Справа
№ 22ц-1419/2007
Головуючий у першій інстанції Коверзнев В.О.
Категорія - цивільна
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2007
року                                                                                                   м.
Чернігів

Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

Головуючого:
Коренькової З.Д.

Суддів:
Заболотного В.М., Острянського В.І.

при секретарі:
Вареник О.М.

з участю
позивача ОСОБА_1.

та представника
відповідача Величка А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 16 липня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ВАТ „ЧеЗаРа" про
зобов"язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Рішенням
Деснянського районного суду М.Чернігова від 16 липня 2007 року, частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1., зобов"язано відповідача видати
ОСОБА_1довідку про заробітну плату для обчислення пенсії з урахуванням суми,
стягнутої рішенням Деснянського райсуду
М.Чернігова від 29.06.2006 року в розмірі 5035 грн. 74 коп., та обчислити і
сплатити з вказаної суми внески до Пенсійного фонду України. Також стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1. 300 грн. у відшкодування моральної шкоди.

На дане
рішення ОСОБА_1. подав
апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у позові про
зобов"язання ВАТ „ЧеЗаРа" видати йому довідку про заробітну плату для
обчислення пенсії з урахуванням сум, стягнутих за рішенням Деснянського райсуду м. Чернігова від
17.03.2007 року - в сумі 2774 грн. 68 коп. та від 29.06.2006 року - в сумі
32963 грн. 64 коп. рівномірно розподілених по місяцях в межах термінів,
визначених за рішенням судів.

2

Доводи апеляційної
скарги зводяться до того, що судом рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та матеріального права, а саме-суд не застосував ч.3 ст.66 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"та зазначив, що питання врахування
середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні при обчисленні
пенсії, вирішилось би справедливо і законно, оскільки відповідно до ст. 117 КЗпП
України позивачу гарантовано збереження середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, що стягнутий рішенням суду від 29.06.2006 року в
сумі 32963 грн. 64 коп.. Також, суд незаконно застосував Декрет КМУ „Про
прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року, що стосується
виключно оподаткування фізичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд виходив з того, що стягнуті за рішеннями
судів суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні не відносяться до основної або до додаткової заробітної плати і не
належать до інших заохочувальних або компенсаційних виплат, а відносяться до
категорії компенсаційних виплат, передбачених Декретом КМУ „Про прибутковий
податок з громадян". Суд також зазначив, що оскільки позивач не порушував
питання включення вихідної допомоги при звільненні в розмірі 303 грн. 63 коп.
до загальної суми з якої необхідно обчислити і сплатити внески, суд за власною
ініціативою вирішити це питання не може так як це питання знаходиться за межами
позовних вимог.

Вислухавши
суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд зобов'язати відповідача
видати йому довідку про заробітну плату для обчислення пенсії з врахуванням
сум, які були стягнуті на його користь за рішеннями Деснянського районного суду
м. Чернігова від 17.03.2006 року та від 29.06.2006 року. Цими рішеннями на його
користь було стягнуто 2774 грн.68 коп. компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, 27927 грн. 90 коп. у
відшкодування середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та
5035 грн. 74 коп. у відшкодування заборгованості по заробітній платі.
Відповідач позовні вимоги визнав частково і визнав, що стягнуті на користь
позивача 5035 грн.74 коп. є заборгованістю по заробітній платі і ця сума
повинна бути зарахована для нарахування пенсії.

Суд
обґрунтовано в рішенні зазначив, що інші, стягнуті на користь позивача суми, є
компенсацією за неправомірні дії відповідача і відповідно до ст.. 94 КЗпП
України не є заробітною платою і не відносяться до розділу гарантії та
компенсації, передбачені цим кодексом. Обґрунтовано суд послався також на ст.. 2 Закону України
„Про оплату праці" яка визначає структуру заробітної плати і до якої не

3

включені
компенсаційні виплати за затримку остаточного розрахунку та порушення термінів
виплати заробітної плати.

Рішення
судом постановлено з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційна
скарга не містить доказів, які свідчили б про порушення прав та інтересів
позивача, а тому відсутні підстави для задоволення скарги та скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Деснянського районного суду від 16 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.