Справа № 22ц-733/07                                               Головуючий в 1 інстанції - Савицька Н.В.
Категорія -29                                                                       Доповідач - Стрільчук В.А.
УХВАЛА

іменем    України

30
серпня   2007   року.
Колегія   суддів   судової
палати   у   цивільних
справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук
О.В.,

з участю
позивача за первісним позовом ОСОБА_1,
представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3.,
представника відповідача за зустрічним позовом головного фінансового управління
Волинської обласної державної адміністрації - Яковлева В.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням і виселення та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, головного фінансового управління Волинської
обласної державної адміністрації про визнання ордера недійсним за апеляційною
скаргою відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 25 червня 2007 року,

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 червня 2007 року первісний позов
задоволено.

Постановлено
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1. в користуванні гуртожитком по
АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 в кімнату НОМЕР_2 загальною площею 18,4 кв. м. по
вул. АДРЕСА_1

В зустрічному позові відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 грн. 50 коп. витрат на сплату судового збору та 7
грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове
рішення, яким зустрічний позов задовольнити, а у первісному позові відмовити,
посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріального
права.

В запереченні
представник головного фінансового управління Волинської
облдержадміністрації  Яковлев   В.В.
просить
відхилити   апеляційну   скаргу
і

2

залишити рішення без змін,
зазначаючи, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом першої
інстанції встановлено, що спірне жиле приміщення по АДРЕСА_1 складається з двох
суміжних кімнат площею 18,2 кв.
м. і 18,4 кв. м. та є
гуртожитком головного фінансового управління Волинської облдержадміністрації.
Кімната НОМЕР_1 площею 18,2 кв. м. у вказаному приміщенні була надана як
гуртожиток ОСОБА_2 згідно з ордером № 6 від 15 вересня 1993 року, виданим на
підставі спільного рішення адміністрації та профкому облфінуправління і
податкової інспекції Волинської області (а. с. 135). ОСОБА_2 не є
співробітником головного фінансового управління і не була ним на час отримання
ордера, не проводить оплату комунальних послуг. 20 грудня 2004 року інша
кімната у спірному приміщенні НОМЕР_2 площею 18,4 кв. м. була надана як
гуртожиток в порядку ст. 129 ЖК України ОСОБА_1., який є працівником головного фінансового управління. При
цьому порушень вимог чинного законодавства не допущено. ОСОБА_2 чинить
перешкоди ОСОБА_1. в користуванні гуртожитком.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Встановлені
судом і наведені вище обставини справи підтверджуються всією сукупністю
досліджених ним доказів, зокрема, архівною випискою з рішення виконкому Луцької
міської ради народних депутатів № 29/2 від 26 січня 1978 року, яким фактично
спірному жилому приміщенню надано статус гуртожитку (а. с. 123), довідкою
житлово-комунального підприємства № 3 від 8 червня 2005 року про те, що
приміщення по АДРЕСА_1 зареєстроване як гуртожиток головного фінансового
управління (а. с. 70), повідомленнями виконавчого комітету Луцької міської ради
про те, що вказане приміщення є гуртожитком головного фінансового управління і
рішень щодо зміни його статусу не приймалося (а. с. 82, 155, 173), рішенням
Луцького міського суду від 5 березня 2001 року, що набрало законної сили, у
справі за позовом ОСОБА_4. до ОСОБА_5. (на той час прізвище відповідачки в
даній справі) про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням і вселення
та за зустрічним позовом ОСОБА_5., ОСОБА_6. до Луцького міськвиконкому,
ОСОБА_4., ОСОБА_7. про визнання недійсними ордерів і визнання наймачем жилого
приміщення, згідно з яким спірне приміщення відноситься до категорії
гуртожитків (а. с. 63-68, 72), ордером № 17 від 20 грудня 2004 року, виданим
ОСОБА_1. на право зайняття кімнати НОМЕР_2 в гуртожитку по АДРЕСА_1, виданим на
підставі спільного рішення адміністрації й профспілкового комітету головного
фінансового управління Волинської облдержадміністрації № 6 від 10 грудня 2004
року (а. с. 8), актами обстеження спірного жилого приміщення, з яких вбачається,
що ОСОБА_2 перешкоджає вселенню в гуртожиток працівників управління, в тому
числі ОСОБА_1 (а. с. 12, 14, 16, 21).

Виходячи з
викладеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм
вірну правову оцінку, суд у відповідності з вимогами ст. 47 Конституції
України, ст. ст. 127-130 ЖК Української РСР обгрунтовано вселив ОСОБА_1 у
спірне приміщення і відмовив у позові про визнання недійсним виданого йому
ордера.

3

Помилкове
зазначення судом не того номера і дати рішення Луцького міськвиконкому від
січня 1978 не вплинуло на правильність вирішення справи, а тому не може бути
підставою для скасування судового рішення.

Вимоги до
приміщення гуртожитків встановлені Примірним положенням про гуртожитки,
затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року, тоді як
статус гуртожитку був наданий спірному приміщенню задовго до цього.

Доводи ОСОБА_2
про порушення її права на належні житлові умови не заслуговують на увагу,
оскільки в даному випадку йдеться про дві кімнати в гуртожитку, які
неодноразово надавалися різним громадянам, незалежно від їх статі, що
законодавством не заборонено.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують
висновки суду.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 25 червня
2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.