Справа № 22-ц-502 2007р.                       Головуючий у 1-й
інстанції        Левченко Т. А.
Категорія 19                                              Суддя-доповідач                        Данильченко Л.О.
РІШЕННЯ

іменем України

17 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів -
Данильченко Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

та осіб,
які беруть участь у справі - ОСОБА_1, її представник

ОСОБА_2,
представників Фонду соцстрахування Похилько Л.В.,

Андрющенко
В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Суми

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми,

про стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я та про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Данильченко
Л.О., пояснення представників Фонду соцстрахування Похилько Л.В., Андрющенко В.В., які підтримали
доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2., вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час її роботи на Сумському заводі
силікатної цегли (правонаступник - дочірнє підприємство ВАТ СКСМ «Сумське
виробництво стінових матеріалів») у 1996 році з нею трапився нещасний випадок,
в результаті якого вона отримала трудове каліцтво. Рішенням МСЕК їй встановлено
3 група інвалідності та 55% втрати працездатності.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня
2001 року стягнуто з підприємства на користь позивачки 13972,41 грн. Однак в
зв'язку з тим, що підприємство збанкрутувало і було ліквідовано, вказані кошти
не були їй виплачені за недостатністю майна.

Враховуючи те, що на даний час відшкодування шкоди
завданої нещасним випадком   на  виробництві
здійснює  Фонд  соцстрахування,   ОСОБА_1.

2

звернулась
з вимогою про виплату заборгованості по страховим виплатам до Фонду
соцстрахування, однак їй було відмовлено.

Тому позивачка просила стягнута з Фонду соцстрахування
заборгованість по відшкодуванню шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я з
урахуванням індексів інфляції у сумі 19 483,30 грн., а крім того, моральну
шкоду у сумі 15000 грн., заподіяну тим, що стан здоров'я позивачки погіршився і
тепер ступінь втрати працездатності становить 70% , встановлена 2 група
інвалідності.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого
2007 року позов частково задоволено.

Суд вирішив стягнути з Фонду соцстрахування на користь
ОСОБА_1 заборгованість по відшкодуванню шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я
у сумі 13 942 грн. 31 коп. та моральну шкоду у сумі 1500 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що підприємство
фактично не виплатило позивачці присуджені судом кошти, а під час ліквідації
підприємства кредиторські вимоги ОСОБА_1 по відшкодуванню шкоди, заподіяної
здоров'ю, не були задоволені за відсутністю майна та коштів.

На підставі ч. З Розділу XI прикінцевих
положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», якою встановлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві, яким до набрання чинності цим Законом підприємство
не відшкодувало шкоду, в разі ліквідації підприємства без правонаступників
виплачується Фондом соціального страхування, суд поклав обов'язок по
відшкодуванню на Фонд соцстрахування.

Посилаючись на те, що відповідач достатньо не обґрунтував
розбіжність в сумах заборгованості, суд стягнув з Фонду соцстрахування шкоду,
заподіяну здоров'ю у тій сумі, яка була визначена раніше рішенням суду - 13 942
грн. 31коп.

Крім цього, суд частково задовольнив і вимоги по
моральній шкоді, пославшись на те, що погіршенням стану здоров'я позивачці була
заподіяна нова шкода.

В апеляційній скарзі Фонд соцстрахування просить
скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Апелянт вважає, що суд неправильно застосував норми
матеріального права, неповністю з'ясував обставини справи і зробив
необ'єктивний висновок.

При цьому апелянт зазначає, що суд не врахував, що вимоги
кредиторів другої черги, в тому числі і позивачки, були підприємством частково
погашені.

Крім того, апелянт посилається на п.6 ст.31 Закону
України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом», згідно якої вимоги, незадоволені за недостатністю майна, вважаються
погашеними.

Також апелянт не згоден з тим, що на користь позивачки
була двічі стягнута моральна шкода.

