Справа № 22-Ц-984    2007р.                       Головуючий
інстанції      Громова Л.В.
Категорія 42                                                   Суддя-доповідач                         Смирнова Т.В.
УХВАЛА

іменем   України

30 серпня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської
області у складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.

суддів -
Ільченко О.Ю., Данильченко Л.О.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі на
рішення Конотопського міськрайонного суду від 12 червня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Конотопського вагоноремонтного заводу, треті особи:
Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі, Відкрите акціонерне товариство
«Конотопський завод по ремонту дизель-потягів», Управління праці та соціального
захисту населення при виконавчому комітеті Конотопської міської ради, про
встановлення факту роботи в шкідливих та тяжких умовах праці, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 12 червня
2007 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала на Конотопському
вагоноремонтному заводі з 21 серпня 1992 року по 30 грудня 1994 року на посаді
маляра у шкідливих та важких умовах праці.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволення позову, посилаючись на порушенням судом норм
матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах
мають лише працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці за результатами атестації робочих місць, а в даній справі
факт проведення атестації на підприємстві не підтверджений.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 працювала на Конотопському вагоноремонтному заводі маляром вагоноскладального
цеху № 2 повний робочий день в період з 06 лютого 1992 року по 01 червня 1999
року (а.с.12).

Професія маляра, зайнятого на роботах, де застосовуються шкідливі речовини
не нижче 3 класу небезпеки, відносяться до Списку № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких
повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

В період з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1999 року атестація за умовами
праці вказаного робочого місця на Конотопському вагоноремонтному заводі не
проводилась у зв'язку з відсутністю грошових коштів.

За підсумковим наказом від 30 грудня 1999 року № 176 А Конотопського
вагоноремонтного заводу робоче місце маляра було атестоване і йому підтверджене
право на пільгову пенсію за Списком № 2.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що і період роботи
позивачки маляром з 21
серпня 1992 року по 30 грудня 1994 року необхідно вважати роботою в особливо
шкідливих і в особливо важких умовах праці, що дає ї право на пільгову пенсію
за Списком 2.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції і
вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими з таких підстав.

Відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію на віком на
пільгових умовах мають, незалежно від місця останньої роботи, працівники
зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами
праці за Списком № 2, і за результатами атестації робочих місць, жінки після
досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 цього Закону, працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12
цього Закону.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з
приводу того, що посилаючись на висновок експерта з умов праці, суд порушив
вимоги ч. 2 ст. 256 ЦПК України з наступних підстав: вбачається, що спір, який
виник між ОСОБА_1. та Конотопським вагоноремонтним заводом, розглядався не як
справа окремого провадження, а як трудовий спір,   оскільки
непроведениям   відповідачем   атестації
робочого   місця

позивачки
в період з 01 серпня 1992 року по 30 грудня 1999 року були порушені трудові
права ОСОБА_1

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до Порядку
проведення атестації робочих місць, відповідальність за своєчасне проведення
атестації робочих місць несуть керівники підприємств, а не працівники.

Відповідач проти
позову не заперечував.

Оскільки умови праці на робочому місці ОСОБА_1 за період з лютого 1992 року
по червень 1999 року не змінювались, а за результатами атестації в грудні 1999
року робоче місце маляра визнане роботою з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, крім того, факт роботи позивачки в зазначений період в
шкідливих і важких умовах праці підтверджено висновками експертів з умов праці,
то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав вважати
роботу позивачки за спірний період роботою в шкідливих та важких умовах праці.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, надав правильну
оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави
для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія
суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі
відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду від 12 червня 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня проголошення.