Справа № 22-ц-583                                        Головуючий
інстанції Линник О.С.
13                                                    Суддя-доповідач
УХВАЛА

31 травня 2007 року колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Попруги С. В.,

суддів                              - Сибільової
Л.О.,  Крамаренка В.І.,

з участю
секретаря судового засідання -
Рой Я.М. ,  розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  приміщенні  апеляційного
суду матеріали позовної заяви за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2

на
ухвалу судді Тростянецького районного суду Сумської області від 13 березня 2007 року про
повернення позовної заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про визнання договору дарування
квартири частково недійсним,  визнання
права власності на частину квартири та встановлення порядку користування
квартирою,

встановила:

Вищезазначеною
ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2. визнана
неподаною і повернута позивачам.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм процесуального
права,  просять скасувати ухвалу та
направити позовну заяву для розгляду по суті до Тростянецького районного суду.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  дослідивши
матеріали позовної заяви,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись
з зазначеною позовною заявою до суду,
позивачі посилались на те,  що
кожен з них був власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. За рішенням суду від 20 лютого 2003
року ці частки перейшли у власність ОСОБА_3.  та ОСОБА_4 ,
які 7 листопада
2003 року
подарували квартиру ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 Оскільки рішення суду,  на
підставі якого відповідачки стали власницями належних їм,  позивачам,
частин квартири,  скасоване і
справа направлена на новий розгляд,  просили
визнати договір дарування квартири частково недійсним,  визнати за кожним з них право власності на
1/4 частину квартири та визначити порядок користування нею,  розглянути спір в рамках цивільної справи за
взаємними позовами ОСОБА_3.  і
ОСОБА_1.  про розділ спільного майна
подружжя.

Залишаючи
ухвалою від 26 січня 2007 року позовну заяву без руху,  суддя виходила з того,  що,
всупереч вимогам  ст.  ст.  119,
120 ЦПК України,  в ній
не зазначені точна адреса відповідача ОСОБА_4
і ціна позову в частині вимог майнового характеру,  до позовної заяви не додані докази та
документи,  що підтверджують кожну
обставину,  відповідно до кількості відповідачів,  та надала строк для усунення зазначених
недоліків до 15 лютого 2007 року.

В
зв'язку з відсутністю відомостей про отримання позивачами зазначеної ухвали
ухвалою від 16 лютого 2007 року позовна
заява була залишена вдруге без руху та надано строк для усунення її недоліків
до 12 березня 2007 року.

Повертаючи
позовну заяву як неподану,  суддя в
оскаржуваній ухвалі послалась на те,  що
недоліки позовної заяви повністю не усунуті,
а провадження в цивільній справі,
в рамках якої позивачі просили розглянути зазначений позов і де
знаходяться необхідні для розгляду поданого ними позову документи,  закрите в зв'язку з залишенням позовних заяв
без розгляду.

Проте такий
висновок суду суперечить вимогам процесуального права.

Згідно
п. п. 5-7 ч.2  ст.
119 ЦПК України,  позовна заява
повинна містити виклад обставин,  якими
позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів,  що
підтверджують кожну обставину,  наявність
підстав для звільнення від доказування,
перелік документів,  що додаються
до заяви.

В
позовній заяві викладені обставини в обгрунтування вимог позивачів,  є посилання на відповідні докази в їх
підтвердження. Позивачі,  звертаючись з
позовом до суду,  документів до нього не
додавали. Виконуючи ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху,  позивачі зазначили адресу відповідача та ціну
позову.

Згідно
роз'яснень,  які містяться в п.3
постанови Пленуму Верховного Суду України,
«Про практику застосування судами процесуального законодавства при
розгляді цивільних справ по першій інстанції» від 21 грудня 1990 року № 9 з послідуючими
змінами,  заява не може бути визнана
неподаною та повернута за мотивами ненадання доказів.

Вимога
судді про необхідність надання доказів та документів,  що підтверджують обставини,  на які посилаються позивачі,  суперечить ч.1  ст. 131 ЦПК України,  згідно якої сторони зобов"язані подати
свої докази чи повідомити про них суду до або під час попереднього судового
засідання у справі.

Не
грунтується на вимогах закону і посилання судді при поверненні позовної заяви
на залишення без розгляду взаємних позовів ОСОБА_3.  і ОСОБА_1.
про розділ спільного майна подружжя,
позову ОСОБА_3. , ОСОБА_4.  до
ОСОБА_1.  про реальний поділ
квартири,  позову ОСОБА_6. і ОСОБА_7  до ОСОБА_3.
ОСОБА_4  про визнання угоди
удаваною в цивільній справі,  в рамках
якої просили позивачі розглянути зазначений позов. Таке прохання позивачів не є
обов'язковим для суду. Питання про прийняття позовної заяви підлягало вирішенню
незалежно від того,  чи знаходилась в
провадженні суду зазначена цивільна справа.

Керуючись 303,
307,  312,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 задовільнити.

Скасувати
ухвалу судді Тростянецького районного суду Сумської області від 13 березня 2007 року про
повернення позовної заяви ОСОБА_1.  і
ОСОБА_2. та
направити позовну заяву до того ж суду для її розгляду зі стадії відкриття
провадження у справі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.