3

І крім того, апелянт зазначив, що законом України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» зупинено на 2007 рік дію окремих нормативних
актів, в тому числі і норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку ...» в частині відшкодування
моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню
в частині стягнення моральної шкоди, виходячи з слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працювала
охоронцем на дочірньому підприємстві ВАТ СКСМ «Сумське виробництво стінових
матеріалів». 29 серпня 1996 року з нею стався нещасний випадок на виробництві,
внаслідок чого вона отримала виробничу травму.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня
2001 року з підприємства «Сумське виробництво стінових матеріалів» стягнуто на
користь ОСОБА_1 шкоду, завдану ушкодженням здоров'я та моральну шкоду, разом у
сумі 13972 грн. 31 коп.

Підприємство знаходилось на стадії банкрутства, тому
ОСОБА_1 звернулась як кредитор із заявою до господарського суду Сумської
області про грошові вимоги до боржника в сумі 15492 грн. 31 коп.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13
грудня 2001 року грошові вимоги ОСОБА_1 були визнані та включені до реєстру
вимог кредиторів у розмірі, підтвердженому рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 11 жовтня 2001 року - 13 972 грн. 42 грн.

23 листопада 2001 року до Фонду соцстрахування була
направлена довідка про розмір заборгованості в сумі 7578,05 грн. перед ОСОБА_1,
які підписана ліквідатором ОСОБА_3. та головним бухгалтером підприємства
«Сумське виробництво стінових матеріалів».

Дана
сума заборгованості Фондом позивачці не відшкодовувалась.

Як судом першої інстанції, так і в апеляційній інстанції
було встановлено, що рішення Зарічного районного суду м. суми від 11 жовтня
2001 року не виконано, виконавчий лист не видавався на присуджену суму 13 972
грн. 42 коп., з яких 1000 грн. була присуджена в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Під час знаходження кредиторських вимог позивачки в
господарському суді ніякі вимоги не задоволені, капіталізація не була проведена
при процедурі банкрутства.

Колегія суддів вважає безпідставним довід апелянта про
те, що причиною невиплати позивачці Фондом соцстрахування будь-яких сум є те,
що ВАТ СКСМ «Сумське виробництво стінових матеріалів» не було ліквідовано і
виключено з Єдиного реєстру підприємств та організацій України.

4

З   матеріалів   справи
вбачається   (а.с.142),   що
за   даними   Головного управління статистики у Сумській
області від 22 вересня 2006 року - дата реєстрації ліквідації підприємства 03
липня 2003 року.

В той же час і до звернення позивачки до суду Фонд
соцстрахування Фонд соцстрахування не виконував рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 11 жовтня 2001 року без поважних причин.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в своєму рішенні від 21 лютого 2007 року вірно дійшов висновку про
задоволення позову в частині стягнення з Фонду соцстрахування 13 942 грн. 31
коп.

Позивачка вперше у 2001 році зверталась з позовом про
відшкодування збитків, завданих ушкодженням здоров'я, до дочірнього
підприємства ВАТ»Сумське виробництво стінових матеріалів».

Вдруге, в 2006 році, позивачка вже звернулась з позовом
до іншого відповідача - Сумського міського відділення Фонду соцстрахування від
нещасних випадків на виробництві.

За таких підстав, доводи апелянта про те, що спір між
тими ж сторонами -безпідставні.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта стосовно
повторного стягнення моральної шкоди і вважає, що рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки
попереднім рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2001 року
вже були задоволені вимоги ОСОБА_1 по відшкодуванню моральної шкоди, завданої
позивачці трудовим каліцтвом.

В даному випадку відбулось погіршення стану здоров'я
позивачки, однак це не є підставою для повторного стягнення певних сум для
відшкодування моральної шкоди.

Доказів про виплату позивачці 33% боргу по першому
рішенню Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2001 року відповідач не
надав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Суми задовольнити частково.

5

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2007 року в даній справі
скасувати в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1500 грн. та відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди.

В іншій частині
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2007 року залишити без
зміни.

Рішення набрало законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.