Справа № 2 - 801 / 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2007
року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої
судді                               Зайончковської
І. А.

при
секретарі                                     Діхтяренко
І.Г., Падалиці Н.М.

з участю
адвоката                             ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення моральної шкоди,

встановив:

1 серпня 2006 року позивач передав працівнику відповідача, який проводив в
орендованому приміщенні продаж комп"ютерів, відеокасету для проведення її
перецифрування в інший формат на диск.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000 грн., так
як відеокасета, на якій були записані хрестини його дитини і яка є єдиним
носієм з записом цієї події, була втрачена, а також стягнути судові витрати по
справі.

Відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на те, що він як приватний
підприємець такі послуги не надає, і працівник його торгівельної точки вийшов
за межі своїх службових обов"язків.

Заслухавши сторони, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 626-628, 638, 639, 901 ЦК України договір є вільною домовленістю двох сторін, в
тому числі про надання послуги у вигляді здійснення певної діяльності, який
укладається в належній формі після досягнення сторонами згоди з усіх істотних
його умов.

Судом встановлено, що позивач без будь-якого оформлення та перевірки
повноважень працівника, здав свідку ОСОБА_4, що є менеджером з продаж 1111 ОСОБА_2, на перецифровку
відеокасету. Протягом тривалого часу він не отримував диска, а також пізніше
йому повідомили, що касета втрачена. Вказаними діями позивачу заподіяна
моральна шкода, так як дитина, хрестини якої були записані на відеокасеті, є
довгоочікуваною, виникли патології при її народженні дружиною ОСОБА_1, а також
ця подія ніяким іншим чином не фіксувалась.

Не оспорюючи вказаних обставин, суд не може їх прийняти як доказ позовних
вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до пояснень відповідача та його свідоцтва про сплату єдиного
податку, він займається роздрібною торгівлею і послуг по перецифровці
відеокасет не надає. На умовах здійснення саме роздрібної торгівельної
діяльності відповідачу за договором оренди було надано приміщення по вул.
Перемоги в м. Сміла, куди звернувся позивач за отриманням послуги. Прийняття
таких замовлень чи виконання таких робіт не входило до службових обов'язків
його найманих працівників, що підтвердив і свідок ОСОБА_4, пояснивши, що в
домашніх умовах виконував такі роботи з метою отримання додаткового доходу.

Суд не може також прийняти до уваги покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
те, що на магазині були об"яви про проведення перецифровки і їм такі
послуги надавались, оскільки в них не була вказана організація яка проводить
таку роботу і свідкам невідомо хто саме її виконував, так як вони мали справу з
продавцями магазину.

Виходячи з норм діючого законодавства між сторонами
взагалі не виникли ніякі правовідносини, оскільки на це не було їх
волевиявлення, умови договору ними не обговорювались та договір фактично не
укладався ні в якій формі. Надана рахунок-фактура без зазначення ціни також не
є формою відповідного договора.

Крім того, відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
12 квітня 1996 року „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про
захист прав споживачів" угода укладена громадянином з неуповноваженим
працівником підприємства без відповідного оформлення не породжує прав і
обов'язків між цим громадянином та підприємством, і не може бути підставою
покладення на останнє відповідальності за невиконання угоди, втрату або
пошкодження майна.

Таким чином, відсутні будь-які підстави стягнення з відповідача коштів на
відшкодування моральної шкоди, оскільки не встановлена не лише вина відповідача
відповідно до вимог ст. ст. 906, 1167 ЦК
України, але і сам факт заподіяння ним такої шкоди.

В зв'язку з тим, що позовні вимоги судом не задоволені, з позивача
необхідно стягнути недоплачені витрати по інформаційно-технічному забезпеченню
розгляду справу в сумі 6 грн.

На підставі ст. ст. 626-628, 638, 639, 901, 906, 1167 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь УДК в м. Сміла витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 6 грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Черкаської області через Смілянський міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний
строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження та поданням
протягом 20 днів після подання такої заяви - апеляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана і в 10 денний строк з дня проголошення рішення без
попереднього подання заяви про його оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на
його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним
судом, якщо воно не буде скасоване.