачена статтею 289 КК України.

Даний злочин - є
злочином публічного обвинувачення і наявність заяви потерпілого не є обов'язковою умовою для порушення кримінальної справи.

Оскільки кримінальна справа ні за фактом , ні відносно ОСОБА_2. щодо незаконного заволодіння транспортним засобом не
порушувалась, то висновок суду першої інстанції щодо доведеності
незаконного заволодіння транспортним засобом є безпідставним.

3

Висновки суду
першої інстанції помилково ґрунтується на поясненнях відповідача ОСОБА_3., які суд апеляційної інстанцій вважає такими, що
надані ним із метою ухилення від цивільної відповідальності.

Пояснення свідків ОСОБА_4., ОСОБА_5та ОСОБА_6., на які посилається суд, не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до ст. 1187 ЦК України покладається
на володільця джерела підвищеної небезпеки, тобто на ОСОБА_3.

Відповідно до пункту 3 частинні статті 309 ЦПК України невідповідність висновків обставинам справи є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Оскільки згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» положення щодо
захисту права власності поширюється на
особу, яка, хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського
відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі відшкодувати
шкоди, заподіяної цьому майну, колегія
судців дійшла висновку, що позивач згідно передбачених законом підстав звернувся до суду і стягнення має бути проведено на його
користь.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, при визначенні розміру
відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від
форм власності судам треба виходити із того, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в
повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на
час розгляду справи втраченого майна, робіт які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні
наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Відповідно    до    висновку             спеціаліста    -
автотоварознавця             вартість

відновлювального ремонту автомобіля
З A3 1102 на 21.07.2006 року становить 5622 грн. 00 коп.

Згідно статті 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в
межах позовних вимог заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки позивач просить стягнути на його користь 5602 грн. 00 коп., суд
діючи в межах позову
задовольняє цю вимогу.

В частині визначення розміру моральної шкоди , яка підлягає відшкодуванню, суд апеляційної інстанції враховуючи характер
правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань дійшов висновку, щодо
необхідності часткового задоволення цієї вимоги та стягнення на користь
позивача 500 грн.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що в позові до
ОСОБА_2та ОСОБА_3необхідно відмовити.

На підставі ст. 1187 ЦК України та керуючись ст.ст. 303,
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково .

Рішення
Ленінського районного суду міста Кіровограда від 14 травня 2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5602 грн. матеріальних збитків, 500 грн.
у відшкодування   моральної

4

шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу та 102 грн. 22 коп. судових витрат за сплату державного мита на витрат на інформаційно
технічне забезпечення.

В позові до ОСОБА_2та
ОСОБА_3відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з часу набрання нею чинності.