УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10"
липня 2007р.                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                             Беркій
О.Ю.,

суддів                                                      Горблянського
Я.Д.,  Девляшевського В.А.,

секретаря                                                Логажевської
М.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі і гідності та відшкодування моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Надвірнянського районного суду від 11 травня 2007 року,  з участю: апелянта ОСОБА_1,

встановила:

В лютому
2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про захист честі і гідності та
відшкодування моральної шкоди посилаючись на те,  що відповідачка звернулася в суд з позовом до
нього та інших осіб про стягнення заподіяної матеріальної та моральної
шкоди,  яка виразилася в нібито
захопленні ним її земельної ділянки. Протиправними діями,  які виразилися в поширенні неправдивих
відомостей про нього відповідачка принизила його честь і гідність,  що призвело його до стресу та негативно
відбилося на його службовій діяльності та враховуючи те,  що до її земельної ділянки він немає жодного
відношення,  просив зобов'язати
відповідачку вибачитися перед ним та стягнути на його користь 1650 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 11 травня 2007 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
у якій посилається на те,  що
суд,  відмовляючи в позові,  виходив лише з того,  що в судовому засіданні не здобуто доказів
вини відповідачки і чинним законодавством не передбачено розгляд в судовому
порядку вимог про відшкодування моральної шкоди пов'язаної з розглядом та
вирішенням цивільних справ. Судом не взято до уваги того,  що на момент захоплення земельної ділянки та
косіння трави він знаходився на виклику і не міг косити траву. Судом не
враховано,  що заявлений позов і в
послідуючому відмова від позову,  вибило
його з нормального ритму життя,  оскільки
серед жителів села було поширено відомості,
що він скосив,  привласнив та
викрав сіно з її земельної ділянки. Просить рішення суду скасувати,  а справу направити на новий розгляд.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав по
вищенаведених мотивах та просить рішення суду скасувати.

ОСОБА_2
в судове засідання не з'явилася,  хоча
про час та місце судового розгляду належним чином була повідомлена.

Справа №
22-ц-842/2007р.                                         Головуючий
у 1 інстанції Мужик І.І.

Категорія
27                                                                 Доповідач
Беркій О.Ю.

2

Вислухавши
доповідача,  пояснення апелянта,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія судців приходить до висновку,  що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що не
підлягають спростуванню відомості,  які
викладені особою у позовній заяві,
оскільки такі відомості є способом захисту права,  яке особа вважає порушеним.

У
зв'язку з цим,  вини відповідачки у
заподіянні позивачу моральної шкоди судом не встановлено.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

За
змістом ст. ст. 277,  280 ЦК України фізична
особа,  особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів сім'ї недостовірної
інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування цієї інформації.

Спростування
недостовірної інформації здійснюється особою,
яка поширила інформацію.

Якщо
фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано
майнової та моральної шкоди,  ця шкода
підлягає відшкодуванню.

Із змісту
позовної заяви ОСОБА_1 вбачається,  що
позивач оскаржує дії відповідачки щодо звернення останньої до суду про
відшкодування шкоди і зазначає,  що
ОСОБА_2 неправдиво вказує про заподіяння їй шкоди.

Колегія
суддів вважає,  що такі звернення чи
пояснення для вирішення спору про поновлення прав чи захист законних інтересів
або поновлення законності не є поширенням відомостей,  як це розуміється у ст. 277 ЦК України.

За таких
обставин,  відповідно ст. ст. 277,  280 ЦК
України,  суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку,
відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні позову,
оскільки звертаючись до суду за захистом порушеного права,  відповідачка не мала наміру принизити
честь,  гідність позивача і заподіяти
йому моральну шкоду.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в
оскаржуваному рішенні,  тому задоволенню
не підлягають.

Враховуючи
наведене,  колегія судців вважає
оскаржуване рішення суду по суті правильним і таким,  що постановлене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього
рішення,  за доводами апеляційної скарги
не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 307,  308,  313-315,
317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Надвірнянського районного суду від 11 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної
сили.