АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-548       Головуючий у 1
інстанції   -  Кобзій Б.І.
2007 р.                           Суддя-доповідач                            -   Триголов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року лютого місяця 22 дня                                                м.
Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого-судді   -
Триголова В.М. ,

суддів -
Омельченко Л.М. ,  Бондаревської СМ. ,

при секретарі - Колодюк О.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського райсуду М. Кременчука від 18 грудня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,  відшкодування моральної шкоди,  зустрічним позовом ОСОБА_1 про визначення
місця проживання неповнолітньої дитини.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду,  -

встановила:

ОСОБА_2
звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку
щомісячно,  але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 21 серпня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач
ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав та звернувся з зустрічними позовними вимогами
до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з ним.

ОСОБА_2 зустрічні
позовні вимоги не визнала,  посилаючись
на їх безпідставність та,  що зустрічними
позовними вимогами їй заподіяно моральні страждання та прохала стягнути з
ОСОБА_1 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Рішенням
Крюківського райсуду М.
Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2006 року позовну заяву ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини із всіх
видів заробітку щомісячно,  але не менше
30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,  починаючи з 21.08.2006 року і до досягнення
дитиною повнолітнього віку.

Стягнуто
з ОСОБА_1 судовий збір у прибуток держави в розмірі 51 гривні.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди відмовити за безпідставністю.

Зустрічну
позовну заяву залишено без задоволення.

В
апеляційному порядку вказане рішення оскаржив ОСОБА_1,  посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права,  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Апелянт
скаржиться на те,  що судом не
враховано,  що в нього сезонний мінливий
заробіток і стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини заробітку є недоцільним і
несправедливим та не в інтересах малолітнього сина.

Не
звернув суд уваги на його доводи та надані ним докази,  які свідчать про те,  що син протягом останніх років проживав з
ним,  утримувався за його рахунок та за
рахунок його батьків,  а позивачка ніякої
участі у вихованні дитини не приймала,
його вихованням не займалась,  а
влітку 2006 року без його згоди забрала сина проживати разом з нею,  перевівши дитину в іншу школу,  чим завдала йому моральної травми.

Рішення
суду вважає незаконним,  просить його
скасувати,  ухвалити нове,  яким стягнути аліменти з нього в твердій
грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно.

Колегія
суддів,  перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог,  прийшла до
висновку,  що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з слідуючих підстав.

Судом
вірно встановлено,  що сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі до 14.11.2001 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
який після його розірвання постійно проживав з матір'ю.

Оскільки
відповідачем не надавалось достатньої матеріальної допомоги для утримання
неповнолітнього сина,  суд на законних
підставах задовольнив в цій частині позовні вимоги.

Судом першої інстанції
вірно визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з матір'ю,  так як остання має окрему квартиру,  що відповідає житловим та санітарним нормам,  а також містить належні умови для нормального
проживання,  розвитку та виховання
дитини.

Обгрунтовано
судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди,  так як позивачкою ОСОБА_2 не
доведено заподіяння такої шкоди.

Оскільки
рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,  колегія
суддів прийшла до висновку,  що підстав
для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Крюківського райсуду М.
Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного суду України протягом двох місяців в касаційному порядку.