Справа № 2-4366/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

21
листопада  2007р.                                                                                     м.
Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у складі: головуючого судді Тихопой
О.О., при секретарі Галинської М.Є., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 3000 грн. за
грошовим зобов'язанням,   і витрачені ним
судові витрати у розмірі 132 грн. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що
07.04.2007 року він позичив
відповідачу  гроші у розмірі 3000
грн.. Строк повернення грошей був встановлений не пізніше 15.04.2007 року.

У
судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Відповідач
позов визнав,  суду пояснив, що борг не
вернув позивачу своєчасно, тому що не було грошів.

Вислухав
представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом
встановлено, що 07.04.2007 року позивач позичив
відповідачу гроші у розмірі 3000 гривень, які повинен був повернути до
15.04.2007 року.

Станом
на 15.04.2007 року ОСОБА_2 свого грошового зобов'язання перед ОСОБА_1 не
виконав, 19.07.2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом. Жодної сплати
ОСОБА_2 по зазначеному грошовому зобов'язанню виконано не було.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти
або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками. Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошової суми у розмірі
3000 гривен підтверджується його власною розпискою від 07.04.2007 року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно
до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки
ОСОБА_2 не виконав взятих на себе грошових зобов'язань, то відповідно ч. 2 ст.
625 ЦК України нього підлягає стягненню сума боргу.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1по грошовому зобов'язанню підлягає
стягненню 3000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі
132 грн., повинні бути стягненні з відповідача на його користь.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст. 551, 549, 550, 625,  1049 ЦК України, ст. ст. 11, 60, 88, 212-215,
225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. - сума основного
зобов'язання, та 132 грн. судових витрат, - а усього 3132 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення може
бути також оскаржене в порядку, встановленому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: