Справа № 22ц-5624/2007                                           Головуючий 1 -ї
інстанції - Міненко Л.А.
-19                                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 липня
2007 року                                                                                                       м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Кондратьєвої О.М. ,  суддів - Шевченко В.Ю.,  Соломаха Л.І.,  при секретарі - Білявський І.Є.,  за участю - позивача,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Марийського
районного суду Донецької області від 3 травня 2007 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1до Спеціального батальйону судової міліції „Грифон",  Головного Управління МВС України в Донецькій
області,  3-я особа - Державне
казначейство України в Донецькій області про відшкодування моральної
шкоди,  заподіяної звільненням із служби
МВС України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до Апеляційного суду Донецької
області з апеляційною скаргою на рішення Мар'їнського районного суду від 3
травня 2007 року,  яким йому відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

В
апеляційній скарзі позивач просив скасувати зазначене рішення,  оскільки вважав,  що суд неповно з'ясував обставини справи та
необгрунтовано дослідив надані до позову документи,  якими повністю обґрунтовуються його вимоги.
Так,  судом не враховано,  що внаслідок необгрунтованого притягнення
його до адміністративної відповідальності на підставі  ст.
130 ч.1 КпАП України,  він в
травні 2004 року був незаконно звільнений з посади міліціонера спецбатальйону
судової міліції „Грифон". В наступному,
після скасування постанови про притягнення його до адміністративної
відповідальності,  хоча і був поновленим
на роботі,  але командування СБСМ
„Грифон" ставилось до нього упереджено,
навмисно створювало умови,
неможливі для нормальної праці. Вважав,
що відповідачі порушили вимоги
ст.  4 Закону України „Про
міліцію",  вимоги Конституції і
спричинили йому моральні страждання.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи
ОСОБА_1  у задоволенні позову,
виходив з того,  що Законом
України „Про міліцію" та „Положенням про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів внутрішніх справ України" не передбачено
відшкодування моральної шкоди. До того ж позивач не представив доказів
заподіяння йому моральних страждань і нічим не обгрунтував вказаний ним розмір
такої шкоди.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
позивача,  перевіривши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  суд апеляційної
інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановлює,  що суд 1-ї
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Встановлено,  що судом при розгляді даної справи таких
порушень припущено не було,  тому
підстави для скасування рішення відсутні.

Як
вбачається з обставин справи,  позивач
посилався на те,  що в травні 2004 року
він був звільненим з органів внутрішніх справ за порушенням дисципліни. В
вересні 2005 року ОСОБА_1відновили на колишній посаді. Внаслідок незаконних дій
відповідачів - Спеціального батальйону судової міліції „Грифон" та
Головного Управління МВС України в Донецькій області - йому біла заподіяна
моральна шкода,  яка виразилась в
душевних стражданнях з приводу позбавлення улюбленої роботи,  необхідності докладання додаткових зусиль для
доведення своєї невинності та відновлення на посаді міліціонера,  матеріальної незабезпеченості
сім""! протягом 15 місяців,
порушення нормальних життєвих зв"язків з вимушеністю зміни місця
роботи з вини відповідачів.

Згідно
зі  ст.
11 ЦПК України,  суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог.

На
підставі наведеного,  Апеляційний суд
вважає,  що суд 1-ї інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про те,
що позивач знаходився в службових відносинах з відповідачами;
проходження служби регулюється Законом України „Про міліцію" та
„Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів
внутрішніх справ України",  які не
передбачають відшкодування працівникам органів внутрішніх справ моральної
шкоди.

Разом з
тим,  з мотивувальної частини рішення
слід виключити посилання суду на
ст.  56 Конституції України,  оскільки вказаний Закон на
правовідносини,  що виникли між сторонами
з приводу проходження позивачем служби не поширюється.

При
цьому Апеляційний суд звертає увагу на те,
що Мамій в позовній заяві ставив питання про відшкодування шкоди на
підставі  ст.  4 Закону України „Про міліцію" в
зв"язку з незаконним звільненням,  а
не на підставі Закону України „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду",  тому він в наступному не позбавлений такої
можливості звернутися до суду з відповідними позовними вимогами.

Враховуючи
викладене,  Апеляційний суд приходить до
висновку,  що рішення суду відповідає
вимогам процесуального і матеріального права і підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись
статтями 308, 313-315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Марийського районного суду Донецької області від 3 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.