Справа № 22-ц-926                                        Головуючий у 1-й
інстанції: Школа М.Г.
- 33                                                  Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

іменем    України

19 липня
2007 року колегія судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого -
Данильченко Л.О.,

суддів               - Криворотенка В.І., Ведмедь
Н.І.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.,

в
присутності осіб, які приймають участь в справі - апелянта ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кролевецького районного суду Сумської
області від 22 травня 2007 року у справі за позовом    ОСОБА_3 до Кролевецької міської ради та
ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення виконкому Кролевецької міської ради від
16 грудня 1993 року щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 і визнання права
власності на цю земельну ділянку, -

встановила:

Рішенням
Кролевецького районного суду Сумської області від 22 травня 2007 року в даній
справі позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано
за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 0,0553 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Частково
визнано недійсним рішення виконкому Кролевецької міської ради від 16 грудня
1993 року № 568 щодо передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельної
ділянки розміром 0,0553 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування
житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи,
невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам, порушення
судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане
рішення суду та постановити нове рішення, яким дану справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає,
що його частка житлового будинку по АДРЕСА_1 була продана з прилюдних торгів,
які він вважає недійсними і вказує, що про їх проведення, а також про звернення
ОСОБА_3 із позовом до нього про збільшення грошової компенсації за частину
будинку, який задоволено рішенням Кролевецького районного суду від 19 листопада
2001 року, не був повідомлений, чим порушені його права.

Зазначає
також, що до засудження звертався до Кролевецького райцентру ДЗК для отримання
Державного акту на присадибну земельну ділянку, провів оплату його послуг.
Вважає, що за таких обставин даний акт існує, але ці обставини не з'ясовані
судом.

Вважає,
що висновок Кролевецького районного відділу Сумської РФ ДП «Центр
державного земельного кадастру» № 31/10 від 04 травня 2007 року про розмір
необхідної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та
споруд в АДРЕСА_1, площі, не відповідає діючому плану розміщення будівель на
зазначеній ділянці.

Крім того,
вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 згідно рішення виконкому Кролевецької міської ради №
568 від 16 грудня 1993 року передано безоплатно у приватну власність 0,0750 га
для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 відповідно до Декрету КМУ «Про
приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року №92-15.

ОСОБА_3
на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1, в тому числі - 41/100 частини на підставі рішення Кролевецького
районного суду від 22 березня 1999 року, а 59/100 частин згідно свідоцтва
Кролевецької державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2002 року про
придбання даної частини житлового будинку і надвірних будівель з прилюдних
торгів в рахунок погашення боргу в сумі 3144 грн. 60 коп., що раніше належала
ОСОБА_1 на підставі рішення Кролевецького районного суду від 22 березня 1999
року.

При
розподілу будинку і надвірних будівель між сторонами Кролевецьким районним
судом 22 березня 1999 року земельна ділянка між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не ділилася.
Крім того, при придбанні ОСОБА_3 23 жовтня 2002 року 59/100 частини житлового
будинку і надвірних будівель , що раніше належала ОСОБА_1 на підставі рішення
Кролевецького районного суду від 22 березня 1999 року, розмір земельної ділянки
не був визначений.

Згідно
висновку Кролевецького районного відділу Сумської РФ ДП «Центр
державного земельного кадастру» № 31/10 від 04 травня 2007 року для
обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1,
необхідна земельна ділянка розміром 0,0553 га.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи
даний спір і задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 місцевий суд керуючись ч. 1
ст. 377 ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, прийшов до
висновку, що оскільки позивачка отримавши 23 жовтня 2002 року свідоцтво
нотаріуса про придбання нею 59/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та
маючи у власності іншу частину даного домоволодіння відповідно до рішення
Кролевецького районного суду від 22 березня 1999 року, стала єдиним власником
даного домоволодіння тому до неї як набувача домоволодіння переходить право
власності на 0,0553 га земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком і
надвірними будівлями, а також та частина, яка є необхідною для їх
обслуговування. У зв'язку з цим місцевий суд визнав за позивачкою право
власності на 0,0553 га земельної ділянки за вказаною вище адресою та визнав
частково недійсним рішення виконкому Кролевецької міської ради від 16 грудня
1993 року за №568 щодо передачі безоплатно у приватну власність ОСОБА_1
земельної ділянки розміром 0,0553 га.

