Справа № 2-1836/07
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 грудня 2007
року   Самарський районний суд
м.Дніпропетровська

у складі:     головуючої судді:                                 Петешенковій
М.Ю.

при
секретарі:
Загорній Ю.І.

за
участю позивача
ОСОБА_1

за
участю представника позивача         ОСОБА_3

за
участю відповідача
ОСОБА_2

за
участю представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому  засіданні
м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

30 серпня 2007 року ОСОБА_1
звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на слідуючи обставини.

З відповідачем по справі вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі починаючи з 19 серпня 1989 року по 2 грудня 2006 року. До
20 вересня 2006 року вони проживали однією сім”єю вАДРЕСА_1

20 вересня 2006 року біля 21 год. відповідач
безпідставно влаштував сварку. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй були
спричиненні тілесні пошкодження в вигляді закритого перелому нижньої третини
лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, забої м”яких тканин обличчя, що
підтверджується висновком судово-медичної експертизи” 247 від 18 січня 2007
року, які відносяться до середньої тяжкості.

Відносно відповідача було порушено
кримінальну справу за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України. Незважаючи на
часткове визнання своєї вини, відповідач 9 серпня 2007 року в судовому
засіданні подав заяву про закриття провадження по справі на підставі Закону
України „Про  амністію”. Постановою Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від 9 серпня 2007 року кримінальна справа
відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу  України була закрита. Заявлений нею цивільний
позов залишений без розгляду.

Позивач зазначає, що неправомірними діями
відповідача їй було завдано матеріальна та моральна шкода.

В Обласній лікарні їй було зроблено операцію,
а потім вона перебувала на амбулаторному лікуванні. На лікування нею було
витрачено 777 грн. За надання юридичної допомоги оплачені послуги адвоката у
розмірі 500 грн.

Діями
відповідача позивачеві була спричинена моральна шкода, а саме: внаслідок
неправомірних дій відповідача вона перенесла психологічний стрес. Відповідач
бив її, вона відчувала сильній фізичний біль. У зв”язку з тим, їй було
накладено на руку гіпс, чим самим вона була позбавлена можливості на протязі
місяців виконувати будь-яку роботу, доглядати за дітьми, їй було зроблено
операції, металева пластина на місці перелому залишається до цього  часу. На протязі тривалого часу вона вимушена
була приймати медикаменти. Внаслідок спричиненої травми порушився її життєвий
уклад, вона не могла працювати, була позбавлена з дітьми засобів до існування,
фактично перебувала на утриманні її матері, яка отримує пенсію. Моральну шкоду
вона оцінює в 30 000 грн. Позивач просила задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі на підставі
обставин, викладених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що при розгляді кримінальної
справи відповідач ОСОБА_2 просив застосувати до нього Закон України „Про
амністію”, чим самим визнав себе винним у скоєнні злочину. Матеріальна шкода
підтверджується довідкою лікувальної установи та чеками на придбання  медикаментів. Моральну шкоду відповідач
безумовно завдав позивачеві, оскільки своїми діями принизив її людську
гідність. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що 20 вересня
2006 року між ними дійсно виникла сварка, після чого позивачка почала проживати
у своєї матері. Після сварки, коли вона вибігала із будинку, зламала собі руку
і по даному факту звернулася до правоохоронних органів, які порушили відносно
нього кримінальну справу за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України. За
пред”явленим йому обвинуваченням вину свою він визнав частково, оскільки  колишній дружині руку не ламав, а декілька
раз вдарив її долоню руки по обличчю. Просив в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Представник
відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись
на те, що вина відповідача ОСОБА_2 не була доведена, оскільки до нього був
застосований Закон України „Про амністію”, відповідно до якого постановою
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 серпня 2007 року зазначена
кримінальна справа відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу
України була закрита. Крім того відповідно до ч. 4 ст. 61
Цивільно-процесуального кодексу України, лише вирок по кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення, обов”язкові  для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок чи постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчиненні
вони цією особою. Вважав, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди не обгрунтовані, у зв”язку з чим, просив в
задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши
пояснення сторін, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно
ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Відповідно
до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

В
судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 таОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1989 року по 2 грудня 2006
року.

20
вересня 2006 року біля 21 год. відповідач безпідставно влаштував сварку в
будинкуАДРЕСА_1, де вони проживали однією сім”єю, накинувся на позивача та
почав наносити удари кулаками в область голови, внаслідок чого позивач впала на
підлогу. Відповідач з особливою жорстокістю продовжував наносити їй удари в
різні частини тіла руками та ногами.

