Справа № 22-ц-1095                                                Головуючий
Категорія 34                                                               Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

28 серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Попруги СВ.,

суддів             - Сибільової Л.О., Гагіна М.В.,

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб, які беруть участь у справі - представника позивача ОСОБА_1.
ОСОБА_2., відповідачки ОСОБА_3., третьої особи ОСОБА_4.,

розглянувши  у  відкритому  судовому
засіданні  в  приміщенні
апеляційного  суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 27 червня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,

треті  особи:
Ковпаківський відділ ДВС
Сумського  міського  управління юстиції,

Зарічний    відділ
ДВС    Сумського   міського
управління    юстиції,    Путивльська

загальноосвітня
школа-інтернат,ОСОБА_4

про
звільнення  від  сплати
заборгованості  за  аліментами,
припинення  стягнення

аліментів на утримання дітей,

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1. задоволено.

Звільнено ОСОБА_1. від сплати заборгованості за аліментами, яка нарахована
згідно виконавчого листа № АЕ-79, виданого на підставі рішення Зарічного
районного суду м.Суми від 16.10.1995 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1. в
розмірі Уг частини його заробітку на користь ОСОБА_3. на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3., починаючи з
05.10.1995 року до їх повноліття.

Припинено стягнення з ОСОБА_1. аліментів на користь ОСОБА_3. на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3., в розмірі
Ѕ  частини заробітку, відкликаний з
Ковпаківського відділу ДВС Сумського міського управління юстиції виконавчий
лист № АЕ-79, виданий на підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми від
16.10.1995 року.

Вирішене питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3., посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що
мають значення для справи, неналежну оцінку доказів в справі, зокрема, показань
свідків, просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення
відповідачки, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, представника
позивача та третьої особи, які заперечують проти скарги та вважають рішення
суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в

межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що він з 1980 року перебував в шлюбі з
відповідачкою, мають трьох дітей. З 1965 року по червень 1998 року та з червня
2004 року він працює у ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», з січня 2001
року по березень 2004 року працював на заводі «Центроліт». Працюючи у ВАТ
«СМНВО ім. М.В. Фрунзе»,
отримав на сім'ю з п'яти осіб чотирикімнатну квартиру. В січні 2003 року
позивачка без його згоди віддала дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Путивльської
школи-інтернату. З відповідачкою проживав разом до серпня 2005 року. В грудні
2005 року між ними виник спір з приводу користування квартирою, і він дізнався,
що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 жовтня 1995 року їх
шлюб розірвано. Позивачка отримала свідоцтво про розірвання шлюбу 11 березня
1997 року. Вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, з яким почала проживати
на його житловій площі.

Крім того, він вперше отримав постанову ДВС у Зарічному районі м.Суми від 1
березня 2006 року, з якої дізнався, що відносно нього є виконавчий лист,
виданий на підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми від 16 грудня 1995
року, про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Місце своєї роботи
він не приховував, про це знала відповідачка, отримувала його заробітну плату.
Він забрав дітей з інтернату, проживає з ними в квартирі, утримував і утримує їх.
Відповідачка проживає окремо від них, допомоги на утримання дітей не надає.
Сплата нарахованої йому заборгованості поставить його дітей в тяжкий
матеріальний стан.

Просив звільнити його від сплати нарахованої заборгованості та від сплати
аліментів на користь ОСОБА_3.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив з
того, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, свідомо
не повідомляла органи ДВС про місце роботи позивача, який не був обізнаний про
наявність відносно нього виконавчого листа про утримання з нього аліментів на
утримання дітей, не ухилявся від цього обов'язку, а тому заборгованість по
сплаті аліментів виникла не з його вини.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.197 СК України за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв"язку з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від
сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок
непред"явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. і ОСОБА_3. перебували у
зареєстрованому шлюбі з 1980 року. Від шлюбу мають трьох дітей: донькуОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с. 7,
9,10).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від
13.10.1995 року шлюб між сторонами розірваний. 11.03.1997 року розірвання шлюбу
зареєстроване відділом РАГС Зарічного райвиконкому м.Суми, і відповідачці
ОСОБА_3. видане свідоцтво про розірвання шлюбу (а. с. 17, 18).

На підставі рішення Зарічного районного суду м.Суми від
16.10.1995 року з позивача ОСОБА_1. на користь відповідачки ОСОБА_3. на
утримання дітей

Людмили, Світлани та ОСОБА_6 стягнуті аліменти в розмірі Уг частини
заробітку, видано виконавчий лист АЕ-79.

06.07.2002 року донька сторін ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7. і
змінила прізвище на ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_2. з 04.10.1965 року до 08.06.1998 року та з 10.06.2004 року
по теперішній час працює у ВАТ "Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе". З 18.01.2000р.
по 07.06.2004 р. позивач працював на заводі "Центроліт" (а. с.
11-14).

