Справа №22-ц-709 / 2007 р.                Головуючий у 1-й інстанції -
-    20                                        Судця-доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 червня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Батюка А.В.

суддів - Крамаренка
В.І.,  Попруги С. В.

з участю
секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

та
осіб,  які приймають участь у справі - представників
Сумського відділення №48
ВАТ «Державний Ощадний банк України» Ватули В.І.,  Олесюк И.О.,  позивачкиОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу Філії -
Сумського відділення №48
Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на
рішення Ковпаківського районного суду м.
Суми від 13 квітня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1до Філії -
Сумського відділення №48
Відкритого акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про
стягнення грошових коштів,  -

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 13 квітня 2007 року позов
задоволено частково.

Стягнуто
з відповідача на користьОСОБА_1. грошові кошти в сумі 1616 грн.,  як безпідставно списані банком з
рахунку,  відкритого наОСОБА_1.,  і суму процентів в розмірі 122 грн. 21 коп.

Стягнуто
з відповідача на користьОСОБА_1. 400
грн. в відшкодування моральної шкоди,
в іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто
з відповідача на користьОСОБА_1. в відшкодування судового збору 59 грн. 50 коп. і 30 грн. в відшкодування
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вказане рішення
відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі апелянт,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просить оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю і
при цьому вказує,  що суд безпідставно
вказав,  що кошти з рахунку позивачки
отримувала ОСОБА_2.,  оскільки по даному
факту не має вироку суду,  а також
те,  що при проведенні розрахункових дій
по рахунку позивачки,  відповідач діяв
відповідно до законодавства.

Судом
встановлено,  що позивачкаОСОБА_1.
знаходилася на вихованні і утриманні Веретенівського дитячого будинку-інтернату
в м.  Суми,  який уклав на користь позивачки договір
банківського вкладу з філією-Сумське відділення №48 ВАТ «Ощадбанк» і 05
травня 1998 року на
її ім'я був відкритий рахунокНОМЕР_1.
З 29 липня 1998 року по 08 серпня 2003 року на цей
рахунок в безготівковому порядку надходили кошти,  загальна сума грошових коштів станом на 08 серпня 2003 року становила 1616 грн. 20 коп.

8 лютого 2003 року до
позивачкиОСОБА_1. був застосований запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

21 липня 2003 року позивачка
була визнана виною і засуджена Сумським районним судом за  ст.
ст.  185 ч.3,  15,  185 ч.3 КК України до 1 року 1 місяця
позбавлення волі і після відбуття покарання 6 березня 2004
року була звільнена з місць позбавлення волі.

В період
перебування позивачки в місцях позбавлення волі з її рахункуНОМЕР_1 в філії -Сумського
відділення №48 ВАТ
«Ощадбанк» були взяті грошові кошти 13
серпня 2003р. -300грн.,  15
серпня 2003р. - 1000грн.,  26
серпня 2003 року - 316 грн.,  всього на загальну суму 1 616грн.

За
інформацією Ковпаківського ВМ 8
січня 2007 року
була порушена кримінальна справа по факту заволодіння коштами зі вкладу
позивачкиОСОБА_1.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції,  заслухавши пояснення представників
апелянта,  які підтримали доводи
апеляційної скарги,  поясненняОСОБА_1.,  яка заперечували проти поданої апеляції
вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

В
апеляційній скарзі апелянтом не наведенні обставини та докази,  які б ставили під сумнів законність рішення
місцевого суду,  які він не зміг привести
і при апеляційному перегляді справи.

Відповідно
до  ст.
ст.  1063 та 1073 ЦК України фізична
або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на
користі > третьої
особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку
першої вимоги,  що випливає з прав вкладника,  або вираження нею іншим способом наміру
скористатися такими правами.

У разі
безпідставного списання банком з рахунка клієнта грошових коштів банк повинен
негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта
або належного отримувача,  сплатити
проценти та відшкодувати завдані збитки,
якщо інше не встановлено законом.

Тобто,  як вбачається з вище викладеного грошові ми
коштами які знаходились на рахунку позивачки до першого звернення в банк мав
право скористатись представник Веретенівського дитячого будинку-інтернату,  а після першого звернення позивачки лише вона
і ніякі інші особи.

Банк в
свою чергу в порушення вище вказаних статей ЦК України та п. 3.1.5
Положення (нова редакція) про філію -
Сумське відділення №48
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
неодноразово,  а саме 13,
15 та 26
серпня 2003 року
видавав грошові кошти з рахунку позивачки іншій особі.

Посилання
апелянта на те,  що гроші отримувала ве
ОСОБА_2.,  оскільки по даному факту не
має вироку суду,  є безпідставними
оскільки,  по пезше апелянт в судовому
засіданні суду першої інстанції визнав даний факт (а.с.  54),  а по друге визначення особи,  що скоїла даний злочин,  не є предметом розгляду даної справи оскільки
використовувати грошові кошти з рахунку мала право тільки позивачка,  яка під час зняття грошей з рахунку,  перебувала в місцях позбавлення волі.

Недосконалість
зазначеного порядку щодо відсутності в банку зразку підпису особи,  на ім'я якої був відкритий вклад,  не звільняє відповідача від відповідальності
за неналежне використання зобов'язань за договором банківського вкладу.

Окрім
вище викладеного відповідно до  ст.  1191
ЦК України,  апелянт при відшкодуванні
шкоди завданої позивачці,  має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За таких
обставин,  коли суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального
права,  підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  307,
308,  313,  314,
315 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ухвал ила:

Апеляційну
скаргу Філії - Сумського
відділення №48 Відкритого
акціонерного товариства «Державний Ощадний банк Укриїни» відхилити,  а рішення Ковпаківського районного суду
м.  Суми від 13 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.