Внаслідок
неправомірних дій відповідача, ОСОБА_1 було завдано тілесні пошкодження в
вигляді закритого перелому нижньої третини лівої променевої кістки зі зміщенням
уламків, забої м”яких тканин обличчя, що підтверджується висновком судово-медичної
експертизи” 247 від 18 січня 2007 року, який міститься в матеріалах
кримінальної справи № 1-158/07 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122
Кримінального кодексу України, які відносяться до середньої тяжкості.

В
Шостій міській клінічній лікарні позивачу була надана перша медична допомога, в
Обласній лікарні була зроблена операція, після чого вона перебувала на
амбулаторному лікуванні.

На
лікування позивачем було витрачено 777 грн., що підтверджується довідкою
лікувальної установи та чеками на придбання медикаментів (а.с. 27,28).

Відносно
відповідача ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідач
вину свою визнав частково та 9 серпня 2007 року подав заяву про закриття
провадження по кримінальній справі на підставі Закону України „Про амністію”.

Постановою
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 9 серпня 2007 року
кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 Кримінального
кодексу  України була провадженням закрита на
підставі п. „б”,
ст. 1 Закону України „Про амністію”. Заявлений цивільний позов був
залишений без розгляду.

Таким
чином, суд вважає, що доводи позивача та його представника цілком обґрунтовані
і доцільні. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачці
ОСОБА_2завдано матеріальної шкоди в розмірі 777 грн. витрат на медикаменти та
лікування, отриманих внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв”язку з чим
відповідач повинен нести відповідальність та відшкодувати на користь позивача
витрати, пов”язані з лікуванням у розмірі 777 грн. та витрати по оплаті
юридичної допомоги у розмірі 500 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про його невинність, суд не може вважати
такими, що відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються зібраними
матеріалами справи, а саме постановою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 9 серпня 2007 року про закриття провадження по
кримінальній справі за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України та
застосуванням до нього Закону України „Про амністію” за його письмовою заявою (а.с.
3).

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_4
щодо не обґрунтованості і не доведеності матеріальної і моральної шкоди,
оскільки вони суперечать зібраним доказам у матеріалах цивільної справи.

Суд вважає, що зазначені обставини й
постанова суду не спростовують відсутність вини відповідача у спричиненні шкоди
позивачці, оскільки п. 4 ст. 6 Кримінально-процесуального кодексу України
відповідно до якого порушена кримінальна справа підлягає закриттю внаслідок
акта амністії, не свідчить про відсутність вини для настання цивільної від
повільності.

Факт завдання матеріальної шкоди та вина відповідача встановлена судом,
тому суд доходить висновку про те, що позивачу насправді було завдано й
моральна шкода, яка полягає в тому, що через спричинену травму вона перенесла
психологічний стрес, порушився її життєвий уклад, вона не могла працювати,
фактично була позбавлена з дітьми засобів до існування.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування зазначеної
шкоди суд повинен визначити залежно від характеру й обсягу страждань, яких
зазнав позивач, характеру немайнових втрат, і з урахуванням інших обставин; при
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості.

Приймаючи до уваги положення наведеної
вище норми та співвідношуючи її з встановленими фактами, суд вважає, що сума
компенсації за завдану моральну шкоду належить стягненню на користь позивача у
розмірі 2 000 грн.

Судом роз”яснювались позивачу
положення ст.ст. 10,11,57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь
справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення
по справі.

Що стосується витрат позивача, які пов”язані з оплатою правової допомоги
адвоката, який приймав участь у справі в розмірі 500 грн., що підтверджується
відповідною довідкою відповідно до ст. ст. 79, 84 Цивільно-процесуального
кодексу України, підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що позивач в силу ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито»
та п. 3 ч. 3 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України звільнена від
сплати державного мита і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, то в силу ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, судові
витрати у розмірі 59 грн. 50 коп. (з урахуванням двох позовних вимог) і 1 грн.
50 коп. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи необхідно
стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, ч. 1,2 ст.
1167 Цивільного кодексу України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України
від 31 березня 1995 № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди”, ст.
4 Декрету КМУ «Про державне
мито», ст.ст.
3, 4, 8, 10, 11, 57-64, 79, 81, 84, 88, 209, 213-215 Цивільно-процесуального
кодексу України суд, -

в и р і ш и в:

Позовну
заяву ОСОБА_1доОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1матеріальну шкоду у
розмірі 1 277 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. та витрати на правову
допомогу адвоката у розмірі 500 грн., а всього 3 777 грн.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженця м. Дніпропетровська на користь держави судовий збір у розмірі 59 грн.
50 коп. та витрати
на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи на користь Державного підприємства „Судовий
інформаційний центр”  у розмірі 1 грн. 50 коп.

Рішення суду може бути
оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий суддя:
М.Ю. Петешенкова