З 18.08.1998 року по 17.05.2001 року виконавчий лист про стягнення
аліментів з позивача знаходився на виконанні в Зарічному ВДВС м. Суми, і
заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.05.2001 року становила 1020
грн. З 17.05.2001 року до 07.11.2003 року виконавчий лист знаходився на
виконанні в ВДВС Сумського району, оскільки позивач значився зареєстрованим в с В. Сироватка
Сумського району. 07.11.2003 року виконавчий лист був надісланий до ДВС у
Зарічному районі м.Суми. 01.03.2006 року державний виконавець Зарічного ВДВС
виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист був
направлений до Ковпаківського ВДВС м.Суми для виконання по територіальності за
місцем роботи боржника із зазначенням заборгованості по сплаті аліментів станом
на 01.06.2004 року в сумі 4122, 10 грн.

13.03.2006 року виконавчий лист був отриманий Ковпаківським ВДВС та
направлений на підприємство, де працює ОСОБА_2.

Станом на 30.04.2006 року сума заборгованості становить 15527,49 грн. (
а.с. 19, 32,153,156-226).

Суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставними доводи відповідачки
про те, що позивач з 1998 року не сплачує аліменти на утримання дітей та
ухиляється від цього, оскільки про стягнення з нього аліментів позивач дізнався
в 2006 році при отриманні копії постанови державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження. До цього часу відповідачка без поважної причини не
повідомляла органи ДВС про те, що позивач працює та про його місце роботи.
Відсутні в матеріалах виконавчого провадження і відомості про повідомлення
виконавцем ОСОБА_1. про необхідність працевлаштування та погашення
заборгованості за аліментами, починаючи з 1998 року, коли виконавчий лист був
вперше переданий на примусове виконання.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_3. про те, що позивач і зараз не
надає їй та дітям матеріальної допомоги, оскільки з матеріалів справи та
пояснень свідків вбачається, що позивач ОСОБА_2. проживає разом з дітьми, яких
забрав зі школи-інтернату і які перебувають на його утриманні.

Обгрунтованість вимог позивача підтверджується поясненнями свідків, третьої
особи - старшої доньки сторін ОСОБА_4., які підтвердили, що в період, за який
позивачеві нарахована заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей,
сторони проживали однією сім'єю (до літа 2006 року), позивачка була обізнана
про місця його роботи, неодноразово сама особисто отримувала належну йому
заробітну плату за місцем його роботи.

ОСОБА_4. також підтвердила ту обставину, що їй не було відомо про те, що
батько повинен був за рішенням суду сплачувати на її утримання та утримання
сестри і брата аліменти, оскільки він утримував їх на свою заробітну плату,
проживаючи разом з матір'ю. З цього приводу вона зверталась до Ковпаківського
відділу ДВС м. Суми з приводу неутримання заборгованості з батька, який
фактично утримує дітей, проживаючи разом з ними ( а.с. 20-21).

В січні 2003 року позивачка віддала неповнолітніх дітей в
Путивльську школу-інтернат, згідно довідки якої саме позивач робив спроби
забрати звідти дітей, оплатив

їх перебування там та забрав їх в 2006 році. Діти проживають разом з ним,
перебувають на його утриманні, навчаються в місті Суми. З довідок, виданих
школою-інтернатом, вбачається, що відповідачка не спілкувалась з дітьми під час
їх перебування там, не оплачувала їх перебування в інтернаті. В суму
заборгованості по сплаті аліментів на її користь, ввійшла і сума, нарахована за
той період, коли діти перебували в школі-інтернаті (а. с. 49, 72, 102,103,249).

В матеріалах виконавчих проваджень органів ДВС відсутні відомості про те,
що позивачка, знаючи про місце його роботи протягом 1998-2006 років, сповіщала
про це державних виконавців. Вона не надала доказів і тому, що позивач був
обізнаний про наявність відносно нього виконавчого листа.

З довідок, які отримувала ОСОБА_3. в органах ДВС, вбачається, що ці органи
підтверджували, що вона не отримувала аліменти в зв'язку з непрацевлаштованістю
ОСОБА_1., хоча він працював в зазначені в довідках періоди, і позивачки знала про
це. Вперше вона повідомила про місце роботи ОСОБА_1. в органи ДВС лише в жовтні
2005 року (а. с .
22,136,137,138,139).

Спростовуються матеріалами справи і доводи апелянтки про те, що позивач
проживав окремо від сім'ї, тому вона не могла знати про місце його проживання
та роботи, та про те, що вона утримувала дітей з 1998 року лише за власні
кошти.

Інші доводи
апеляційної скарги теж не спростовують висновків суду.

Таким чином, висновок суду щодо задоволення позовних вимог позивача є
вірним та обгрунтованим, таким, що узгоджується з доказами, наявними у справі,
відповідає вимогам матеріального права, а тому підстав для його скасування не
вбачається.

При вирішенні справи суд не допустив порушень норм процесуального права,
які б могли бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.Суми від 27 червня 2007 року в даній справі

залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.