АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року                                                                                      м.  Феодосія

Колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії у складі:

головуючого
судді:   Притуленко О.В.,
суддів   Іщенка
В.І.,

Мудрової В.В.,
при секретарі:
Цендра О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2та ОСОБА_3,  третя особа - СТОВ „Злагода" Совєтського
району АР Крим,  про усунення перешкод у
огляді будинку та складанні інвентаризаційних документів,  за апеляційної скарги ОСОБА_2на заочне
рішення Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим від 15 лютого
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду до ОСОБА_2. та ОСОБА_3з позовом про усунення перешкод у
користуванні будинком та виселення,
третя особа - СТОВ
„Злагода" Совєтського району АР Крим.
Позовні вимоги ОСОБА_1. мотивовані тим,
що в 1991 р. у колгоспу
ім.  Чапаева,  правонаступником
якого є СТОВ „Злагода",  він купив
домоволодіння,  факт купівлі-продажу
якого нотаріально не завірявся,  однак
він є його фактичним власником.  У грудні
2003 р.
ОСОБА_1. вимушений був виїхати для тимчасового проживання та роботи у м.  Судак і дозволив відповідачам на час його
відсутності проживати у домі. ОСОБА_2. запропонував позивачу продати йому
домоволодіння,  а коли ОСОБА_1.
відмовився,  запропонував йому 2700 грн.,  нібито авансу,  щоб,
коли позивач захоче продати домоволодіння,  він продав його відповідачам,  у випадку,
якщо позивач не захоче продавати будинок,  він лише поверне гроші у тій самій сумі,  на що ОСОБА_1. погодився. Позивач написав
розписку про отримання ним авансу за продаж дому у сумі 2700 грн. і за
проханням ОСОБА_2. дописав,  що остаточну
суму 13500 грн.
згоден отримати 26 грудня 2006 p.,
однак,  за
твердженням позивача на той момент він не знав,
чи буде продавати будинок,  а сума
у 13500 грн.
була лише можливою ціною будинку. З урахуванням зазначеного,  ОСОБА_1. вважає,  що відповідачі проживають у його будинку без
належних на це підстав,  а крім
того,  їх дії суперечать діючому
цивільному законодавству України,
оскільки на момент написання розписки вони не досягли згоди за всіма
суттєвими умовами договору купівлі-продажу про предмет та ціну договору; також
позивач наголошує на тому,  що на той
момент він не мав наміру продавати будинок,
оскільки формально його власником є СТОВ „Злагода".

Справа № 22-ц-842-Ф/07р.             Головуючий у першій інстанції

Кордик С. В.
Суддя-доповідач Іщенко В.І.

Згодом ОСОБА_1. звернувся до суду з додатковим
позовом до тих же відповідачів,  в якому
просить свої первісні вимоги залишити без розгляду та зобов'язати відповідачів
усунути перешкоди у огляді будинку та складанні інвентаризаційних документів. В
додатковій позовній заяві ОСОБА_1. посилається на те,  що,
хоча в нього немає документів,
які підтверджують право власності на будинок,  він повністю за нього розрахувався і це
підтверджується відповідними довідками. Знаходження відповідачів у спірному
будинку перешкоджає ОСОБА_1зробити певні дії щодо оформлення даного будинку та
реєстрації права власності.

Заочним
рішенням Совєтського районного суду АР Крим від 15 лютого 2006
р. позов ОСОБА_1. був задоволений частково: ОСОБА_2. та ОСОБА_3.  зобов'язані не чинити перешкод ОСОБА_1. та
працівникам Джанкойського ММБРТІ у вході до житлового будинку по АДРЕСА_1,  його огляді та складанні відповідних
інвентаризаційних документів; стягнуто з відповідачів по 04 грн. 25 коп.3
кожного в рахунок витрат по сплаті держмита та по 03 грн. 75 коп.3 кожного
витрат на ІТЗ розгляду справи; в задоволенні решти позову - відмовлено.

ОСОБА_2.
не погодився з зазначеним судовим рішенням та подав на нього апеляційну
скаргу,  в якій просить оскаржуване ним
заочне рішення скасувати та повернути справу на новий розгляд до того ж суду. В
обгрунтування своїх вимог апелянт посилається на неправильне застосування судом
норм матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання неналежної
правової оцінки доказам,  які надавалися
апелянтом.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
осіб,  які з'явилися у судове
засідання,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_2. не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

При
вирішенні справи за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. та ОСОБА_3судом першої
інстанції було встановлено,  що позивач
зареєстрований у спірному будинку з 16 жовтня 1987 р. і проживав там до 1991 р.
на умовах найму,  після чого викупив його
і рішенням виконкому Некрасівської сільради Совєтського району АР Крим від 22
листопада 2006 р. № 50 ОСОБА_1було дозволено оформити право власності на
домоволодіння по АДРЕСА_1.  ОСОБА_1. на
виконання рішення виконкому Некрасівської сільради зробив замовлення до Джанкойського
БТІ на інвентаризацію спірного домоволодіння,
однак,  працівника ДБТІ,  який прибув на територію зазначеного
домоволодіння,  відповідачами не було
допущено для виконання робіт,  про що
зроблена відмітка на бланку замовлення ОСОБА_1. Судом першої інстанції було
встановлено,  що сторони 26 грудня 2003 р. домовилися
між собою про те,  що ОСОБА_1. продасть
відповідачам спірний будинок і ОСОБА_2. сплатив позивачу 2700 грн.,  зобов'язавшись решту грошей у сумі 13500 грн. виплатити
до 26 грудня 2006 р. Однак,  суд першої інстанції вважає таку домовленість
між сторонами нікчемною,  оскільки
нотаріально вона оформлена не була,  а
також з дня написання розписки ОСОБА_1. на час ухвалення рішення сторони не
провели будь-яких дій,  які б свідчили
про їх намір укласти договір купівлі-продажу будинку,  тому суд першої інстанції дійшов до висновку
про те,  що відповідачі неправомірно
перешкоджають провести огляд домоволодіння по АДРЕСА_1.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі ретельно досліджених доказів,  яким надана належна правова оцінка. Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи,  характер спірних правовідносин і постановлене
рішення,  яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального закону.

Згідно
зі  ст. 227 ч.1 ЦК України (1963 р.) договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений,  якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно
до  ст. 47 ч.1 ЦК України (1963 р.)
нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках,  зазначених у законі. Недодержання в цих
випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками,  передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Як
вбачається з матеріалів справи,  між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. була досягнута домовленість про купівлю домоволодіння по
АДРЕСА_1,  у якому був зареєстрований
позивач. ОСОБА_2. передав позивачу 2700
грн. з зобов'язанням в подальшому у строк до 26 грудня 2006
р. передати ОСОБА_1решту грошей у розмірі 13500 грн. Однак,
вселившись до спірного будинку,
відповідачі не вчинили будь-яких дій які б свідчили про їх намір в
подальшому виконувати домовленість між сторонами,  а гроші за будинок позивачу сплачені не були.

Відповідно
до  ст. 657 ЦК України (2003 р.) договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже,  оскільки сторони у встановленому законом
порядку не оформили договір купівлі-продажу спірного домоволодіння і жодної зі
сторін не були здійснені дії,  які б
свідчили про їх намір в подальшому укласти цей договір,  а позовних вимог щодо визнання договору
купівлі-продажу дійсним від відповідачів не надходило,  колегія суддів вважає,  що ОСОБА_2. та ОСОБА_3.  без належних на то правових підстав
неправомірно перешкоджають працівникам Джанкойського БТІ у вході до спірного
будинку,  його огляді та складанні
відповідних інвентаризаційних документів.

Колегія
суддів вважає безпідставним посилання ОСОБА_2. на те,  що ОСОБА_1. не може бути позивачем по даній
справі,  оскільки він не є власником
спірного будинку,  оскільки з довідок
наданих СТОВ „Злагода" та рішення виконкому Некрасівської сільради
Совєтського району АР Крим вбачається,
що ОСОБА_1. сплатив колгоспу суму за даний будинок і йому надано дозвіл
на оформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1.

На
підставі наведеного і,  керуючись
сттаттями 303,  307 ч.1,  308,  313-315 Цивільного
процесуального кодексу України,  колегія
суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Заочне
рішення Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим від 15 лютого
2007 року - залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців до суду касаційної інстанції.