Справа № 2-375 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

8 червня 2007 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді
Максименко Л.В.

при секретарі  Павленко
Т.І.

адвоката        ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В березні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди в сумі 30 тис. грн., вказуючи, що в грудні 2001
року відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на ґрунті особистих
неприязних відносин заподіяв її сину ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які
класифікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент
заподіяння, які спричинили смерть сина. Вироком Гадяцького районного суду від
19 квітня 2002 року ОСОБА_3 засуджено до семи років позбавлення волі. ОСОБА_2
втратою сина зазнала психічних та моральних страждань, в неї порушився сон та
загальний стан здоров'я, стала дратівливою, замкнутою в собі. Строк позовної
давності пропустила в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 знаходився в місцях позбавлення
волі і вона не мала можливості подати позов до суду. Просить поновити строк
звернення до суду з позовом.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що вбивством
сина їй спричинена моральна школа. Раніше до суду не зверталася, так як не
знала своїх прав. В даний час має поганий здоров'я, тому змушена звернутися до
суду.

ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що він відбув покарання за вчинений
злочин, в даний час закінчились строки звернення до суду.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що позивач відмовила її брату в реєстрації за
своєю адресою, в даний час він не має свого місця проживання.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що після смерті сина здоров'я позивачки
погіршилося, вона не бажає проживати в будинку з убивцею її сина.

Судом встановлено, що 24 грудня 2001 року в м. Гадяч в господарстві
позивачки ОСОБА_3 вчинив умисне вбивство ОСОБА_4, який був її сином .

19 квітня 2002 року вироком Гадяцького районного суду ОСОБА_3 засуджено за
ст. 115 ч. 1 КК України до семи років позбавлення волі.

Згідно повідомлення Гадяцької ЦРЛ ОСОБА_2 знаходиться на „Д" обліку у
лікаря терапевта з 1994 року з діагнозом ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний,
гіпертонічна хвороба II ст. СН ІІ А.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної
давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Суд встановив, що смертю сина ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, але з
моменту її заподіяння пройшло понад три роки, тому нею пропущений строк
звернення до суду.

Стороною відповідача в судовому засіданні заявлено про відмову у позові в
зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Підстав для поновлення строку суд не вбачає, так як згідно наявної в
матеріалах справи довідки з Гадяцької ЦРЛ ОСОБА_2 перебуває на обліку з 1994
року, тобто до дня вбивства її сина. Інших доказів про поважність причин
пропуску такого строку суду не надано.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. 257, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215,
223 ЦПК України , суд,

2

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.