Проте
формулюючи даний висновок суд допустив порушення та неправильне застосування
норм матеріального права.

По-перше,
колегія судців вважає, що до спірних правовідносин, які виникли між сторонами
не можна застосовувати положення ч. 1 ст. 377 ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, так як в
силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до даного Кодексу його дія не
поширюється на спірні правовідносини.

По-друге,
станом на 23 жовтня 2002 року порядок набуття громадянами права власності на
земельні ділянки регламентовані Декретом Кабінету Міністрів України «Про
приватизацію земельних ділянок» та Земельним кодексом України, що набрав
чинності з 1 січня 2002 року. Відповідно до даного законодавства громадяни
України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і
комунальної власності;

в)         приватизації земельних ділянок, що були
раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Як
вбачається з матеріалів справи та не заперечується самою позивачкою на момент
одержання за вказаною вище адресою питання придбання нею земельної ділянки, на
якій розміщено домоволодіння, не вирішувалося. Тобто дана земельна ділянка
позивачкою не придбавалася ні за цивільно-правовими угодами, не передавалася їй
безоплатно і не приватизовувалася.

Тому
колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею
права власності на земельну ділянку розміром 0,0553 га є безпідставними і не
можуть бути задоволені.

Що
стосується рішення суду в частині визнання недійсним рішення №568 від 16 грудні
1993 року виконкому Кролевецької міської ради щодо передачі ОСОБА_1 у приватну
власність земельної ділянки розміром 0,0553 га колегія суддів вважає, що суд
прийшов до вірного висновку про те, що даним рішенням зачипається право
позивачки на отримання безоплатно у приватну власність частини земельної
ділянки для обслуговування житлового будинку. Проте визначаючи розмір земельної
ділянки, щодо виділення якої рішення виконкому необхідно визнати недійсним суд
припустився помилки.

Земельна
ділянка розміром 0,0750 га
по АДРЕСА_1 виділялась для обслуговування житлового будинку за даною
адресою. Відповідно до рішення Кролевецького районного суду Сумської області
від 22 березня 1999 року, яким проведено розподіл даного домоволодіння, суд
прийшов до висновку, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю
сторін які мають рівні права на нього в частині володіння, користування
розпорядження ним.

Сам
апелянт під час апеляційного розгляду не заперечував, що позивачка має право
приватизувати половину земельної ділянки, що виділена для обслуговування
домоволодіння Тобто врахувавши положення Декрету Кабінету Міністрів України
«Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року та думку апелянта,
а також те, що апелянт державного акту на спірну земельну ділянку не отримував,
домоволодіння сторонами побудоване за час подружнього життя, колегія вражає, що
рішенням виконкому від 16 грудня 1993 року №568 порушувалося право позивачки на
приватизацію половини земельної ділянки розміром 0,0375 га і саме щодо надання
цієї частини земельної ділянки апелянту рішення виконкому необхідно визнати
недійсним.

У
зв'язку з викладеним вище та відповідно до вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суду підлягає скасуванню в частині вимог щодо визнання права
власності на земельну ділянку з постановлениям щодо цих вимог нового рішення, в
іншій частині рішення підлягає зміні.

Керуючись
ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. п. 2, 3, ст. 309 ч. 1 п. п. 3, 4, ст. 313, ст. 314 ч.
2, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Кролевецького районного суду Сумської області від 22 травня 2007 року в даній
справі змінити в частині визнання частково недійсним рішення виконавчого
комітету Кролевецької міської ради від 16 грудня 1993 року за №658 зазначивши в
резолютивній частині, що дане рішення визнати частково недійсним щодо передачі
безоплатно у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_1 розміром 0,0375, а не
0,0553 га, як зазначено в рішенні суду.

Рішення
Кролевецького районного суду Сумської області від 22 травня 2007 року в даній
справі змінити в частині вирішення вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права
власності на земельну ділянку розміром 0,0553 га скасувати.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Кролевецької міської ради про визнання права
власності на земельну ділянку

розміром   0,0553
га  за  адресою:   АДРЕСА_1
відмовити   за необґрунтованістю.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двох
місяців може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.