Справа
№ 22-1373   2007р.       Головуючий у 1-й інстанції: Попович С.М.
Категорія: 19                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

5 вересня 2007 року                       Колегія суддів судової палати в цивільних

справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Полежая В.Д.(головуючий),

Белінської І.М.,

Чорнобривець
О.С., при секретарі - Шевченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Кіровограді справу за апеляційною скаргою ЗАТ „Енерговугілля" на рішення
Олександрійського міськрайсуду від 16 квітня
2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1до державної холдінгової
компанії (далі ДХК) „Олександріявугілля" та ЗАТ „Енерговугілля" про
стягнення недонарахованих сум у відшкодування шкоди, завданої здоров"ю
внаслідок нещасного випадку на виробництві, та грошової компенсації додаткових
витрат,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2000 року ОСОБА_1звернувся в суд з цим позовом до
ДХК „Олександріявугілля". В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26
січня 1987 року під час виконання ним своїх трудових обов'язків слюсаря-ремонтника
на Олександрійському рудоремонтному заводі, який є структурним підрозділом ДХК
„Олександріявугілля", з ним стався нещасний випадок на виробництві, що
призвело до втрати ним 100% професійної працездатності
та до визнання його інвалідом 1-ї групи безстроково.

Відповідач
призначив та виплачував йому відповідні суми у відшкодування шкоди згідно із чинним законодавством. Проте, у період з
1.05.1992 року по 1998 рік йому
неправильно були нараховані та виплачені щомісячні суми втрати
заробітку, протягом 1998-1999 років не виплачена компенсація на
санаторно-курортне лікування, не вирішено питання про видачу путівки у 2000 році, не виплачена компенсація вартості
постільних предметів за 1997-1999 роки, вартості додаткового харчування з
1.12.1998 року по 22.06.1999 року, не видана мотоколяска, не
відшкодована вартість ремонту автомобіля, як засобу протезування, вартість придбання ліків та витрат на проходження
спецмедогляду.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив зобов"язати відповідача відшкодувати йому завдану шкоду у належному розмірі та
обсязі та стягнути 5000 гривень у відшкодування моральної
шкоди, завданої порушенням його прав.

Рішенням Олександрійського міського суду від 27.03.2002 року позов задоволено
частково: з ДХК „Олександріявугілля" на користь позивача

стягнуто 47 коп. недоплачених сум
втраченого заробітку, 166 грн.96 коп. компенсації вартості придбаних ліків у
грудні 1999 року, 730 грн.95 коп. -компенсації додаткових витрат на придбання
одягу та постільної білизни та 766

2

грн.82 коп. - витрат на додаткове харчування. В
задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 18 липня 2002 року це рішення в
частині вирішення позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку у належному розмірі, стягнення грошової
компенсації за санаторно-курортні путівки та про оплату вартості
мотоколяски - скасоване з поверненням
справи на новий судовий розгляд. В решті рішення суду 1-ї інстанції було
залишене без змін.

Рішенням Олександрійського міськрайсуду від 16 квітня 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено: із ЗАТ „Енерговугілля" стягнуто 14855 грн. недоплачених сум
втраченого заробітку з урахуванням інфляції та компенсації за порушення
термінів їх виплати та 27 000 грн. - компенсації вартості санаторно-курортного
лікування за 1997-2000 роки. В задоволенні позову до ДХК „Енерговугілля" -
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ЗАТ „Енерговугілля" ставиться питання про скасування судового рішення через порушення норм матеріального та
цивільного процесуального права. Зазначається, що ЗАТ
„Енерговугілля" не є належним відповідачем,
оскільки володіє цілісним майновим комплексом „Олександрійський рудоремонтний завод" на умовах оренди і
відповідає по зобов"язаннях ДХК лише в межах розподільчого балансу. Крім
того, шкода позивачу була завдана з вини іншої особи - ДХК
„Олександріявугілля", що виключає відповідальність за її відшкодування ЗАТ
„Енерговугілля".

Задовольняючи
позов, суд дійшов висновку, що саме ЗАТ „Енерговугілля"
є належним відповідачем в цій справі, оскільки відповідно до п. 1.7 договору
оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства від 25.04.2004
року, ЗАТ, як орендар, виступає правонаступником усіх прав і обов"язків
реорганізованого державного підприємства Олександрійський рудоремонтний завод
ДХК „Олександріявугілля", а згідно із наказом №421 від 28.07.2004 року
Міністерства палива та енергетики України - ДХК „Олександріявугілля" була
реорганізована шляхом виділення з її складу структурних
підрозділів, зокрема, і Олександрійського рудоремонтного заводу, діяльність
якого була припинена шляхом приєднання до ЗАТ „Енерговугілля". Суд також
встановив, що ВАТ ДХК „Олександріявугілля" припинила свою діяльність шляхом
ліквідації на підставі наказу Мінвуглепрому України №381 від 10.07.2006 року.

Аналіз наявних в матеріалах справи письмових доказів свідчить про те, що фактично
мало місце перетворення юридичної особи ДХК „Олександріявугілля" у ЗАТ
„Енерговугілля", а тому відповідно до ст. 108 ЦК

України до ЗАТ „Енерговугілля"
перейшло не тільки все майно ДХК, а й усі її права та обов"язки. Це
підтверджується і тим, що реорганізація ДХК відбулася шляхом виділу її структурних підрозділів та приєднання їх до орендаря -
ЗАТ „ Енерговугілля" - за рішенням уповноваженого власником органу
влади -Мінпаливенерго України ( наказ № 421 від 28.07.2004 року).

За таких
обставин та враховуючи, що договір оренди щодо обсягу правонаступництва
(п.1.7) змінено не було, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив заперечення
ЗАТ „Енерговугілля" про те, що обсяг його зобов'язань як

3

правонаступника ДХК
„Олександріявугілля" обмежений рамками розподільчого балансу, який не містить кредиторської
заборгованості перед позивачем.

Оскільки
предметом судового розгляду були виплати, пов"язані з відшкодуванням шкоди
потерпілому на виробництві за період до набрання чинності Законом України „ Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", враховуючи факт наявності правонаступника реорганізованого державного
підприємства „Олександрійський рудоремонтний завод", суд першої
інстанції мав підстави не залучати до участі в справі в якості відповідача Фонд
соціального страхування від нещасних випадків (абз.3п.3 розділ XI
зазначеного Закону).

Доводи відповідача про відсутність його вини перед позивачем не мають юридичного
значення, оскільки підставою для покладання на відповідача обов"язку
відшкодувати позивачу заподіяну шкоду є факт правонаступництва прав і обов"язків тієї юридичної особи, яка є
відповідальною за шкоду.

Таким чином,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
цивільно-процесуального права, що є
підставою для відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну    скаргу
ЗАТ    „Енерговугілля"    відхилити,    а
рішення Олександрійського міськрайсуду від 16 квітня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення. Рішення суду першої
інстанції та (або) ця ухвала можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня набрання цією ухвалою законної сили.