Справа №4415-2007 р.                                         Доповідач
1 інстанції Стоілова Т.В.
Категорія  41                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07
червня 2007 року                                                                           м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі

Головуючої                                                    Круглікової
К.С.

Суддів                         Конратьєвої О.М.

Могутової
Н.Г.

При
секретарі                                                  Андра
О А.

За
участю                                                        позивача
ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,  представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області від 23 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Красноармійську про стягнення недонарахованих
щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИВ:

В
листопаді 2006 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.  Зазначав,
що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.  м.
Красноармійську йому у зв'язку з встановленою стійкою втратою
працездатності,  пов'язаною з професійним
захворюванням,  сплачуються щомісячні
страхові виплати на відшкодування шкоди.

Вважає,  що з 01 березня 2002 по 01 листопада 2006 р.
відповідачем невірно перераховуються суми щомісячної страхової виплати шляхом
коригування на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої
заробітної плати у галузях національної економіки відповідно до  ст. . 29 Закону України „Про загальнообов'язкове:
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання ,  які
спричинили втрату працездатності",
а саме: відповідач неправильно здійснює перерахування щомісячних
страхових виплат на підставі коефіцієнтів зростання реальної середньої
заробітної плати у галузях національної економіки: 1,  193; 1, 182;1,  152; 1,
238; 1,  203.

Насправді,  за даними Держкомстату України коефіцієнти
зростання у галузях національної економіки становили більші величини ,  а саме відповідно : 1, 352; 1, 210; 1, 228;
1, 275; 1, 367.

Пунктом 4 Положення про
обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням,   затвердженим постановою Правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 01 листопада 2001 року,
встановлено перерахунок сум щомісячних страхових виплат проводити з
застосуванням реального коефіцієнту.

Постановою
Київського Апеляційного Господарського суду від 14 червня 2005 року,  залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 06 вересня 2006 року,  пункт 4 вказаного Положення визнаний недійсним.

У
зв'язку з неправильним застосуванням коефіцієнтів,  за розрахунками позивача,  йому недоплачені щомісячні страхові суми за
період з 01 березня 2002 р. по 01 листопада 2006 р. 10 402,  64 грн. Зазначені суми позивач просив
стягнути з Фонду на його користь. Також просив з 01 листопада 2006 року
стягувати щомісячно 1 487 грн. 25 коп.

Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду від 23 березня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою .

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої
інстанції,  ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги і стягнути з
відповідача на його користь недоплату по щомісячним страховим виплатам з 01
березня 2002 по 01 листопада 2006 р. розмірі 10 402,  64 грн. Вважав,  що суд при вирішенні справи безпідставно не
прийняв до уваги Роз'яснення з питань перерахунку страхових виплат Міністерства
юстиції України №21-4-71 від 19 квітня 2004 року,  де вказано,
що

постанова
Фонду соціального страхування від 14 березня 2002 року № 15 прийнята з
перевищенням компетенції та не узгоджується з законодавчими актами та іншими
нормативними актами. Вказано також,  що
діючим законодавством не передбачено термін „реальна" заробітна плата ,  а відповідні постанови Фонду про застосування
індексів підвищення „реальної" заробітної плати скасовані відповідними
судами.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно
зі  ст.
29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  перерахування сум
щомісячної страхових виплат провадиться у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики . Таке
перерахування провадиться з 01 березня наступного року. Іншими законодавчими
актами дане положення не закріплене.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
встановив ,  що станом на 01 березня
кожного року органами статистики зазначаються два коефіцієнти зростання
заробітної плати - номінальний та реальний ( а не єдиний коефіцієнт). Механізму
застосовування коефіцієнтів законодавством не передбачено.

По даним
Держкомстату України коефіцієнт зростання реальної заробітної плати у вугільній
промисловості станом на 01 березня 2002 склав - 1,  193; в цей же рік коефіцієнт зростання
номінальної заробітної плати склав - 1,
352; у 2003 році-коефіцієнт зростання реальної заробітної плати склав
1,  182,
номінальної -1,  228; у 2004
реальної 1, 152,  номінальної-1, 275; у
2005 реальної - 1,  238,  номінальної-1, 367.

Розглядаючи
спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову,  суд обґрунтовано прийшов до висновку про
правильність застосування Фондом коефіцієнту зростання реальної заробітної
плати для коригування щомісячних страхових виплат,  який характеризує зміну купівельної
спроможності номінальної заробітної плати.

Рішення
про застосування реального коефіцієнту приймаються щорічно сумісно як Фондом
так і представниками вугільної промисловості,
представниками профспілок.

Доводи
апеляційної скарги в даній частині не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання
в скарзі на те,  що пункт 4 Положення про
обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 01
листопада 2001 року,  яким встановлений
перерахунок сум щомісячних страхових; виплат із застосуванням реального
коефіцієнту визнаний недійсним постановою Київського Апеляційного суду Господарського
суду від 14 червня 2005 оку ,  залишеною
без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2006
року,  не впливає на правильність
висновків суду .

Визнаючи
недійсним зазначений пункт Положення господарський суд виходив з того,  що прийняття рішень про застосування одного
чи іншого коефіцієнту не відноситься до компетенції Фонду ( а не з того,  що застосування реального коефіцієнту не
відповідає законодавству).

Рішення
суду відповідає нормам матеріального та процесуального права: Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",   ст.
ст.  10,  11,
15,  81,  213-215 ЦПК України і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись  ст. . 307,  308, 313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо,
до Верховного Суду України протягом двох місяців.