АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22-2792/07                                                                    Головуючий
у 1-й інстанції: Гнятик Г.С.
Судді-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року                                                      м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого
судді      Бондаря М. С.

суддів                              Гончара О.С,  Ломейко В.О.

при
секретарі                  Вертелецькій
І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 04 червня 2007 року про закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із спільного
часткового користування земельною ділянкою та розділ в натурі земельної ділянки
між користувачами,  треті особи Запорізьке
міське управління земельних ресурсів,
Орендне підприємство Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації,  ОСОБА_4,  -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 04 червня 2007 року закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виділ в натурi частки
із спільного часткового користування земельною ділянкою та розділ в натурі
земельної ділянки між користувачами АДРЕСА_1.

Підставою
закриття провадження явилось те,  що 04
жовтня 2006 року Орджонікідзевським районним судом м.  Запоріжжя між цими ж сторонами вже
постановлено рішення по справі про встановлення порядку користування спірною
земельною ділянкою,  що є тотожнім для
вказаних позовних вимог.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
нате,  що предмети спору по двом її
позовам є різними,  оскільки регулюються
різними нормами законодавства,  просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати,
направивши справу на судовий розгляд в іншому складі суду.

Дослідивши
в засіданні апеляційного суду обставини справи в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно
п.1 ч.2  ст. 307,   ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції,  апеляційний суд має право постановити ухвалу
про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе судове рішення з одних лише
формальних міркувань.

Встановлено,  що ОСОБА_1 вже зверталась до суду з позовом
про визначення порядку користування земельною ділянкою по зазначеній
адресі,  де розташований будинок,  що належить на праві власності сторонам по
справі.

Рішенням
Орджонікідзевського 04 жовтня 2006 року,
яке набрало законної сили,  в
задоволенні зазначеного позову позивачу було відмовлено з тих причин,  що вона не надала суду документів,  які свідчать про право позивача на
користування земельною ділянкою. У заново поданому позові ніяких доказів,  які б свідчили про усунення підстав для
відмови в задоволенні попереднього позову не надано,  т.я. акт на право користування земельною
ділянкою,  чи договір її оренди відсутні.

Звернувшись
повторно до районного суду,  позивач
фактично лише змінила назву позову з "визначення порядку користування
земельною ділянкою" на "виділ в натурі частки із спільного часткового
користування земельною ділянкою та розділ в натурі земельної ділянки".

В
апеляційній скарзі апелянт зазначав,  що
предмети спору в зазначених позовах різні. На думку позивача позовні вимоги за
новим позовом ґрунтуються на  ст.  ст.
8,  364,  367 ЦК
України,  в той час як при розгляді
попереднього позову суд повинен був керуватись главою 25 ЗК України. Разом з
тим,  позивач не прийняв до уваги,  що
ст.  ст.  364,
367 ЦК України
регулюють виділ частки з майна і розділ

майна,  яке знаходиться в спільній частковій власності. Разом з
тим,  ділянка,  яку позивач бажає розділити,  не перебуває у власності відповідачів,  атому посилатись на вказані статті закону
неможна.

Про
тотожність,  аналогічність позовних вимог
свідчить і посилання апелянта на
ст.  8 ЦК України -
"Аналогія".

Крім
того,  глава 25 ЗК України лише регулює
порядок вирішення земельних спорів. В контексті ж положень  ст.
124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини,  що виникають у державі.
Отже як і за першим так і за другим позовом ОСОБА_1 (у разі його першоразового
подання або усунення підстав,  які
служили підставою для відмови попереднього позову) спір міг бути вирішеним в
судовому порядку.

Відповідно
до вимог  ст.  303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість
судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В
зв'язку з тим,  що в апеляційній скарзі
не зазначено інших підстав для скасування судового рішення,  доводи апеляційної скарги є такими,  що не спростовують висновків суду першої
інстанції,  а лише відображають позицію
апелянта,  яку вона вважає такою,  що є єдино вірною та єдино можливою.

Керуючись  ст.
ст.  307,  314,
315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

СХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 04 червня 2007 року про закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3по
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.