Справа
№22ц-1848 2007 р.                                          Головуючий
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року липня місяця „23" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Вербицькфї Л.І. Суддів:        Кузнєцової
О.А.

Колісниченка
А.Г. При секретарі - Однорог
Л.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дніпровського районного суду м.  Херсона
від 07 травня 2007 року за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми та відшкодування
моральної шкоди,

встановила:

Рішенням
Дніпровського районного суду м.  Херсона
від 07 травня 2007 року з ОСОБА_1 стягнуто 8549 грн. в рахунок сплаченого
авансу,  відсотки за користування
кредитом в розмірі 1015 грн.,  в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

. В
апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та відмовити позивачам
в задоволенні позову,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального закону

Заслухавши
доповідача,  пояснення апелянта,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог,  колегія суддів вважає,  що скарга підлягає задоволенню.

Судом
встановлено і не оспорюється сторонами,
що 07.10.2003 року і

23.10.2003           року відповідачка
отримала від позивача грошову суму в розмірі

8549 грн. в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу

домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.  9,  10).

Стягуючи
з відповідачки зазначену суму суд керувався нормою  ст.
570 ЦК України,  визначивши,
що ця сума є авансом.

Застосування
зазначеної норми закону є помилковим,
оскільки спірні правовідносини
виникли    до    набуття
чинності    ЦК    України    (до

01.01.2004           року),  а тому суд при вирішенні спору мав керуватися
нормами

ЦК України в
редакції 1963 року.

Крім
того,  визначивши передану позивачем суму
авансом суд не врахував,  що аванс є
доказом,  який посвідчує факт наявності
зобов'язання,  а також зараховується в
рахунок майбутніх платежів. Однак,  з
матеріалів справи вбачається,  що на час
передачі грошової суми домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Свідоцтво про
право на спадщину за законом ОСОБА_1

отримала 15.02.2005 року. Ці обставини встановлені у рішенні Дніпровського
районного суду м.  Херсона від 07.07.2005
року (а.с.  20).

Оскільки
на час отримання грошової суми відповідачка не була власником домоволодіння
виникнення будь-яких зобов'язань між сторонами щодо купівлі-продажу цього
домоволодіння виключалося,  а тому не
підлягає застосуванню і  ст.  195 ЦК
України (в ред. 1963
року).

Виходячи
з встановлених судом і не оспорених сторонами обставин,  відповідачкою від позивача одержано грошова
сума в розмірі 8549 грн. без достатньої підстави,  встановленої законом або договором.  Згідно
ст.  469 ЦК України (в ред. 1963 року)
безпідставно придбане майно підлягає поверненню.

Таким
чином,  заснована судом норма
матеріального закону підлягає зміні,  оскільки
стягнення в розмірі отриманої відповідачкою суми проведено правильно,  а позивачами норма матеріального права в
позовних заявах не зазначалася.

Доводи
відповідачки щодо зарахування отриманої нею грошової суми в оплату за
проживання позивачів в будинку,  колегією
суддів не враховується,  оскільки
відповідачкою будь-яких вимог щодо зазначених обставин не заявлялося,  доказів на підтвердження передбачених законом
підстав щодо такого зарахування суду не надано.

Крім
того,  рішення суду в частині стягнення
відсотків за користування позивачами кредитом є безпідставним і не
обґрунтованим,  оскільки позивачами не
надано доказів про те,  що зазначені
збитки заподіяні їм з вини відповідачки та наявність відношення кредитного
договору до правовідносин,  які виникли
між сторонами. Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволенні позову в зв'язку з недоведеністю
обставин і підстав,  якими позивачі
обґрунтували ці вимоги.

Інші
доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає,  як не обґрунтовані вимогами закону і не
спростовуючі висновки суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309 ЦПК України,   ст.  469 ЦК
України (в ред. 1963
року) колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Дніпровського районного суду м.  Херсона
від 07 травня 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.,  ОСОБА_3 відсотків за користування кредитом в
розмірі 1015 грн. скасувати,  постановити
нове. В задоволенні позову в цій частині відмовити.

Виключити
з рішення суду посилання на  ст.  570 ЦК
України,  вважати позов задоволеним
на підставі  ст.  469 ЦК
України (в ред. 1963
року).

В іншій частині
зазначене рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає чинності після проголошення та може бути оскаржено протягом двох
місяців до Верховного Суду України у касаційному порядку.