справа
№ 2-223-07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року                    Каланчацький    районний
суд     Херсонської

області у складі:                            судді   Кравченко К.В.

при
секретарі Мазур Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Каланчак   справу за позовом   ОСОБА_1
до   ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 26.06.2006 р. при випасі худоби бик, що належить
відповідачам, завдав йому тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4
позов підтримали і пояснили, що 26 червня 2006 року біля 9 години позивач
випасав належну йому худобу і пригнав її на водопій. На теж місце відповідач
ОСОБА_2 пригнав корів, яких він випасав разом з бичком. Бичок підбіг до
позивача, який стояв до бичка боком, і декілька разів вдарив його рогами по
тулубу, внаслідок чого він отримав струс головного мозку, перелам кістки лівого
променя, рвані рані і сінці по тілу, та був змушений знаходитися на
стаціонарному та амбулаторному лікуванні в районній лікарні. Просить стягнути
солідарно з відповідачів матеріальні збитки, що полягають у витратах на
лікування в сумі 776 грн. з врахуванням індексу інфляції, а також моральну
шкоду, що полягає в моральних стражданнях від ушкодженого здоров'я, в
неможливості нормально працювати та в необхідності звертатися до правоохоронних
органів та суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також їх представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що вищезазначений
бичок належить окрім відповідачів ще й іншим членам їх сім'ї - чоловіку та
другому сину, які теж інколи займаються його випасом, а безпосередньо
26.06.2006р. цього бичка випасав сам ОСОБА_2, при цьому на бичку був ошийник та
ціпок, але бичок випасався вільно не прив'язаний. Вини відповідачів у
заподіянні шкоди здоров'ю позивача не має, оскільки це стало внаслідок винних
дій самого позивача, який спровокував бичка, вдаривши його лозиною по морді.
Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, 26
червня 2006 року відповідач ОСОБА_2 займався випасом худоби, серед якої були
належні  йому  корови
та чотирнадцятимісячний  бичок,  а також корови

2

мешканців села, яких він випасав за гроші. Під час випасу
біля 9 години ранку відповідач ОСОБА_2 підігнав своє стадо до місця, де
випасалося стадо позивача і належний йому бичок підбіг до позивача і вдарив
позивача головою з рогами.

Суд встановив, що внаслідок заподіяних бичком ударів
позивач отримав закритий перелом лівого променя в типовому місці, закриту
черепно-мозкову травму - струс головного мозку, рвані рани правої клубової
області і лівої сідниці, і позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в
Каланчацької ЦРЛ з 26.06.2006р. по 03.07.2006р. в хірургічному відділенні, а з
14.07.2006р. по 01.08.2006р. в неврологічному відділенні.

Даний факт підтверджується виписками з історії хвороби
позивача, актом судово-медичного обстеження №122/К-к 21.09.2006р., згідно якого
виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з
обмеженою поверхнею, рогів бика 26.06.2006р. і відносяться до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості, а також свідченнями допитаного в судовому
засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_6, який підтвердив викладені в акті
судово-медичного обстеження висновки, та пояснив, що при знаходженні ОСОБА_1 на
лікуванні в хірургічному відділенні, останній оглядався лікарем невропатологом,
в нього були виявлені ознаки черепно-мозкової травми, і він приймав лікування з
цього приводу, що зумовило затримання проявлення всіх наслідків цієї травми
голови, яки змусили позивача 14.07.2006р. госпіталізуватися до неврологічного
відділення.

З роз'яснень постанови Пленуму ВСУ N 6 (з наступними
змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" вбачається, джерелом підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність
заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність
по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших
об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному
прояві їх шкідливих властивостей. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання,
оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною
праці від 6 грудня 2004 p.
N 268, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15
лютого 2005 р. за N 226/10506 Правила охорони праці у тваринництві. Велика
рогата худоба, встановлені певні міри безпеки та обмеження при утриманні бугаїв
та некастрованих бичків на відгодівлі, випас яких можливий лише окремо від
стада з коровами та молодняком на пасовищах, віддалених від населених пунктів.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що утримання бугаїв та
некастрованих бичків на відгодівлі створює підвищену небезпеку для особи, яка
цю діяльність здійснює, та інших осіб, а тому позивачу заподіяна шкода саме
джерелом підвищеної небезпеки, якою в той момент володів ОСОБА_2, внаслідок
незабезпечення контролю за бичком з боку ОСОБА_2,

3

який не повинен був випасати бичка разом з стадом і тим
більше надавати йому можливість вільно пересуватися.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Таким чином, відповідальною особою за заподіяну позивачу
шкоду є ОСОБА_2, і підстави для пред'явлення позову до ОСОБА_3 в даному випадку
відсутні.

Оскільки суд розглядає цивільні справи в межах заявлених
позовних вимог, зміст розмір та підстави яких сторона визначає самостійно, стягненню
з ОСОБА_2 підлягають підтверджені розрахунковими документами витрати на
лікування в сумі 776 грн. без врахування судом індексу інфляції.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням роз'яснень постанови Пленуму ВСУ N 4 (з
наступними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування
морально (немайнової) шкоди" , приймаючи до уваги характер та обсяг
фізичних, душевних та психічних страждань позивача, які полягають в тому, що
внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, він на деякий час втратив можливість
працювати, займатися господарством, вести нормальний спосіб життя, був змушений
звертатися за захистом свої прав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди підлягають задоволенню частково в сумі 1000 грн..

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 776 гривень на відшкодування матеріальної шкоди,
1000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі
51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.