Справа № 22ц-2708/2007                                                   Головуючий
1 -ї інстанції - Неженцева О.В.
- 18                                                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року                                                                                                             м.
Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області в складі: головуючої - Гурової О.М., суддів - Могутової
Н.Г., Шевченко В.Ю., при секретарі - Арутюнян Г.В., за участю - представників
сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного
товариства комерційного банку „ПриватБанк" (ЗАТ КБ „ПриватБанк") в особі
філії „Донецьке регіональне управління" на рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від 29 грудня 2006 року по справі за позовом
Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1
про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості та судових
витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ КБ „ПриватБанк"
в особі філії „Донецьке регіональне управління" звернулось до Апеляційного
суду Донецької області з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки від 29 грудня 2006 року, яким відмовлено в задоволенні його
позовних вимог.

В апеляційній скарзі ЗАТ КБ
„ПриватБанк" просив скасувати зазначене рішення, оскільки вважало, що
посилання суду на те, що при розгляді кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 цивільний позов до ОСОБА_1 знайшов своє вирішення,
необгрунтоване. Як вбачається з кредитного договору укладеного з ОСОБА_1, сума
основного боргу та процентів стягнута не була, судом задоволена сума цивільного
позову, яка була заявлена відносно ОСОБА_2 Крім того, позивач не може
погодитись з тим, що відсутні підстави для нарахування відсотків та штрафних
санкцій за період з липня 2004 року по 8 серпня 2006 року, так як нормами
діючого законодавства не встановлено обов'язків кредитора щодо припинення
нарахування таких сум у зв'язку з розглядом кримінальних справ. Вважав, що
судом порушені норми процесуального права при розгляді справи, позивачеві
відмовлено у задоволенні позову необгрунтовано.

Суд
першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ЗАТ КБ „ПриватБанк",
виходив з того, що у листопаді 2005 року в порядку виконання вироку
Центрально-міського районного суду м. Макіївки від 15 липня 2004 року на
рахунок позивача була остаточно перерахована заборгованість у сумі 371 грн. 36
коп. Таким чином, відповідачем були виконані у повному обсязі встановлені
судовим рішенням зобов'язання, що відповідає умовам, зазначеним в п. 8.1
кредитного договору, тому суд не вбачає законних підстав для розірвання цього
договору у судовому порядку і стягнення відповідних сум.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в
апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком
Центрально-міського райсуду
м. Макіївки від 15 липня 2004 р.
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні шахрайських дій за кредитними
договорами з різними банками, в т.ч. за кредитним договором з ЗАТ КБ „ПриватБанк"
від 22 вересня 2003 року на суму кредиту 2304 грн. Враховуючи, що при розгляді
кримінальної справи цивільний позов ЗАТ КБ „ПриватБанк" задоволено в
розмірі 371,36 коп., які в листопаді 2005 р. повністю стягнуті з засуджених,
суд вважав за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

З такими
висновками суду Апеляційний суд погодитись не може з наступних підстав.

З договору № 20391303 від 22 вересня 2003 р. вбачається,
що ОСОБА_1 одержав в ЗАТ КБ
„ПриватБанк" кредит в сумі 2304 грн. на строк 12 місяців до 22 вересня
2004 року з оплатою процентів за його користування в розмірі 2,17% в місяць, на
суму залишку заборгованості за кредитом.

Під час досудового слідства ЗАТ КБ
„ПриватБанк" звертався з заявою про визнання цивільним позивачем по
справі та стягнення суми заборгованості за основним боргом - 2304 грн., за
процентами - 478,52 грн. (а.с.88). При розгляді кримінальної справи судом 1-ї
інстанції позивач доповнив позовні вимоги і станом на 1 липня 2004 р. просив
стягнути з ОСОБА_1 вже 2910, 94 грн. (ах. 115).

З вимогами про стягнення суми заборгованості ЗАТ КБ
„ПриватБанк" зверталось і до співучасника шахрайських дій ОСОБА_1-
ОСОБА_2, з якого просило стягнути 371,36 грн. у відшкодування шкоди (а.с.113).

