Ухв ала

Іменем У к р а ї н и

6 липня 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі: Голембевської Л.М., Луценка В.В., Копаничук С.Г. відповідно
до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ від 22 лютого 2007 року №697-V, розглянувши в
попередньому судовому засіданні м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ ЕК
«Житомиробленерго» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду від
10.02.2005 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27.04.2005
року, -

Встановила:

ОСОБА_1 звернулася
до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення Олевського районного
суду від 10.02.2005 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від
27.04.05 року, якою рішення місцевого суду залишено без змін.

В обґрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне з'ясування фактичних обставин
справи, невірну оцінку зібраних доказів, неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та направлення
справи на новий розгляд.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для розгляду судових рішень відсутні, виходячи з
наступного.

Судами
встановлено, що позивачка з 16.08.2002 року працювала в Олевському РЕМ спочатку на посаді
електромонтера по ескізуванню транслійній електропередач, а потім з 28 березня
2003 року вона була переведена на посаду інспектора кадрів та діловодства, на
період відпустки ОСОБА_2, що стверджується заявами ОСОБА_1 від 15.08.2003 року,
21.03.2003 року, наказами №444-к від 14.08.2002 року та №559-к від 28.03.2003
року.

22.10.2003 року
ОСОБА_2 було подано заяву про допуск її до роботи з 01.11.2003 року, оскільки
свою відпуску по догляду за дитиною вона перериває. На підставі цієї заяви було
видано наказ №2241-к від 23.10.2003 року про те, що ОСОБА_2 з 1.11.2003 року
приступає до виконання своїх трудових обов'язків.

Оскільки, між
сторонами був укладений трудовий договір на визначений строк, а саме на період
перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною, який
закінчився в зв'язку з виходом ОСОБА_2 на роботу з 1 листопада 2003 року, тому
відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України відповідач правомірно звільнив ОСОБА_1 із
займаної посади з підстав закінчення строку трудового договору.

Встановивши
дійсний характер спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку, що порушень трудового законодавства при звільненні
ОСОБА_1 не було і вона підпадає під категорію жінок, визначених ст.184 КЗпП

Справа №33ц-31 Ікс        2007р. Категорія: 2          Рішення
ухвалено під головуванням Ковальчук М.В.

Суддя-доповідач: Голембевська Л.М.

2

України, на
яких поширюються гарантії, щодо працевлаштування, оскільки докази, що позивачка є одинокою матір'ю в справі відсутні, а
відомості медичної довідки (а.с.15) не відповідають
дійсності, про що свідчить повідомлення головного лікаря Олевської ЦРЛ (а.с.58), а тому відповідач правильно відмовив ОСОБА_1 у
наданні відпустки згідно з ч.2 т.179 КЗпП України.

Враховуючи наведене місцевий суд прийшов до обгрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 за
безпідставністю і апеляційний суд обґрунтовано погодився з
таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального та процесуального
права і відсутні передбачені ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновок судових рішень не спростовують.

Керуючись ст.ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного суду
Вінницької області, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити. Рішення Олевського
районного суду від 10.02.2005 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 27 квітня 2005 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.