УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого судді: Іващенко В.В.

Суддів:                       Летягіної О. В.,

Соловйова М.В.
При секретарі: Галіч Ю.Є.

розглянувши у
відкритому судову засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення коштів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та представника позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, - ОСОБА_5, - на рішення
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2007
року,

встановила:

ОСОБА_1., ОСОБА_2.
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3., ОСОБА_4про стягнення коштів.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що наприкінці 2004року позивачі домовилися з відповідачами про
купівлю - продаж виробничих приміщень, що знаходяться у м. АДРЕСА_1, та
належать на праві приватної власності ОСОБА_3.

Відповідно до
досягнутої домовленості вони 14.12.2004року та 25.12.2004року передали подружжю
ОСОБА_3 325 000 грн., але відповідачі відмовилися укладати договір купівлі -
продажу, та повернути отримані кошти, тому вони вважають, що між ними виникли
зобов'язання з договору позики.

За таких
обставин вони просять відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України стягнути
з відповідачів запозичені кошти, а також понесені ними судові витрати.

В процесі розгляду справи позивачі та їх представник змінили підстави своїх
позовних вимог, вважаючи, що ними був сплачений аванс за приміщення
(а.с.67,68), наполягали на задоволенні позову, суду першої інстанції пояснили,
що виробничі приміщення, що знаходяться у м. АДРЕСА_1, їм були запропоновані
відповідачами, як такі, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3.

Запропоновану   вартість
приміщень   вони   сплатили
14.12.2004року   та

25.12.2004року і передали подружжю
ОСОБА_3 325000 грн:  спочатку 40000

доларів США ОСОБА_3., а
потім 25000 доларів США ОСОБА_4.

Оформлення угоди неодноразово
відкладалось, а потім відповідачі заявили, що

укладати угоду
вони не збираються.

Справа № 22-ц-2550/2007

2

За таких обставин
позивачі просять стягнути на їх користь кошти передані в рахунок купівлі -
продажу зазначених приміщень.

Рішенням
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2007
року в позові ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4відмовлено.

На зазначене
рішення суду представниками позивачів ОСОБА_5. та ОСОБА_1 принесена апеляційна
скарга, в якій вони просять скасувати рішення суду і постановити по справі нове
рішення про задоволення їх позову в повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема,
апелянти вказують, що грошові кошті, які були передані позивачам 14 та 25
грудня 2004року, у розмірі 325000 грн. це плата за купівлю - продаж виробничих
приміщень, що знаходяться у м. АДРЕСА_1, але не плата за корпоративну частку,
яку придбав ОСОБА_2. у ТОВ „Кримавтодізельсервіс", також вказують, що ними
були представлені договори передачі корпоративної частки, яка коштує 316680
грн. То, що гр. ОСОБА_1.
нічого не отримала за свої гроші відповідачами мотивувалось, що вона
співвласниця гр. ОСОБА_2. у ТОВ „Кримавтодізельсервіс", таким чином
відповідачі повністю виконали свої обов'язки за отримані гроші, також вказують,
що договір відступлення частки у статутному капіталі ТОВ „Виробничо - сервісна
фірма „Кримавтодізельсервіс", укладений між позивачем ОСОБА_2. та
відповідачем ОСОБА_4 20.12.2004року за формою не відповідає вимогам параграфа 1
глави 54 Цивільного кодексу України, а саме відсутня істотна умова договору
купівлі - продажу - ціна.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, ОСОБА_1., ОСОБА_4.,
ОСОБА_3., представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не є
обгрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у
позові ОСОБА_1., ОСОБА_2., суд виходив із того, що між сторонами не існує
будь-яких відносин, що регулюються нормами статей 1046, 1047 ЦК України, тобто
таких, що випливають з договору позики, або відносин, які виникають з договору
купівлі-продажу нерухомого майна, а навпаки зі змісту розписки про отримання
ОСОБА_3. від ОСОБА_1. 200 000 грн., вбачається, що ОСОБА_3., як представник ТОВ
„Виробнично-сервісна фірма „Крим-Автодізель-сервіс-2000" отримала ці кошти
за переоформлення підприємства.

Передача грошей
та передача корпоративних прав ОСОБА_2співпадають у часі між собою.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія, оскільки вони відповідають фактам
і обставинам, встановленим судом, грунтуються на доказах, наданих сторонами і
правильно оцінених судом, на правильному визначенню змісту і характеру виниклих
між сторонами правовідносин, правильному застосуванню норм матеріального й
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не

інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до
цього

Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,

які беруть участь у справі.

Позивачі
спочатку звернулись до суду з позовом про стягнення коштів з відповідачів з підстав статей 1046 та 1047 ЦК України, потім змінили підстави своїх

3

позовних
вимог, просили стягнути зазначені суми з підстав статей 570, 526, 527 ЦК України.

Стаття 570 ЦК України дає поняття завдатку та
авансу, тобто грошової суми, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з
нього за договором платежів.

Проте позивачі
не надали суду переконливих доказів, які б підтверджували, що суми, зазначені у
розписках ( арк. сп.11 ) є грошовими сумами, виданими ними відповідачам у
рахунок належних за договором купівлі-продажу виробничих приміщень, що
знаходяться у м. АДРЕСА_1.

Навпаки, в
однієї з розписок конкретно вказано, що сума 200 000 грн., отримана ОСОБА_3.,
представником ТОВ „Виробнично-сервісна фірма „Крим-Автодізель-сервіс-2000"
від ОСОБА_1. за переоформлення підприємства.

Доводи
апеляційної скарги про те, що вартість корпоративної частки підприємства,
придбаної ОСОБА_2. складає 316680 грн., в той час як за зазначеними розписками
відповідачі отримали 325 000 грн., що свідчить про інше цільове призначення
зазначеної суми, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в однієї розписці
вказана певна мета передачі коштів - переоформлення підприємства ТОВ
„Виробнично-сервісна фірма „Крим-Автодізель-сервіс-2000".

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про те, що передача грошей та передача корпоративних прав ОСОБА_2
співпадають у часі між собою.

Інших правових
доводів, які б свідчили про неправильність рішення суду першої інстанції,
апелянтами не наведено.

Суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачі не надали суду
доказів, які б підтверджували ті обставини, на які вони посилаються як на
підставу своїх позовних вимог, а саме на передачу авансу у рахунок належних з
них платежів за договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Враховуючи, що
рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального й процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не свідчать про
неправильність рішення, колегія суддів, керуючись ч.І ст. 308 ЦПК України,
відхиляє апеляційну скаргу.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303, 304, 308, 314, 315 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та представника позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, - ОСОБА_5
відхилити.

Рішення
Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законною сили в касаційному порядку до Верховного
Суду України.