УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2007р.                                                                                             м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого                          Матківського Р.Й.,

суддів                                     Беркій
О.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря                               Сем"янчук
С.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Косовського районного суду від 30 березня 2007 року, -з участю: представника
ВАТ „Державний Ощадний банк України" Губчука Д.Ю.,-

встановила:

На рішення Косівського районного суду від 30 березня 2007 року яким
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ „Державний Ощадний банк" в особі філії
Косівського відділення 39049,12 гривень заборгованості за користування
кредитом, а у задоволенні позовних вимог до відділення банку про визнання
недійсним договору іпотеки відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні
скарги в яких просять його скасувати та задоволити позовні вимоги.

ОСОБА_1 в скарзі зазначає,що суд не взяв до уваги його докази і пояснення.
Не враховано ту обставину, що через 6 місяців після видачі кредиту дочці банк
без його згоди підвищив відвотки за користування які були встановлені в
договорах кредиту та іпотеки. Поскільки не згідний із встановленими відсотками,
від поручительства відмовляється і договір повинен бути розірваний.

ОСОБА_2 в скарзі зазначає, що за договором іпотеки заставлено будинок який
є її спільною власністю з чоловіком як придбаний за час перебування в шлюбі.
Особисто згоди на заставу будинку не давала та не підписувала жодних
документів, тому такий договір іпотеки повинен бути визнаний недійсним.

Вислухавши представника позивача який вимоги апеляційних
скарг не визнав, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скаргу
слід відхилити.

Постановляючи рішення суд першої інстанції правильно
встановив, що кредитний договір, укладений 30 червня 2004 року між банком та
ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 1054 ЦК
України. Позивачем надано позичальнику грошові кошти, а ОСОБА_3 зобов'язана
повернути кредит та сплатити проценти.

6 липня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 забезпечили
кредитний договір ОСОБА_3 іпотекою належного їм майна, про що уклали іпотечний
договір, засвідчений нотаріусом.

Справа №
22-Ц-727 /2007р.                                       Головуючий
у 1 інстанціТурянський І.Є.

Категорія18                                                                  Доповідач
Матківський Р.Й.

Суд першої інстанції правильно встановив, що іпотечний договір з підстав
про які зазначають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути визнаний недійсним.
Збільшення відсотків між Банком та ОСОБА_3 передбачений умовами договору.

За умовами іпотечного договору заставлений житловий будинок та земельна
ділянка як предмети іпотеки на підставі правоустановлюючих документів належать
тільки ОСОБА_1у та
ОСОБА_4, тому при укладенні договору права апелянти ОСОБА_2 не були порушені.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги його законності не
спростовують.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Косовського районного суду від 30.03. 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.