Справа № 2-868/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Ковель                                                                                                 23 травня 2007 року

Ковельський
міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді                                       Бондара
В.М. ,

з
участю: секретаря                                                       Рижко
О.М. ,

позивача                                                                        ОСОБА_1,

відповідача                                                                    ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,  що з відповідачем по справі перебувають у
шлюбі з 11.03.2005 року,  від шлюбу мають сина Володимира,  20.06.2005
року народження. Подружнє життя не склалося,  відповідач безвідповідально ставиться до
сімї,  не дбає про матеріальне
забезпечення сім'ї,  не займається
вихованням дитини,  шлюб існує
формально,  проживають окремо. Примирення
не можливе. Просить розірвати шлюб.

У
судовому розгляді позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю,  просить його задовольнити з вищевикладених
підстав. Пояснила,  що з відповідачем
подружнє життя не склалось,  шлюб існує
формально,  надавати термін на примирення
не потрібно,  шлюб розпався остаточно і
зберегти сім'ю не можливо. Не заперечує,
щоб дитина проживала з нею-позивачкою по справі,  просить судові витрати залишити за нею,  а витрати пов'язані з реєстрацією розірвання
шлюбу покласти на відповідача.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та просить його задовольнити,  оскільки не бачить можливості зберегти шлюб.
Дитину просить залишити з позивачкою,  а судові
витрати при оформленні розлучення покласти на його.

Заслухавши
пояснення позивача,  доводи відповідача
та дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку,  що
позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно
ч.4  ст.
174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно
до  ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Згідно
свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №
000718 вбачається,  що 11.03.2005 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 зареєстрували шлюб,  про що

2

в книзі
реєстрації актів про реєстрації шлюбів зроблено запис № 2 у Поворській
сільській раді Ковельського району.

(а.с. 3)

Як
встановлено в судовому засіданні,
сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків,  в сім'ї втрачена взаємоповага та
розуміння,  таким чином,  шлюб існує формально й зберегти сім'ю
неможливо. На подальше примирення сторони не погоджуються.

Зважаючи
на те,  що сторони виявили взаємну згоду
на розірвання шлюбу,  тому суд вважає за
недоцільне надавати подружжю строк для можливого примирення.

Враховуючи
ту обставину,  що малолітня дитина
залишається проживати з позивачкою та клопотання відповідача,  то витрати пов'язані з розлученням слід
покласти на відповідача,  а позивача від
сплати мита в органах РАГСу звільнити.

Визнання
відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі  ст. 112
СК України,  керуючись  ст.
ст. 174,  209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  укладений 11 березня 2005 року,  актовий запис № 2 вчинений Поворською сільською радою Ковельського району
Волинської області.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з відповідача ОСОБА_2
державне мито в розмірі 25.50
грн.. Позивачку від сплати звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня його проголошення та поданням апеляційної скарги протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подачі
апеляційної скарги без попереднього подання заяви-протягом строку,  встановленого для подання заяви про
апеляційне оскарження,  із одночасною
подачею апеляційної скарги суду апеляційної інстанції.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження подано не було.