Справа №22-1838/2007 р.                                                 Головуючий
у 1 інстанції: Ярошенко А.Г.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 року                                                                                    м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:     Полякова
О.З.

Суддів:                 Бабак A.M.

Онищенка
Е.А. При секретарі:   Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного
судум. Запоріжжя від 14 березня 2007року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розділ майна,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
розділ майна.

В позові зазначав, що 24.09.1999 року між ними було укладено шлюб, від
якого мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час проживання
у шлюбі у серпні 2000 року сторонами було придбано квартиру, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована за відповідачкою. У 2001 році Комунарським
районним судом м. Запоріжжя шлюб між подружжям було розірвано.

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до нього про
усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом виселення його із
спірної квартири. У зв'язку з цим, він звернувся до суду про розподіл спірної
квартири та просив суд визнати за ним право власності на '/г частку квартири
АДРЕСА_1.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14
березня 2007 року позовні вимоги задоволено.

Визнано квартиру за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю подружжя.

Визнано право власності на х/г частини квартириАДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Визнано право власності на ½
частини квартириАДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду скасувати, та ухвалите нове рішення, яким
відмовити у задоволені заявлених позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно договору купівлі-продажу
квартири від 11.08.2000 року була придбана квартирАДРЕСА_1 та право власності
на неї зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 24).

Відповідно рішення Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 10.09.2001 року шлюб, зареєстрований 24.09.1999 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги про розподіл квартириАДРЕСА_1 та визнаючи
право власності на Уг частку за ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суд виходив з того, що
відповідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що в спірній квартирі з 2000 року по
даний час проживає ОСОБА_3, якому в липні 2006 року стало відомо, що колишня
дружина подала до суду позов про усунення перешкод в користуванні вказаною
квартирою шляхом його виселення.

Визнаючи право власності порівну по 1А частці між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суд
правильно дійшов висновку, що відповідно: ч.2 ст.72 СК України, та аналогічної
ст.29 КЗпШ України 1969 року, перебіг трирічного строку позовної давності для
вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя,
обчисляється не з моменту розірвання шлюбу, а з дня, коли один із подружжя
дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно, що
мало місце після розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про те, що позивачем при подачі позову не сплачений в
повному обсязі судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
безпідставні, оскільки відповідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення з цього питання.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони,
дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив, дав належну правову
оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та правильно
вирішив спір.

Рішення є обґрунтованим, постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,315,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

Визнано право власності на ¼
частини квартириАДРЕСА_1 за ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду скасувати, та ухвалите нове рішення, яким
відмовити у задоволені заявлених позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно договору
купівлі-продажу квартири від 11.08.2000 року була придбана квартирАДРЕСА_1 та
право власності на неї зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 24).

Відповідно
рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2001 року      щ. шлюб, зареєстрований 24.09.1999 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги про розподіл
квартириАДРЕСА_1 та визнаючи право власності на Уі частку за ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, суд виходив з того, що відповідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини
та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Судом встановлено, що в спірній квартирі з 2000 року по
даний час проживає ОСОБА_3, якому в липні 2006 року стало відомо, що колишня
дружина подала до суду позов про усунення перешкод в користуванні вказаною
квартирою шляхом його виселення.

Визнаючи право власності порівну по '/г частці між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, суд
правильно дійшов висновку, що відповідно ч.2 ст.72 СК України, та аналогічної
ст.29 КЗпШ України 1969 року, перебіг трирічного строку позовної давності для
вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя,
обчисляється не з моменту розірвання шлюбу, а з дня, коли один із подружжя
дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на це майно, що
мало місце після розірвання шлюбу.

Доводи апелянта про те, що позивачем при подачі позову не
сплачений в повному обсязі судовий збір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення безпідставні, оскільки відповідно ст. 220 ЦПК України, суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення з цього питання.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи на які
посилалися сторони, дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив,
дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу
та правильно вирішив спір.

Рішення є обгрунтованим, постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія
судців не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,315,316,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну   скаргу
ОСОБА_1   в   особі
представника   ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України рротягом двох місяців.