Справа № 22- 3526                         Головуючий в 1 інстанції Попревич
39                                     Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. червня
12   дня. Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

суддів
Бондаренко Л.І.,  Бабенко П.М.

при секретарі
Артемоновій C.O.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою  ОСОБА_1

на рішення
Київського районного суду м. Донецька від 30 січня 2007р.

за
позовом позовом ОСОБА_1 до ДП «Донецького монтажного управління ВАТ «ЮТЕМ» про
стягнення заробітної плати та компенсації за відрядження,  стягнення моральної шкоди,  -

Заслухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1,  перевіривши матеріали справи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до апеляційного суду на рішення Київського районного суду м. Донецька
від 30 січня 2007р.,  яким його позовні
вимоги до ДП «Донецького монтажного управління ВАТ «ЮТЕМ» про стягнення
заробітної плати та компенсації за відрядження,
стягнення моральної шкоди залишені без задоволення.

Посилається
на те,  що суд безпідставно послався на
постанову прокуратури Київського району м. Донецька про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно працівників підприємства про незаконність
нарахування заробітної плати,  оскільки у
Генеральній прокуратурі він вже оскаржує дії посадових осіб прокуратури
Київського району м. Донецька. Суд не взяв до уваги,  що відповідачем була перерахована
заборгованість по заробітній платі на депозитний рахунок,  що підтверджує наявність заборгованості по
заробітній платі. Відповідач не надав жодних документів щодо своєчасної виплати
заробітної плати.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  рішення - без
зміни.

Позивач звернувся до суду із позовом,
посилаючись на те,  що відповідно
наказу № 26 від 09.04.2001 року він прийнятий на роботу до відповідача на
посаду водія 3-го класу. Наказом № 141 від 24.06.2004 року його було звільнено

за власним
бажанням.

При
звільненні відповідач провів з* ним повний розрахунок за виключенням роботи в надурочний
час за період робіт з 24.06.2001 року по 24.06.2004 року та компенсації за
відрядження в травні та червні 2004 року. Просив суд стягнути на його користь
компенсацію за роботу в надурочний час та відрядження.

Суд,  перевіряючи доводи та заперечення сторін
встановив,  що наказом № 26 від 09
квітня2001 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до відповідача водієм 3-го
класу..

Наказом № 141
від 24 червня 2004 року його було звільнено за власним бажанням.

На час
звільнення позивача з боку підприємства був проведений повний розрахунок по
заробітній платі.

Суд,  першої інстанції з врахуванням даних
досліджених в судовому засіданні наказів ДП «Донецьке монтажне управління ОАО «Южтеплоенергомонтаж» за
травень та червень 2004 року,  книги
реєстрації відряджень,  матеріалів про
відмову у порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_1 щодо порушення його
трудових прав,  порушень фінансової
дисципліни,  фальсифікації документів з
боку директора ДП ДМУ ВАТ «Ютем» ОСОБА_2
дійшов до висновку,  що ОСОБА_1 не
направлявся до відряджень у травні та червні 2004 року за які передбачена
компенсація відповідно до  ст.  121 КЗпП України та Постановою Кабінету
міністрів України «Про норми відшкодування витрат на відрядження у межах
України та за кордоном» № 663 від 23 квітня 1999 року.

Суд
також не знайшов підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення
заробітної плати за роботу в надурочний час - а саме: за період часу з 9 квітня
2001 року по 24 червня 2004 року.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1
не залучався до робіт в надурочний час,
що підтверджується актом перевірки Територіальної державної інспекції
праці у Донецькій області 2 листопада 2005 р. та дослідженими в судовому
засіданні наказами.

Висновок
суду про те,  що позивачем не надано суду
доказів того,  що відповідачем були
порушені його трудові права відповідає обставинам по справі.

У
зв"язку з відмовою позову про стягнення заробітної плати та компенсації за
відрядження,  за роботи в надурочний
час,  відсутні підстави для задоволення
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи в
апеляційній скарзі про те,  що суд
необгрунтовано послався на постанову прокуратури Київського району м. Донецька
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників підприємства
про незаконність нарахування заробітної плати,
оскільки у Генеральній прокуратурі він вже оскаржує дії посадових осіб
прокуратури Київського району м. Донецька,
не впливає на правильність вирішеного спору.

Твердження
у скарзі про те,  що суд не взяв до
уваги,  що відповідачем була перерахована
заборгованість по заробітній платі на депозитний рахунок,  що підтверджує наявність заборгованості по
заробітній платі,  не є переконливими для

скасування рішення суду,
оскільки позивач ставить питання про стягнення заробітної плати тільки
за роботу в надурочний час та перебування його у відрядженні,  вимоги які не знайшли підтвердження у
судовому засіданні.

Доводи у скарзі
про те,  що відповідач не надав жодних
документів щодо своєчасної виплати заробітної плати спростовуються матеріалами
по справі.

Рішення   відповідає
нормам   матеріального,    процесуального   права,
підстав для скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 303-307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну   скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Донецька від 30 січня 2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна
скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.