Постановлюючи вирок по справі, Ц-міський райсуд м. Макіївки визнав
встановленим отримання ОСОБА_1 в ЗАТ КБ „ПриватБанк" кредиту на суму 2304
грн., але при розгляді цивільних позовів врахував заявлені вимоги лише до
ОСОБА_2 і стягнув 371,36 коп. солідарно з нього та ОСОБА_1 Заявлений банком до
ОСОБА_1цивільний позов фактично залишився без розгляду, що надає право
позивачеві звернутись з позовною заявою в порядку цивільного судочинства.

Згідно з вимогами ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підставі викладеного, Апеляційний суд вважає, що у суду 1-ї інстанції не
було підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ЗАТ КБ „ПриватБанк".

Розглядаючи спір по суті, Апеляційний суд виходить з позовних вимог, згідно
з якими ЗАТ КБ „ПриватБанк" просив розірвати кредитний договір укладений з
відповідачем ОСОБА_1, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за
основним боргом у розмірі 2267,38 грн., нараховані відсотки за користування кредитом
2841,29 грн. та суму штрафних санкцій 3912,41 грн.

Відповідно до вимог ст.651 ЦК
України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення п. 3.1
договору укладеного між сторонами, ОСОБА_1 щомісячно не сплачувались суми в
належному розмірі для погашення заборгованості за кредитом і відсотками за
користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачем в
серпні та листопаді 2005 р.
в погашення заборгованості за кредитом сплачено лише 36,62 грн., сума
основного боргу становить 2267, 38 грн., що свідчить

про
істотне порушення ОСОБА_1 умов договору і є підставою для розірвання вказаного
договору.

У разі розірвання договору, на підставі ч.2 ст. 653 ЦК України,
зобов'язання сторін припиняються.

На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню
на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк"
сума основного боргу 2267,38 грн. та заборгованість по відсотках за
користування кредитом в сумі 2841,29 грн. В погашення останньої суми судом
враховані проведені за виконавчим листом утримання із заробітної плати
ОСОБА_1на загальну суму 320,33 грн.

Що ж стосується стягнення штрафних санкцій у вигляді пені
в розмірі 3912, 41 грн., то Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги ЗАТ КБ „ПриватБанк"
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один
рік, що застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Умови кредитного договору від 22.09.2003 року свідчать
про те, що він був укладеним на строк 12 місяців до 22 вересня 2004 року.
Згідно з п.3.2 договору, при порушенні відповідачем терміну кредиту, відповідач
сплачує банку пеню в розмірі 0,3% від суми непогашеної заборгованості по
відсотках за кожний день прострочення.

Враховуючи, що протягом року після закінчення строку дії
договору, тобто після 22.09.2004 p., позивач з вимогами до суду з приводу стягнення з ОСОБА_1штрафних
санкцій не звертався, Апеляційний суд вважає, що ЗАТ КБ „ПриватБанк"
пропущений строк для звернення до суду з вказаними вимогами, тому в цій частині
в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на
користь позивача понесені судові витрати в розмірі 81 грн.

Керуючись ст.
ст. 309, 314, 316 ЦПК України, Апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства комерційного банку
„ПриватБанк" частково задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 29
грудня 2006 року скасувати.

Розірвати кредитний договір № DOGORB 20391303 від 22
вересня 2003 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним
банком „ПриватБанк" та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" (р/р 3500 у Донецькому РУ Приватбанку МФО 335496 код ОКПО
21955660) в погашення заборгованості за кредитом 2267,38 грн. (дві тисячі
двісті шістдесят сім грн. 38 коп.), відсотків за користування кредитом 2841,29
грн. (дві тисячі вісімсот сорок одну грн. 29 коп.), судових витрат у розмірі 81
грн.(вісімдесят одну грн.), а всього - 5189,67 грн. (п"ять тисяч сто
вісімдесят дев"ять грн. 67 коп.)

Відмовити в задоволенні позовних вимог Закритого
акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення штрафних санкцій в розмірі 3912,41 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаожене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
м.сяців , дн, набрання законної сили.