Справа № 1395                            Суддя суду 1 -ої
інстанції Тихоненко Г.А.
36                                  Суддя-доповідач
апеляційного суду Вовненко Г.Ю.
УХВАЛА

Іменем   України

7   серпня 2007 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Вовненко Г.Ю., судців Лівійського І.В., Колосовського С.Ю., при секретарі
судового засідання Негру І.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області
від 18 грудня 2006 року, постановлене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дітей,

встановила:

26 жовтня 2006 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3, народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка зазначала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі.
Мають двох неповнолітніх доньок народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та 6 червня 2003 року,
які проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач участі у
матеріальному утриманні дітей не приймає.

Посилаючись на такі обставини, позивачка просила стягнути з відповідача на
свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки
всіх видів заробітку відповідача до повноліття дітей.

8  листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною

заявою до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання
доньок ОСОБА_3,

народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що ОСОБА_2 неналежним чином
ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, своєю поведінкою погано
впливає на розвиток дітей. Діти більше прихильні до нього. Донька ОСОБА_3 з
жовтня 2006 року проживає з ним постійно. Посилаючись на зазначені обставини,
ОСОБА_1 просив задовольнити його зустрічний позов, передавши йому дітей на
виховання.

Рішенням Южноукраїниського міського суду Миколаївської області від 17
квітня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково і постановлено стягнути на
її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менш 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 26 жовтня 2006 року до
повноліття дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_1 ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 своєю поведінкою негативно впливає на
виховання дітей, їх психологічний стан. Через це діти не бажають жити з
матір'ю. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, задовольнивши
його позов повністю.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, права та
обов'язки сторін, дав належну оцінку наданим доказам і ухвалив рішення у
відповідності до положень ст. 161 СК України.

Зокрема, суд правильно виходив з того, що донька ОСОБА_4
проживає з матір'ю і через малолітній вік більш потребує материнського догляду,
а мати ОСОБА_2 має самостійний дохід і необхідні умови для проживання та
виховання доньки, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 43, 50, 51).
Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов правильного висновку, що в інтересах
малолітньої ОСОБА_1 ОСОБА_4 є доцільним передати її на виховання матері ОСОБА_2

Вимоги щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру вирішені судом у
відповідності до ст.ст. 180-183 СК України і в цій частині рішення суду
апелянтом не оскаржується.

Оскільки рішення суду постановлене у відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують
обґрунтованості висновків суду, то підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судців

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, але з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.