Справа №22-2309                                                 Головуючий
2007р.                                                                           Рибалко
Суддя-доповідач Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27
червня 2007р.                                                                       м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого:
Стрелець Л.Г.

суддів: Спас О.В., Савченко О.В.

при секретарі:
Вертелецькій І.В.

за участю
адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від
25 квітня 2007року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3 особа: КП „ВРЕЖО
№1", про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2005 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4. про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У позові зазначала, що разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_5, є власником
квартири АДРЕСА_1.

2 серпня 2005 року, а також в ніч з 7 на 8 серпня 2005 року з вини
відповідачки% котра мешкає поверхом вище і є власником квартири АДРЕСА_2, було
затоплено гарячою водою її квартиру, яка після цього потребує ремонту'на суму
30493 гр. Пошкодженням квартири їй, як власнику, було завдано моральну шкоду,
що становить 5000 гр.

Після проведення у жовтні 2006 року судової будівельно-технічної

експертизи, позивачка, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з
відповідача у

відшкодування матеріальної шкоди меншу суму, а саме вартість поновлюваного

ремонту її квартири, яка складає 12011 гр., а також збільшила вимоги щодо

відшкодування моральної шкоди до ІООООгр., посилаючись на те, що в
результаті

збирання води у затопленій квартирі у неї загострилася хвороба спини і їй
була

встановлена 3 група інвалідності. Просила також стягнути на її користь
судові витрати

та 1200 гр. витрат за проведення експертизи.

Відповідач позов визнавала частково, посилаючись на те, що позивачка
завищує суму збитків, за її думкою, вартість ремонту у зв"язку із залиттям
квартири становить не більше 7000 гр.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

З ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 стягнуто у відшкодування матеріальної шкоди
12011 гр., 2000 гр. компенсації моральної шкоди та 903 гр. 89 коп. судових
витрат, всього 14914 гр. 89 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4., посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити
справу на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення представника
апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, актів від 11.08.2005 року та
23.08.2005 року(а.с.7-10), залиття гарячою водою квартири АДРЕСА_1 сталося 8
серпня 2005 року саме з вини жильців квартири АДРЕСА_2.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої ОСОБА_3 у зв"язку із залиттям квартири, суд правомірно виходив
з вимог ст. 1192 ЦК України,
відповідно до якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої
речі.

За висновками проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи
№ 487 від 18.10.2006 року( а.с.125-162), вартість відновлюваного ремонту у
квартирі ОСОБА_3 становить 12011 гр.

Виходячи з пояснень експерта ОСОБА_6., висновок щодо вартості матеріалів та
робіт, необхідних для ремонту квартири, був зроблений на підставі тих
пошкоджень, які були зафіксовані в актах при огляді квартири 11.08.2005 року та
23.08.2005 року, а також встановлених ним при її візуальному огляді.

Будь-яких переконливих доказів необґрунтованості зазначеного висновку
відповідач по справі не надала, тому доводи апеляційної скарги про порушення
судом вимог процесуального законодавства щодо змагальності сторін, -
безпідставні.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України призначення повторної експертизи по
справі є правом, а не обов"язком суду і призначатися повторна експертиза
може лише у випадках, якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або
таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його
правильності.

Між тим, обставин, які б викликали сумніви у правильності висновку
експертизи від 18.10.2006 року, як у письмовому клопотанні (а.с.174), так і у
судовому засіданні після надання пояснень експертом(а.с. 194), ОСОБА_4. не
навела.

Таким чином, підстав вважати, що суд першої інстанції неправомірно відмовив
відповідачу у проведенні повторної експертизи на предмет визначення розміру
майнової шкоди, колегія не має, враховуючи також, що аналогічне клопотання до суду
апеляційної інстанції в апеляційній скарзі ОСОБА_4. відсутнє.

Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні вартостТремонту суд не
врахував стан квартири, зокрема, існування тріщин на стелі ще до її залиття, не
є переконливими, враховуючи, що зношеність пошкодженого майна враховується
тільки у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості, а не вартості
робіт, які

необхідно
провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки
неправомірних дій заподіювана шкоди.

Висновок суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо
компенсації спричиненої їй у зв"язку із залиттям квартири моральної шкоди
у розмірі 2000 гр. відповідає засадам розумності, виваженості та
справедливості, враховуючи характер пошкоджень, що сталися у належній ОСОБА_3
на праві власності квартири внаслідок залиття житла гарячою водою.

Наведені  у рішенні
суду  першої інстанції мотиви  щодо
визначення розміру відшкодування моральної шкоди доводи апеляційної
скарги не спростовують.

Таким чином, ухвалене по справі рішення є правильним по суті та
справедливим, а наведені в апеляційній скарзі доводи підстав для його
скасування з направленням справи на новий розгляд - не містять.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити, рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2007 року по даній справі -залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути

оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею

законної сили.