АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-1896                                                                       Головуючий
Лисенко Л.І. Суддя-доповідач: Бондар В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року                                                                                               м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого :
Бондара В.О.

Судців:                                  Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.

При секретарі:
Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 26 березня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок
ДТП,  -

ВСТАНОВИЛА:

01 червня 2006 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди внаслідок ДТП.

В позові зазначав,  що 21 листопада 2005 року,  близько 11
години на нерегульованому

перехресті пл.. Леніна - вул. . Б. Хмельницького відбулася ДТП за участю
позивача,  що

керував автомобілем БМВ-7351 та автомобілем ВАЗ-2199 під керуванням водія
ОСОБА_1.

Ця ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1. В результаті аварії автомобіль
позивача був

пошкоджений  відновна вартість
ремонту якого складає 9525, 41 грн.

Посилаючись
на зазначені обставини,  просив стягнути
з ОСОБА_2. в його користь 9525,
41 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди,  а також моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 26 березня 2007 року позов
задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. рахунок відшкодування матеріальної шкоди,  заподіяної в результаті ДТП 9525, 41 грн.,  в іншій частині позову відмовити.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає,  що
рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  просить його скасувати та
ухвалити Нове рішення,  яким повністю
відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
до п. 2 ч. 1  ст.  309
ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд виходив з
положень ч. 1  ст.
1166 ЦК України,  згідно якої
майнова шкода,  заподіяна майну фізичної
особи,  відшкодовується в повному обсягу
особою,  яка її заподіяла.

Проте,  посилання на зазначену норму закону,  колегія суддів вважає безпідставною,  оскільки матеріали справи не містять доказів
вини у заподіянні шкоди саме відповідачем.

Як
вбачається з матеріалів справи,  по факту
ДТП 24 листопада
2006 року
було складено два протоколи: відносно водія ОСОБА_1.- про здійснення ним
правопорушення,  відповідальність за яке
передбачена ч. 4  ст.  122 КУпАП та
відносно водія ОСОБА_2.- про здійснення ним правопорушення,  передбаченого
ст.  124 КУпАП. Справи
про адміністративне правопорушення як ОСОБА_1. так і ОСОБА_2. закриті

постановами
відповідно від 27 лютого 2007 року та від 30 березня 2006 року з
посиланням на  ст.   ст.  38,
247 КУпАП.3і змісту цих постанов видно,  що в діях обох водіїв не доказано склад
будь-якого правопорушення ПДР.

Таким чином
порушення ПДР жодним з водіїв належним чином не доведено.

З
матеріалів адміністративної справи про притягнення водія ОСОБА_1. до
відповідальності за ч. 4
ст.
122 КУпАП не
можливо встановити розташування автомобіля ОСОБА_1. після ДТП. Крім того,  по справі не встановлено швидкість з якою
рухались автомобілі,  не допитані свідки.
Ці обставини унеможливлювали проведення відтворення обстановки та події на що
обгрунтовано посилався відповідач.

За таких
обставин,  достатніх підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2. суд не мав.

У
зв'язку із вказаними порушеннями постановлене по справі рішення не можна
вважати законним та обгрунтованим,  а
тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення,  яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  307,
309,  313,  316,
317 ЦПК України,
колегія судців,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 26 березня 2007 року по цій
справі скасувати та постановити нове наступного змісту:

„Відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди".

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  проте може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.