РІШЕННЯ

Іменем    України

25 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді Шестакової Н.В.

Суддів: Осоченко
A.M. Філатової Є В.

при секретарі
Галіч Ю.Є.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і
визначенні порядку користування суміжними земельними ділянками

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахчисарайського районного суду від 11
травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Бахчисарайського районного суду від 11 травня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, постановлено встановити межу між суміжними присадибними
ділянками сторін із зазначенням її місцезнаходження, а також зобов'язати
відповідачку знести самовільно зведений навіс для утримання домашньої
птиці.   В решті позову відмовлено.

В
апеляційної скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення в частині
встановлення межі між суміжними земельними ділянками. мотивуючи тим, що суд
першої інстанції не розібрався у технічній документації на суміжні земельні
ділянки, неправильно встановив межу і фактично зменшив площу земельної ділянки,
яка знаходиться в його користуванні; висновки експерта не відповідають
фактичним обставинам по справі.

Розглянувши
справу, заслухавши доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Розглядаючи
земельний спір стосовно межі між суміжними земельними ділянками сторін, суд
першої інстанції аналізував дані земельної шнурової книги, зміст договорів,
висновки експерта і виходив з того, що земельні ділянки в натурі на місцевості
не виносилися, у шнурових книгах розміри земельних ділянок зазначені неточно,
тому слідує виходити із висновків постійної комісії Куйбишевської селищної ради
Бахчисарайського району по земельних відносинах і охорони навколишнього
середовища, які були затверджені рішенням Куйбишевської селищної ради від 25
червня 2003 року (а.с.21), про необхідність встановлення межі, виходячи з
необхідності відступу від житлового будинку відповідачки 1,2 м і від
господарських побудов на відстані в 0.6м. а також виходячи із межі, яка вказана
у технічному паспорті на житловий будинок позивача.

Справа
№22-ц-4865/2007р.                            Головуючий
в 1 інстанції Бельський В.І.

Доповідач
Шестакова Н.В.

Висновки
суду зроблені з порушенням норм процесуального    і матеріального права.

Як
свідчать матеріали справи, позивач просив суд встановити межу між суміжними
земельними ділянками, які знаходяться у його користуванні та в користуванні
відповідачки, і знести навіс, який збудований відповідачкою, на межі зазначених
земельних ділянок.

За
правилами ст.107 ЗК України межі земельних ділянок можуть бути відновлені, якщо
є достатні дані земельно-кадастрової документації, або встановлені за фактичним
використанням земельних ділянок або другим способом.

Відповідно
до ст.1 Закону України „Про землеустрій" межування земель визначається як комплекс
робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж земельних
ділянок власників і землекористувачів із закріпленням їх межовими знаками
встановленого зразка, - тобто межування земель потребує спеціальних знань, а
також повноважень щодо проведення зазначеного комплексу робіт.

Як
зазначено у ст.ст.25,26 Закону України „Про землеустрій", проекти
землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань є
видом документації із землеустрою; розробниками цієї документації є юридичні та
фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

На
підставі наведеного колегія суддів вважає, що земельне законодавство встановлює
особливий порядок встановлення та відновлення меж земельних ділянок із
визначенням спеціальних суб'єктів, які мають право на здійснення цих функцій, і
суд, а також експерт не мають повноважень щодо розробки документації із
землеустрою.

На
підставі наведеного позовні вимоги необгрунтовані, тому рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про встановлення
межі суміжних земельних ділянок.

Колегія
суддів вважає можливим вийти за межі апеляційного оскарження і перевірити
законність судового рішення у частині знесення самовільного навісу. Колегія
суддів виходить з того, що питання щодо знесення навісу розглядалося судом
першої інстанції, виходячи з того, що цей навіс розташований на межі і тому
порушені права позивача. Приймаючи до уваги те, що встановлення судом межі
суміжних земельних ділянок, якими користуються сторони, не входить у
компетенцію суду, і не має доказів існування такої межі у земельно-кадастровій
документації, позивачем не доведений факт порушення його земельних прав шляхом
встановлення відповідачкою на межі земельних ділянок самовільного навісу.

На
підставі наведеного рішення суду підлягає скасуванню також в частині знесення
навісу з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись
ст.ст.303,307,309 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бахчисарайського районного суду від 11 травня 2007 року скасувати. Відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою і визначенні порядку користування суміжними земельними
ділянками.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.