УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді: Курської А.Г.

Суддів:            Горбань
В.В., Шаповалової О.А.

При секретарі:            Бахтагарєєвій
М.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Закритого акціонерного товариства „Слав'янський-Юг" до ОСОБА_1 про стягнення
суми за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 29.11.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ЗАТ
„Слав'янський - Юг" звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми за договором позики, мотивуючи тим,
що між ним та відповідачем 23.06.2005 року укладені договори позики на суму на
строк до 01.08.2005 року 25 грн. на строк до 01.10.2005 року та 1125грн. на
строк до 01.10.2005 року. Однак відповідач зобов'язання за договорами виконав
частково, повернув позивачеві 23.06.2005 року суму боргу в розмірі 1673 грн. 15
коп., решта боргу відповідачем не повернута.

Рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2006 року
позовні вимоги ЗАТ „Слав'янський - Юг" задоволені.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати зазначене рішення, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Зокрема,
в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при
розгляді позовної заяви вийшов за межі заявлених вимог, оскільки застосував до
спірних правовідносин норми матеріального права, на які позивач не посилався в
позовній заяві.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скрги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи
рішення про стягнення суми боргу з ОСОБА_1, суд
першій інстанції встановив факт позичання відповідачем грошей в сумі 4571 грн.
21 коп. та односторонню відмову від виконання зобов'язання у повному обсязі
згідно з умовами договорів позики, обґрунтовано дійшов висновку про те, що
право позивача порушено і підлягає захисту.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи і не суперечать закону - ст.ст. 525, 526, 530,1046, 1047,
1049 ЦК України.

Відповідно
до положень ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму
грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з
частинами 1, 3 статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у
такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошової суми, що
позичалася.

Відповідач,
як слідує із умов договорів, зобов'язаний був 3446 грн. 21 коп. повернути у
строк до 01 серпня 2005 року, а 1125 грн. повернути до 01 жовтня 2005 року
(а.с.20, 21).

Справа №
22-3551/2007 р                                             Головуючий
в 1 інстанції Кайро І.А.

Доповідач   Горбань В.В.

За таких обставин,
виходячи з правил ст.
ст. 525, 526, 530,1046, 1049 ЦК
України та встановивши, що зобов'язання за договорами позики відповідачем
було виконано до зазначеного строку лише частково у сумі 1673 грн., суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно
до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Всупереч
вимогам ст. 60 ЦПК України відповідач не надав доказів, які б могли спростувати
висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції.

Згідно з
частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно
до статей 18, 47 Закону України "Про судоустрій України" Верховний
Суд України забезпечує однакове
застосування    законів   усіма судами загальної юрисдикції.

У
правових позиціях Верховного Суду України стосовно загальних положень
цивільного процесуального законодавства (пункт 94 сторінка 257 книги
"Застосування судами цивільного і цивільного процесуального
законодавства" , видавництво Київ, 2002 p.), які мають
характер правового звичаю, визначено, що згідно з п. 4 статті 137 Цивільного
процесуального кодексу України 1963 р. (п. 5 ст. 119 Цивільного процесуального
кодексу України 2004 р.) підставами позову, що їх відповідно до статей 15-1,
103 цього Кодексу (1963 р.) ( ст.ст.11, 31 Цивільного процесуального кодексу
України 2004 р.) суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими
останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.
Тому в разі неправильного посилання позивача на норму закону суд уточнює
підстави позову й застосовує ту норму, яка їм відповідає, незалежно від згоди
на це позивача.

Як
вбачається з позовної заяви (а.с. 3, 4) позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь суму за договором позики в розмірі 2898,06 коп. та судові
витрати.

Суд
першої інстанції позовні вимоги задовольнив та стягнув на користь позивача з
відповідача суму боргу 2898 грн. 06. коп., судовий збір у розмірі 51 грн. та
збір на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн., тобто відповідно
до вимог, які містить позовна заява.

Таким
чином, суд першої інстанції не вийшов за межі заявлених вимог і вирішив спір з
додержанням норм матеріального і процесуального права, ґрунтуючись на
всесторонньому, повному, об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, і підстав для його скасування немає.

Виходячи
з наведеного та керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
судців судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 29.11.2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.