Справа № 22-р. /£$ /             Головуючий
у 1-й інстанції - Гонтаренко Т.М.
Категорія -29                                                       Доповідач -Франко В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 вересня 2007 року Колегія суддів     судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Кіровоградської області в складі: головуючого - судді
-Кіселик С.А. суддів - Франко В.А., Суржика M.M. при
секретарі - Ткач І. В.  .

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2007року.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2004
року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до закритого акціонерного товариства „
Об'єднанняДніпроенергобудпром" про незаконне виселення, поновлення прав на
житло та стягнення моральної шкоди.

Зазначала, що з
вересня 2001 року вона разом з сином проживала в квартирі АДРЕСА_1у
малосімейному гуртожитку, власником якого є відповідач.

З серпня 2003
року по липень 2004 року тимчасово не проживала в квартирі з поважних причин. В
липні 2004 року їй стало відомо, що її майно винесене в загальний коридор, а в
квартирі проживають сторонні для неї особи. її заява про відновлення порушених
житлових прав відповідачем залишена без розгляду.

Посилаючись на
зазначені обставини та те, що спірна квартира є для неї з дитиною єдиним житлом
і наміру залишати його вона не мала, позивачка просила суд визнати дії
відповідача про виселення її з квартири незаконними та зобов 'язати його відновити
порушене її право на житло.

У відшкодування
завданої порушенням житлових прав моральної шкоди, просила стягнути з
відповідача 100 000 грн.

В січні 2005
року відповідач звернувся з зустрічним позовом, в якому просив визнати
позивачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав,
передбачених cm.
71ЖК України.

Зазначив, зокрема, що позивачка в спірній кімнати не проживає більш ніж
півроку, виїхала добровільно, на підприємстві не працює.

Дана справа була
вже предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанцій.

Рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року позовну заяву ОСОБА_1до З AT
„ Об'єднання „ Дніпроенергобудпром" про

2

незаконне
виселення та встановлення прав на житло, відшкодування моральної шкоди залишено
без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ЗАТ „Об'єднання „Дніпроенергобудпром" до
ОСОБА_1. про визнання її особи такою, що
втратила право користування жилим приміщенням задоволено та визнано ОСОБА_1особою, що утратила право користування жилим
приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_1. судові витрати- судовий збір на користь держави 8 грн. 50 коп., та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення 7 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1. ОСОБА_2. ставить питання про
скасування зазначеного рішення і ухваленням нового про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1.

Зазначає, зокрема, що суд не взяв до уваги ті обставини, що речі ОСОБА_1. були викинуті в загальний коридор без акту опису, були
переміщені на загальну кухню до повернення ОСОБА_1. Суд не взяв до уваги ту
обставину, що позивачка є одинокою матір 'ю з малолітньою дитиною.

При розгляді цивільної справи судом винесено необгрунтоване і незаконне
рішення, яке прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
рішення скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.231 ЩІК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з 'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1. та задовольняючи зустрічний позов відповідача, суд першої інстанції зокрема зазначив, що
позивачка, не являючись членом трудового колективу підприємства
відповідача, мешкала в зазначеному вище житлі не постійно, епізодично. Добровільно виселилась з гуртожитку, що
підтверджується поясненням свідка ОСОБА_3. та
актами, тому немає підстав вважати, що її було виселено. Не має підстав на думку суду вважати, що позивачка понесла
моральну шкоду.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, є не ґрунтованими а також
зроблені внаслідок неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права, а тому рішення першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва №7 про право власності
від 06.12.2002 року, виданого на підставі рішення
шостої сесії селищної ради 24 скликання від 21.08.2002
року (а.с.16) будівля гуртожитку, який розташований в АДРЕСА_1 належить ЗАТ „Об'єднання Дніпроенергобудпром" на
праві колективної власності.

