УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року
місяця липня дня 11 колегія судців судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                 Іващенко В.В.

Суддів                                   Летягіної О.В.

Ісаєва Г.А.

При секретарі  Галіч Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче
об'єднання „Іліташ" про усунення перешкод в користуванні власністю та стягнення заборгованості за договором оренди,

за апеляційною скаргою представника ТОВ „ВО „Іліташ" - ОСОБА_2- на рішення Ялтинського міського суду
АР Крим від 27 березня 2007 року,

встановила:

У лютому 2007 року ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом у якому просила:

1)  зобов'язати відповідача - ТОВ „ВО „Іліташ" усунути їй перешкоди в користуванні її майном - корпусом АДРЕСА_1 шляхом звільнення корпусу від майна та працівників ТОВ „ВО
„Іліташ", а також майна, працівників та представників інших осіб,
розташованих там з дозволу відповідача;

2)
стягнути з відповідача на її
користь 197 854 грн. 01 коп. - заборгованість за договором оренди за період з 01 липня 2006 року до 01 лютого 2007 року з
урахуванням пені та неустойки, передбачених договором оренди.

3)  стягнути на її користь судові витрати, пов"язані
зі сплатою судового збору та

витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Позов мотивовано тим, що вона та ОСОБА_3 передали відповідачу в оренду свій власний корпус. Орендна плата була встановлена в 30
300 гривень на місяць і повинна була перераховуватись в
рівних долях кожному орендодавцю з 01 по 10 число кожного місяця.

За прострочення платежів договором була передбачена відповідальність у
вигляді пені та неустойки.

Починаючи з 01 -го липня 2006 року відповідач перестав оплачувати орендну
плату. Заборгованість по орендній платі за
липень 2006 року - січень 2007р. з урахуванням пені та неустойки
складає 197 854 гривні 01 копійки.

У відповідності з п. 6.2. у випадку порушень строків платежів більш ніж на
30 днів договір вважається розірваним в
односторонньому порядку. У листопаді 2006 року нею на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору
оренди та сплату боргу. Однак її до цього
часу відповідач заборгованість по платежам за договором оренди не сплатив та приміщення не звільнив. В приміщенні
знаходяться працівники інших фірм, допущені туди
відповідачем без відома та згоди власників.

Справа № 22-ц-4030/2007р.               Головуючій в 1 інстанції: Руденко В.В.

2

Позивачку та
її представників в приміщення не впускає охорона, чим порушуються її права,
як власника майна.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 26 березня 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено.

Постановлено: стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Виробниче
об'єднання „Іліташ" на її користь 199 584 грн. 01 коп.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче об'єднання „Іліташ" звільнити корпус №4, розташований на
території ТОВ „Лікувальний комплекс „Марат" за адресою:
АДРЕСА_1 від майна, працівників та представників
ТОВ ВО
„Іліташ", а також від майна, працівників та представників інших осіб, розташованих там за дорученням
чи за згодою ТОВ „ВО „Іліташ".

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче об'єднання „Іліташ"
не чинити ОСОБА_1. перешкод у користуванні власністю -адміністративним корпусом №4, розташованим на території ТОВ „Лікувальний
комплекс „Марат" за адресою:
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ТОВ „ВО „Іліташ" - ОСОБА_2 вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням
матеріального і процесуального права, просить його скасувати, та
постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволені
позову.

Зокрема апелянт посилається на те, що судом в основу рішення покладено сфальсифікований акт прийому-передачі від 10 січня 2007
року, та не встановлено фактів існування перешкод із боку апелянта
в користуванніОСОБА_1 будівлею.

Апелянт також вказує, що судом не встановлено фактів передачі відповідачем
в суборенду корпусу №4.

Суд, на думку апелянта, порушив ст. 15 ЦПК України оскільки заяви про зміну
сторони в договорі оренди №1-Ак від 01.01.2006 р.
позивачка не заявляла.

Також апелянт посилається на те, що усупереч вимогам ч. 4 ст.334 ЦК України, згідно з якою, якщо договір про
відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації, суд розрахував
суму заборгованості за той період, коли позивачка
власником нерухомого майна не була.

На думку апелянта судом не доведено, що позивачка надала апелянтові
оригінал договору купівлі-продажу від 30 березня 2006 року, або завірену копію.

Також суд порушив ч.2 ст. 549 ЦК України, оскільки штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання, але
судом стягнуто з апелянта незаконно неустойку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга є частково обґрунтованою та
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що відповідач не виконав
зобов"язання по договору оренди нерухомого майна
щодо сплати орендної плати. Майно було передано
відповідачеві на підставі акту прийому-передачі від 10.01.2006р. За таких обставин суд стягнув з відповідача суму орендної плати за
весь час користування ним нерухомим майном з урахуванням
неустойки, передбаченої договором за невиконання і несвоєчасне
виконання договору.

Крім того, суд встановив, що відповідач - ТОВ „Іліташ" - без згоди
власника передав лікувальний корпус у суборенду
іншим юридичним особам, а саме: ТОВ „Іліташ-тур",
ПП „Фірма Хелп". За таких обставин суд зобов'язав зазначені фірми звільнити корпус № 4, розташований на території ТОВ
„Лікувальний комплекс „Марат" і не
чинити перешкод власнику у користуванні ним своїм майном.

3

Проте, таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального й процесуального права. Ті обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими, не доведені допустимими доказами.

Так, відповідач - ТОВ „Іліташ" - заперечував той факт, що корпус № 4
був переданий йому за актом прийому-передачі від 10.01.2006р.

В матеріалах справи є нотаріально посвідчена копія зазначеного акту, але як
пояснила у засіданні апеляційного суду представник
позивачки у ОСОБА_1. оригінал акту відсутній.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі.

Не перевіривши заперечень відповідача щодо фальсифікації зазначеної копії
акту прийому-передачі, суд з порушенням вимог ч.1 ст. 59 ЦПК України прийняв
його як допустимий доказ. Проте, за даним
фактом фальсифікації зазначеного акту відповідач звернувся до
прокуратури АР Крим.

Суд не звернув уваги на посилання відповідача щодо відсутності у ОСОБА_1. права
власності на корпус № 4.

Відповідно до п.4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження
майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з
моменту такої реєстрації.

Суд не перевірив, чи зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого
майна ОСОБА_1., чи ні. Але в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, представник позивачки
підтвердила, що державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна
відсутня.

Враховуючи, що відповідач заперечував проти того, що нерухоме майно було передано йому за актом прийому-передачі, що позивачка є
власником цього нерухомого майна, суд не з"ясував, до яких
правових наслідків, з його точки зору, тягне за собою невиконання обов'язків передачі майна: відмови від договори оренди, що
передбачено ч.2 ст. 766 ЦК України або визнання недійсним договору оренди з підстав
ст. 203 ЦК України з тих підстав, що договор оренди укладено не власником майна.

Крім того, покладаючи обов'язок звільнити приміщення корпусу № 4 ТОВ „Лікувальний комплекс „Марат" на ТОВ „Іліташ-тур", ПП „Фірма Хелп" і не чинити перешкод власнику у користуванні ним своїм майном, суд по
суті вирішив питання про права та обов'язки юридичних осіб,
які не брали участь у справі, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і
направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

ухвалила:

апеляційну
скаргу представника ТОВ „ВО
„Іліташ" - ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 27 березня 2007 року
скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.