Справа № ЗЗ-Ц-260                                  Головуючий
у 1-ій нет. - Якимів
Ц-36                                            Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                                                                                          м.
Рівне

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

суддів
Василевича B.C.,
Буцяка З.І.,
Гордійчук С. О.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17
березня 2005 року та
на рішення Калуського міськрайонного суду від 24 грудня 2004
року,  -

встановила:

У липні 2004 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної
шкоди.

Рішенням
Калуського міскрайонного суду від 24
грудня 2004 року
позов задоволено частково,  стягнуто з
ОСОБА_1. на користь позивачки матеріальну шкоду 95 грн. 36
коп.,  моральну шкоду у розмірі 600 грн.,  та за надання юридичної допомоги,  а всього 999,  86 грн.

Відмовлено
в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3. про стягнення матеріальної та
моральної шкоди.

Ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2005
року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу апеляційного суду та
рішення Калуського міськрайонного суду та ухвалити нове яким справу направити
на новий судовий розгляд.

В
обґрунтування своїх вимог відповідач покликається на неправильність
застосування судом першої інстанції та апеляційним судом норм матеріального і
процесуального права. Вважає,  що при
ухвалені рішень Калуський міскрайонний суд та апеляційний суд не
врахували,  що власником собаки є
ОСОБА_4,  яка на час виникнення спору
несла цивільно-правову відповідальність. Суд не обґрунтував суму матеріальної
шкоди,  оскільки вона не відповідає
пред'явленим чекам ОСОБА_2.  Також судом першої інстанції та судом
апеляційної інстанції не доведено,  що
позивачка дійсно отримувала тілесні ушкодження,
адже судово-медична експертиза на виявлення зазначених ушкоджень не
проводилась.

Колегія судців
вважає,  що касаційна скарга задоволенню
не підлягає.

2

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті та справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відповідно
до вимог  ст.  335
ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно з
положеннями статті 337 ЦПК
України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу,  якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Встановлено,  і це вбачається з матеріалів справи,  що ухвала суду та рішення суду першої
інстанції винесені з додержанням судом норм матеріального та процесуального
права,  і доводи скарги висновків суду не
спростовують .Відсутні й передбачені
ст.  338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  331,  332,
335-337 ЦПК України та Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22.02.07 р. № 697-V,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17
березня 2005 року та
рішення Калуського міськрайонного суду від 24 грудня 2004
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.