Справа № 22-2316/07                Головуючий у І інстанції:
44                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі: головуючого: Кота І.Н. суддів: Мікуш Ю.Р.,  Павлишина О.Ф. при секретарі: Панчишину А.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  - ОСОБА_3 на ухвалу
Буського районного суду Львівської області від 23 липня 2007 року,  колегія суддів -

встановила:

Оскаржуваною
ухвалою Буського районного суду Львівської області від 23 липня 2007 року
задоволено заяву ВАТ Млинівського „Райагрохім" про забезпечення позову.

Накладено
арешт на особисте майно,  яке належить
відповідачам - ОСОБА_1,  який проживає
вАДРЕСА_1 та ОСОБА_2,  який проживає в
АДРЕСА_2.

Ухвалу
судді оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2  - ОСОБА_3

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує,  що
така не відповідає вимогам законодавства та порушує права відповідача.

Ухвалою
від 23 липня 2007 року арешт накладено на все особисте майно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  тоді як відповідно до ч.3  ст.
152 ЦПК України забезпечення позову має бути співмірним із заявленими
позивачем вимогами.

Так як
ОСОБА_2  є суб'єктом підприємницької
діяльності,  то набрання оскаржуваною
ухвалою законної сили фактично паралізується його господарська діяльність.

Просить
скасувати оскаржувану ухвалу суду,  а
справу направити для розгляду по суті позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
цивільної справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Відповідно
до ч.3  ст.  151 ЦПК України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та у спосіб,  визначений ч.1  ст. 152 ЦПК України.

Постановляючи
ухвали про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на
особисте майно,  яке належить
відповідачам - ОСОБА_1,  який проживає
вАДРЕСА_1 та ОСОБА_2. ,  який проживає в
АДРЕСА_2,  суд виходив з того,  що

невжиття    заходів
забезпечення    позову    може
утруднити    чи    зробити неможливим в майбутньому виконання
рішення.

Однак колегія
суддів не може погодитись із таким висновком суду.

Відповідно
до ч.3   ст.   152 ЦПК України види забезпечення позову
мають бути спів розмірними із заявленими позивачем вимогами.

З
матеріалів справи вбачається,   що голова
правління ВАТ Млинівського „Райагрохім" звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2   про стягнення
солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість орендної плати та
неустойки в сумі 69590 грн.

Як
пояснив у судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3,   на даний час судом постановлено рішення про
часткове задоволення судом позовних вимог,
а саме на суму 31 тис.   грн.
Рішення суду ними оскаржено в апеляційну інстанцію.

Отже,   обираючи вид забезпечення позову,   суд повинен був врахувати характер спірних
правовідносин та відповідність такого предмету позову за вартістю,   тому суд повинен був обмежитись принаймні
сумою,   що не перевищую ціну заявленого
позову та судових витрат. Крім цього,
суду необхідно було конкретизувати на яке майно накладено арешт.

Колегія
суддів вважає,   що судом невірно обрано
вид забезпечення позову,   оскільки
накладення арешту на особисте майно,
яке належить відповідачам не є співмірним з заявленими позивачем
вимогами та повністю блокує господарську діяльність ОСОБА_2,   який суб'єктом підприємницької діяльності.

Виходячи
із вищезазначеного,   колегія суддів
приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду та відмовити у
накладенні арешту на особисте майно відповідачів.

Керуючись   ст.
307,     ст.  312,
313,   314,   315 ЦПК України колегія суддів,   -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2   - ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу
Буського районного суду Львівської області від 23 липня 2007 року скасувати та
відмовити у задоволення заяви про забезпечення позову.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня вступу її в законну силу.