Не зважаючи на те, що позивачка не була працівником даного підприємства, їй
було виділено кімнату АДРЕСА_2. (а.с.172)

Згідно ордеру №18 від722.08.2001 року позивачка разом з сином
вселилась в спірну кімнату (а с. 171).  потім заключила договір на утримання житла
(а. с. 78).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є одинокою матір'ю, і підпадає
під категорію малозабезпеченої сім'ї. (а.сл61,
62, 72).Нестача коштів спонукала останню тимчасово
попрацювати за межами Світловодська. Позивачка дійсно вивезла частину

3

речей із спірної квартири, оскільки
кімната знаходиться на першому поверсі гуртожитку і у позивачки були побоювання щодо крадіжки з її кімнати речей за час її
відсутності.

Про те, що частина речей залишалась в спірній кімнаті свідчать покази
свідка ОСОБА_3 -коменданта гуртожитку (
а.с.207-209). Зокрема, вона зазначила, що зверталась до матері позивачки у відсутності останньої з вимогою забрати її речі зі
спірної кімнати. Оскільки речі родичі
позивачки не забирали, то їх винесли до загальної кухні.

З показів представника відповідача у судовому засіданні вбачається, що
власник гуртожитку запропонував батькам
позивачки забрати речі. Виселення відбулось на підставі рішення
керівництва(а. с 164)

Згідно листа керівництва заводу КБМЗ було запропоновано поліпшити житлові умови робітнику заводу ОСОБА_6.( а.с. 173), яка вже мала
житло в даному гуртожитку згідно з довідки ЖЕКу (.а.с. 194).

Згідно з довідок ЖЕКу, (а а.с.194) в спірній кімнаті значаться прописаними
як позивачка з малолітнім сином ОСОБА_5 2001 року
народження, так і третя особа ОСОБА_6.з дочкою.

Дані обставини, свідчать про те, що позивачка була незаконно виселена із гуртожитку.

Відповідно до ст.. 124 ЖК України робітники і
службовці, що припинили трудові відносини з підприємством підлягають
виселенню з службового жилого приміщення з усім особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.. 125 ЖК України без надання іншого
жилого приміщення у випадках, зазначених у ст.. 124 цього Кодексу не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми
дітьми, які проживають разом з ними.

Послання суду першої інстанції на покази свідка ОСОБА_3. в тій частині, що бабуся позивачки ОСОБА_4сплачувала за позивачку кошти за
комунальні послуги, а потім добровільно здала ключ від
спірної кімнати коменданту, повідомивши, що позивачка відмовляється від житла, не можуть братись до уваги, оскільки, в
матеріалах справи відсутні докази, які б
свідчили, що позивачка особисто в добровільному порядку виселилась із спірної квартири, так як не потребує житла і сама особисто
здала ключі коменданту. Також в судовому
засіданні свідка ОСОБА_4не було допитано щодо зазначених
обставин.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї
особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що позивачка не
проживала у гуртожитку , оскільки змушена була
тимчасово працювати в іншій місцевості, відповідач з зустрічним
позовом звернувся вже після того, як позивачка звернулась до
суду про порушення її права на житло.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачці моральної ( немайнової)
шкоди, суд враховує той факт що з виселенням позивачки, порушився її нормальний
життєвий ритм, вона зазнала морального
страждання та переживання через відсутність житла. Через нестабільність житлових умов хворіє її малолітній син. Виходячи з
принципу справедливості, розумності та
виваженості, суд вважає, стягнути з відповідача на користь
позивачки моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 303,304, 307, 309,313 ЩІК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким
позов ОСОБА_1задовольнити частково.

4

Визнати дії керівництва ЗАТ „Об'єднання Дніпроенергобудпром" відносно виселення
ОСОБА_1. -незаконними.

Зобов'язати ЗАТ
„Дніпроенергобудпром" вселити ОСОБА_1разом
з неповнолітнім сином за адресою реєстрації АДРЕСА_1

Стягнути з ЗАТ „Дніпроенергобудпром" на користь ОСОБА_1. у відшкодування
моральної шкоди J 000 грн.

Зустрічний позов ЗАТ „Дніпроенергобудпром" до ОСОБА_1. про визнання такою, що втратила право в користуванні жилим
приміщенням, залишити без задоволення.

Сягнути з ЗАТ „Дніпроенергобудпром
" судовий збір 8 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців.