Справа №22-6269
Головуючий у І інстанції:
Васильченко О.В. Доповідач: Лесько А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 року вересня місяця 11 дня                             Колегія
суддів судової палати в цивільних

справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Лесько А.О.,

суддів: Усика ГЛ., Кравець В.А.,

при секретарі:
Шаховніній М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м.Києва від 23 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Закритого акціонерного товариства «Київський суднобудівний - судноремонтний
завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням          Подільського
районного суду м. Києва від 23 травня 2007 року    у

задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення
позовних вимог.

Вказує на те, що
відповідно до ст. 117 КЗпП України підприємство повинно виплатити працівнику
середній заробіток за весь час затримки розрахунку, незалежно від того, яким
чином була визнана заборгованість.

Заслухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 27/к від 15 лютого 2005 року ОСОБА_1 був звільнений з
роботи з 15 лютого 2005 року по п.1 ст.41 КЗпП України (а.с.4).

Наказом № 207/к
від 11 серпня 2006 року ОСОБА_1
був звільнений з роботи за угодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України на
підставі мирової угоди та ухвали Подільського районного суду м. Києва від 04
серпня 2006 року (а.с.5).

Згідно
розрахунку  заборгованості по заробітній
платі такий склав 8499 грн. (а.с.11).

Зі змісту
мирової угоди сторін, затвердженої ухвалою Подільського районного суду м.Києва
від 04 серпня 2006 року,    вбачається,
що    ЗАТ «Київський    суднобудівний-

судноремонтний завод» зобов'язалося
виплатити ОСОБА_1 суму 83 561, 04 грн. наступним чином : 50% грошової суми-
через п'ять робочих днів з наступного дня після затвердження мирової угоди,
решту 50%- протягом тридцяти днів з наступного дня після затвердження мирової
угоди.

При цьому
сторони погодилися, що у разі невиконання ЗАТ «Суднобудівний-судноремонтний
завод» умов мирової угоди щодо сплати грошей , мирова угода є підставою для
видачі виконавчого листа на стягнення повної суми (а.с.12). Згідно п.5 мирової
угоди з моменту здійснення повного грошового розрахунку , передбаченого п.1 мирової угоди ОСОБА_1 не висуває претензій до ЗАТ «Київський суднобудівний -судноремонтиний
завод» в частині сплати йому грошових коштів (а.с.13).

2

З матеріалів
справи вбачається, що в розрахунок по виплаті за мировою угодою включено депоновану заробітну плату - 8499,67
грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за 381 день в сумі 75937,11
грн. , 1000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с.15).

Згідно
платіжного доручення від 17 січня 2007 року сума 83 561,04 грн. була
перерахована ОСОБА_1 (а.с. 9).

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « «Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999
року № 13 , установивши при розгляді справи про стягнення заробітної
плати у зв'язку із затримкою розрахунку - при звільненні, що працівникові не
були виплачені належні йому від підприємства, установи , організації суми в
день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст117 КЗпП
України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення.

Оскільки суми,
належні до виплати були визначені сторонами в мировій угоді, яка затверджена
судовим рішенням, в подальшому позивач не мав права на виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

За таких
обставин, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив
з того, що спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та ЗАТ «КССРЗ» стосуються виконання ухвали суду від 04
серпня 2006 року про затвердження мирової угоди, тому норма ст.117 КЗпП України
до правовідносин, що виникли після постановления
ухвали суду про затвердження мирової угоди, застосуванню не підлягає.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 23 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.