Справа №22ц-1324/07       Суддя по 1-й інстанції: Алєйніков В.О.
44                        Доповідач
апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,

суддів
Колосовського С. Ю.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за
участю Несова С. М.  - представника
позивачки ОСОБА_1 ,  представника
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Миколаївській
області Плешкова В.В.,  представника
Територіального управління Держпромгірнагляду по Миколаївській області Захарова
Є.А.,  представника ВАТ «МП «Ера» Миро
ненко Ю.В.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Миколаївській області

та заявами про
приєднання до апеляційної скарги

Територіального
управління Держпромгірнагляду по Миколаївській області і ВАТ «Миколаївське
підприємство «Ера»

на
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 2 лютого 2007 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до
Територіального управління Держпромгірнагляду по Миколаївській області і ВАТ
«Миколаївське підприємство «Ера»,  третя
особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Миколаївській області про встановлення факту нещасного випадку,  пов'язаного з виробництвом,  та визнання недійсним акту розслідування
нещасного випадку від 14 жовтня 2005 p.,

встановила:

В
вересні 2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального
управління Держпромгірнагляду по Миколаївській області (далі - Територіальне
управління) і ВАТ «Миколаївське підприємство «Ера»(далі - ВАТ МП «Ера»),  третя особа - Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Миколаївській області (далі - Управління
виконавчої дирекції Фонду) про встановлення факту нещасного випадку,  пов'язаного з

виробництвом,  та скасування акту №1/10 від 4 червня 2004 p.,
складеного Територіальним управлінням.

Позивачка
зазначала,  що її чоловік ОСОБА_2
працював береговим матросом на човновій станції ВАТ «МП «Ера». 24 жовтня
2003 р. він загинув внаслідок нещасного випадку,  який стався з ним під час виконання трудових
обов'язків. За фактом нещасного випадку Територіальним управлінням було
проведено розслідування,  про що в акті
за №1/10 від 4 червня 2004 р. було зроблено висновок про те,  що даний нещасний випадок не пов'язаний з
виконанням потерпілим трудових обов'язків. В зв'язку з чим Управлінням
виконавчої дирекції Фонду їй відмовлено в нарахуванні страхових виплат та
відшкодуванні витрат,  пов'язаних з
похованням чоловіка.

Посилаючись
на наведені обставини,  позивачка просила
встановити факт нещасного випадку на виробництві,  внаслідок якого наступила смерть її чоловіка
ОСОБА_2,  та скасувати акт розслідування
нещасного випадку №1/10 від 4 червня 2004 p.,
складений Територіальним управлінням.

В
судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги в частині скасування акту
розслідування і просила визнати недійсним акт розслідування нещасного випадку
від 14 жовтня 2005 p.,  складений Територіальним управлінням.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 2 лютого 2007 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Постановлено:

-       визнати недійсним акт за
формою «Н-5» повторного розслідування нещасного випадку,  який стався 25 жовтня 2003 р. з ОСОБА_2 у ВАТ
«МП «Ера»;

-     на Територіальне управління
покладено обов'язок скласти акт за формою «Н-1» розслідування нещасного
випадку,  що стався з ОСОБА_2 25 жовтня
2003 р. у ВАТ «МП «Ера».

В
апеляційній скарзі представник Управління виконавчої дирекції Фонду та
Територіальне управління і ВАТ «МП
«Ера» в заявах про приєднання до апеляційної скарги,  просять рішення суду скасувати і ухвалити
нове,  яким відмовити ОСОБА_1  в задоволені позову. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема,  апелянт вказує на те,  що суд вийшов за межі позовних вимог,  а викладені в рішенні висновки не
відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення представника
позивачки,  представників
відповідачів,  представника третьої
особи,  перевіривши доводи апеляційної
скарги матеріалами справи,  колегія
суддів приходить до висновку,  що вона не
підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_2
з жовтня 1997 р. працював у ВАТ «МП
«Ера» вахтовим матросом човнової станції. Згідно з графіком чергувань
берегових матросів на жовтень 2003 р. він приступив до чергування 24 жовтня
2003 р. о 7 год. ранку. В період
чергування ОСОБА_2 зник і його труп було виявлено 31 березня 2004 р. в річці Інгул
приблизно в 450 м.  від човнової станції
ВАТ «МП «Ера». Згідно повідомлення бюро судово-медичної експертизи від 4 квітня
2004 р. №35 смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок механічної асфіксії в результаті
утопления у воді.

Відповідно
до п. 6 Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних
випадків,  професійних захворювань і
аварій на виробництві,  затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. №1094 (далі -
Положення),  яке було чинним на момент
розслідування даного нещасного випадку,
визнаються пов'язаними з виробництвом і складається акт за

формою Н-1 про нещасні випадки,  що сталися з працівниками під час виконання
трудових (посадових) обов'язків,  у тому
числі у відрядженнях,  а також ті,  що сталися під час перебування на робочому
місці,  на території підприємства або в
іншому місці роботи протягом робочого часу,
починаючи з моменту приходу працівника на підприємство до його
виходу,  який повинен фіксуватися
відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку,  або за дорученням роботодавця в неробочий
час,  під час відпустки,  у вихідні та святкові дні.

За таких
обставин та з врахуванням вимог п.6 Положення суд дійшов вірного висновку,  що нещасний випадок стався з ОСОБА_2 під час
перебування на робочому місці,  а тому
його слід вважати нещасним випадком,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків у ВАТ «МП «Ера». В зв'язку з чим
суд першої інстанції правильно визнав недійсним акт за формою «Н-5» повторного
розслідування нещасного випадку,  який
стався 25 жовтня 2003 р.
у ВАТ «МП Ера» та обгрунтовано поклав обов'язок на Територіальне
управління скласти акт за формою Н-1 розслідування нещасного випадку,  що стався з ОСОБА_2 на виробництві,  та визнання недійсним акту розслідування
нещасного випадку.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд вийшов
за межі заявлених позовних вимог не підлягають задоволенню. Із матеріалів
справи вбачається,  що судом фактично
розглядалися вимоги ОСОБА_1  про
встановлення факту нещасного випадку,
який стався з ц чоловіком ОСОБА_2,
та визнання недійсним акту розслідування нещасних випадків. Узагальнена
назва цих вимог,  яка зазначена в
рішенні,  на висновки суду не вплинула.

Посилання
представника 3-ї особи на те,  що
Територіальним управлінням правильно складено акт за формою Н-5,  оскільки смерть ОСОБА_2 не пов'язана з
виконанням ним трудових обов'язків та на момент нещасного випадку він перебував
у стані алкогольного сп'яніння,  не
заслуговують на увагу. Зазначені обставини,
на які посилається апелянт,  в
разі їх доведеності можуть свідчити про порушення ОСОБА_2 трудової
дисципліни,  що в відповідності до п.п.
6,  12 Положення не може бути підставою
для відмови в складені за даним фактом нещасного випадку акту форми Н-1.

Враховуючи
наведені обставини,  колегія приходить до
висновку,  що рішення суду ухвалено з
додержанням вимог процесуального і матеріального закону,  а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Миколаївській області та заяви Територіального управління Держпромгірнагляду по
Миколаївській області і ВАТ «Миколаївське підприємство «Ера» про приєднання до
апеляційної скарги відхилити,  а рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 2 лютого 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня її проголошення.