УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді Іващенко В.В.

Суддів                                                Летягіної
О.В.

Руснак
А.П.

При
секретарі                                      Урденко
Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ишуньської сільської ради
Красноперекопського району АРК, про визнання незаконним свідоцтва про право
власності на будинок, визнання недійсним договору купівлі-продажу, припинення
реєстрації права власності, за апеляційними скаргамиОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
рішення Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 24 листопада 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4., Ішунської селищної
ради, в якому просив суд визнати незаконним договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 19.10.2004 року і посвідченого
державним нотаріусом Красноперекопської державної районної нотаріальної контори,
визнати незаконним свідоцтво про право власності на спірний жилий будинок,
видане на ім'я ОСОБА_2 18.10.2004 року.

Вимоги
мотивовані тим, що він є власником спірного будинку, згідно з договором
дарування від 18.10.1993 року з ОСОБА_2, яка була власницею зазначеного будинку
відповідно договору купівлі-продажу від 23.06.1992 року. У грудні 2005 року
йому стало відомо, що спірний будинок ОСОБА_2 продала подружжю ОСОБА_3 і
ОСОБА_4., після чого виїхала з нього. Позивач в будинку не проживав через роботу.
На його думку, відповідачка навмисно приховала той факт, що будинок був
подарований йому і ОСОБА_2 не належить. В результаті таких незаконних дій
порушено право власності позивача.

Рішенням
Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 24 листопада 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано свідоцтво про право власності на жилий
будинок АДРЕСА_1 видане Ишунською сільською Радою від 18.10.2004 року на ім'я
ОСОБА_2, незаконним. Визнано договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19.10.2004 року і посвідчений державним
нотаріусом Красноперекопської державної районної нотаріальної контори,
недійсним. Зобов'язано Красноперекопське МБРТІ припинити державну

№ 22-1070/2007 р.                               Головуючий у
першій інстанції Караваєв К.М.

Доповідач
Летягіна О.В.

реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на жилий будинок АДРЕСА_1.

На
зазначене рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подані апеляційні скарги, в яких
ставиться питання про скасування рішення суду від 20.10.2006 року, як
необгрунтованого.

Апелянти
вважають, що судом неправильно з'ясовані обставини справи, а саме, суд не
з'ясував, що ОСОБА_2 подарувала квартиру синові тільки тому, що він обіцяв за
нею приглядати до смерті, але своєї обіцянки не дотримався. Вважають, що
будинок не був потрібен позивачеві, тому що він не зареєстрував своє право
власності в органах БРТІ, адже ця процедура є обов'язковою. ОСОБА_3 вважає, що
він є добросовісним набувачем, так як не міг знати, що свідоцтво на право
власності, яке безумовно було прийнято нотаріусом для укладання договору
купівлі-продажу, може бути недійсним.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення
сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що спірний будинок згідно договору дарування був
подарований ОСОБА_2 18.10.1993 року синові ОСОБА_1, тому на час укладання
договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 вона вже не була власницею будинку,
так як в передбаченому законом порядку договір дарування розірваний не був, і
не могла  продавати даний будинок.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів.

Проте,
колегія суддів вважає, що дана справа розглянута з порушення норм
процесуального права, а саме, судом не були розглянути всі позовні вимоги в
повному обсязі. Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу будинку , суд не
привів сторони в попередній стан і дана обставина повинна бути вирішена в суді,
який розрішив спір.

Статтею
216 ЦК України
передбачається, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає в користуванні майном, виконані роботі, надані послуги, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв'язку із вчиненням недійсності правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної шкоди, вони відлягають відшкодуванню винною
стороною.

Судом
договір купівлі-продажу спірного будинку від 19.10.2004 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 був визнаний недійсним.

Однак,
суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 за проданий будинок від ОСОБА_3 були
отримані   гроші в сумі 10 000 гривень.

Рішення
про відшкодування вартості з урахуванням тієї обставини, що будинок був
проданий у жовтні 2004 році, а договір був визнаний недійсним у листопаді 2006
році, тобто без урахування зміни цин на будинки, з урахування кон'юнктури
попиту, та інше, судом постановлено не було. Таке рішення необхідно при
вирішенні даній справи, щоб судом був здійснений захист прав всіх учасників
спору та рівність всіх перед законом.

Не повернений
був судом і будинок у власність позивача.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає рішення суду підлягаючим скасуванню, в силу ст.
311 п.5 ЦПК України, з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись
статтями 303, 304, 311 п.5, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скаргиОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 24 листопада 2006 року -
скасувати.

Справу направити
до суду першій інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Верховного суду України.