Справа № 22ц-1493/2007                       Головуючий у першій інстанції - ТІСЛЮК І.І.
цивільна                                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 року                                                                                                       м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді
ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:   ГУБАР B.C., ШАРАПОВОЇ О.Л.,

при секретарі:
СЕТЧЕНКО Н.М.,

за участю: ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційними скаргами Колективного підприємства Борзнянської пересувної
шляхово-будівельної механізованої колони агропромислового будівництва на
рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1до колективного підприємства Борзнянської
пересувної шляхово-будівельної механізованої колони агропромислового
будівництва за участі співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38 про визнання права на частку (пай) та видачу свідоцтва про право на
частку в статутному фонді підприємства, -

2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Борзнянського районного суду від 09.08.07. позов ОСОБА_1 задоволено та визнанно
за ним право власності на пайові частки в статутному фонді Колективного
підприємства Борзнянської пересувної шляхово-будівельної
механізованої колони агропромислового будівництва на загальну суму
506164 гривні.

В апеляційній
скарзі Колективне підприємство Борзнянської пересувної шляхово-будівельної
механізованої колони агропромислового будівництва просить скасувати зазначене
рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоленні позову ОСОБА_1
відмовити.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду не відповідає фактичним
обставинам справи, порушує вимоги чинних у 2003 році ст.23 Закону України „Про
власність" та Цивільного кодексу України.

Апелянт
стверджує, що КП Борзнянська ПШМК створено як підприємство колективної форми
власності і таким залишається дотепер. Тому суд мав застосовувати ст.23 Закону
України „Про власність", якою передбачено право працівника не на частку в
колективній власності, а на вклад, який визначається в грошовій формі і
працівник при звільненні з підприємства, або його спадкоємці мають право тільки
на належну частку вкладу в грошовій формі,
який не може бути предметом відчуження, оскільки це не передбачено ні
чинним законодавством, неі статутом підприємства, а тому укладені позивачем
договори-купівлі продажу є недійсними і не можуть породжувати юридичних
наслідків і за позивачем не може бути визнано право власності на частку в
статутному фонді підприємства.

Апелянт
зазначає, що суд, визнавши за позивачем право власності на пайові частки у
статутному фонді підприємства, не звернув уваги на те, що Статут підприємства
не передбачає статутного фонду і статутний фонд як такий не створювався
взагалі.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за
таких підстав.

Визнаючи заОСОБА_1 право власності
на пайові частки в статутному фонді КП Борзнянська ПШМК на загальну суму 506164
гривні, суд виходив з того, що в липні 2003 року міжОСОБА_1 та 39 членами КП
Борзнянська ПШМК укладені договори купівлі-продажу пайових часток власності КП
Борзнянська ПШМК. За умовами зазначених договорів ОСОБА_1 сплатив покупцям
гроші за придбані ним частки, після чого набував право власності на пайові
частки статутного фонду КП Борзнянська ПШМК. За висновком суду, право членів КП
Борзнянська ПШМК на пайові частки у статутному фонді підприємства підтверджено
наявними у справі свідоцтвами, відповідно до змісту яких за кожним з
працівників підприємства була закріплена певна частка (пай) в спільній
колективній власності КП Борзнянська ПШМК і, як власники цих часток, продавці
були вправі  здійснити їх продаж ОСОБА_1
відповідно до ст.41

3

Конституції України, стст.86, 128 ЦК України (в
редакції 1963 року), та ст.ст.2, 11-13, 48 Закону України „Про власність".

Проте з такими
висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з
наступного.

Відповідно до
ст.4 Закону „Про підприємства в Україні", чинного на час виникнення
спірних правовідносин, відносини, пов"язані з підприємствами, регулюються
цим законом та іншим законодавством, що визначає окремі особливості, сторони й
види діяльності підприємств в Україні.

Зокрема, Законом
України „Про власність" були врегульовані право колективної власності та
його здійснення. Відповідно до ст.20 Закону суб"єктами права колективної
власності є колективне підприємство, що є юридичною особою, а не члени його
колективу, як помилково вважав суд.

Встановлюючи, що у власності колективного підприємства є вироблена

продукція, одержані доходи, а також майно, придбане на підставах, не

забороненних законом, ст.23 Закону „Про власність" передбачає, що в
майні

колективного підприємства визначаються вклади його працівників. Розмір

вкладу працівника визначається залежно від його трудової участі в

діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у

збільшенні майна колективного підприємства після
його створення. На вклад

працівника колективного підприємства нараховуються і виплачуються

проценти в розмірі, що визначається трудовим колективом, виходячи з

результатів господарської діяльності підприємства. Працівникові, який

припинив трудові відносини з підприємством, а також спадкоємцям

померлого працівника виплачується вартість вкладу. Отже, працюючі члени

колективного підприємства мають право на визначення розміру їх вкладу в

майні підприємства, а в разі припинення трудових правовідносин - вправі

одержати вартість визначеного вкладу, а не частки в майні підприємства.

Проте, зазначені вимоги чинного на час укладення договорів купівлі-

продажу законодавства при постановленні оскаржуваного рішення судом не

були взяті до уваги, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім

того, суд, визнаючи заОСОБА_1 право власності на пайові частки в

статутному фонді колективного підприємства, не врахував, що створення

статутного фонду колективного підприємства чинним Статутом

колективного підприємства Борзнянської ПШМК не передбачено і, як

вбачається    з    матеріалів    справи,                   такий    фонд
відповідачем    не

утворювався(а.с. 154-158 т. 1).

За таких
обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення,
яким позивачеві у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 20. 21, 23, 30,38 Закону України „Про
власність", Законом „Про підприємства в Україні", ст.ст. 303, 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

4

Апеляційну скаргу Колективного
підприємства Борзнянської пересувної шляхово-будівельної механізованої колони
агропромислового будівництва - задовольнити.

Рішення
Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2007 року -
скасувати.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути оскаржено до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.