Справа № 22- 1087 - 2007 р.                        Головуючий у 1-й
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2 листопада 2007 р.                                                                                                            м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді - Оніпко О.В.

Суддів -
Гордійчук C.O.,
Шеремет A.M.

При секретарі - Сеньків О.С.

З участю представників - адвокатів ОСОБА_1,

ОСОБА_2
розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 21 червня 2007 р. в
справі за позовом ОСОБА_4 до виконкому Рівненської міської ради, ОСОБА_3 про
визнання права користування жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 21 червня 2007 р. позов ОСОБА_4 задоволено:
визнано за ним право користування квартирою АДРЕСА_1, як члена сім'ї основного
квартиронаймача ОСОБА_5, зобов'язано виконком Рівненської міської ради укласти
з ОСОБА_4 договір найму вказаного жилого приміщення.

В поданій на
рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає його незаконним, оскільки судом
порушено норми матеріального та процесуального права : рішення суду є
незрозумілим , судом встановлено обставини, які виходять за межі
пред"явленого ОСОБА_4 позову і відношення до справи не мають, чим порушено
ст. 11 ЦПК України. Суд вирішив справу відносно неналежного відповідача та
питання про права і обов"язки осіб, які не брали участь в справі.
Зобов"язано виконком укласти договір найму, в той час, коли відповідачем в
даному разі повинен бути ЖЕК. Позивачем не доведено його позовних вимог.
Навпаки, його доводи спростовуються матеріалами справи. Допитані в судовому засіданні
свідки є зацікавленими у вирішенні справи на користь позивача особами , є або
близькими родичами позивача, або обставини справи їм відомі " зі слів
покійного ОСОБА_5 " Суд не з"ясував, чи дотриманий порядок при
вселенні позивача у спірне житло, чи мала місце згода всіх членів сім"ї,
які проживали разом з квартиронаймачем, який був порядок користування житлом.
Згідно обставин справи, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1. в житло вселився як піднаймач, без її письмової згоди,
зареєструвався і самостійного права на нього не набув. Просила рішення
скасувати , справу направити на новий судовий розгляд.

2

Апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення в справі, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду 1-ї
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни є недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач є сином ОСОБА_5, а відповідачка - бувшою дружиною
останнього, шлюб з яким зареєструвала у 1989 р. та який розірвано рішенням
Рівненського міського суду від 29.10.2003 р.

З 1989 р.
ОСОБА_3 прописана та проживає в квартирі АДРЕСА_1, основним квартиронаймачем
якої був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира складається з двох
суміжних кімнат.

У відповідності
до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами ЖК України" від 12.04.1985 р. № 12
( з подальшими змінами ), вирішуючи спори про право користування жилим
приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з "ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема : чи була письмова
згода на це всіх членів сім"ї наймача, чи прописані вони в даному житлі,
чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи обумовлювався угодою
між цими особами, наймачем і членами сім"ї, що проживають з ним, певний
порядок користування жилим приміщенням.

Згідно вимог
ст.ст. 64, 65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають
з договору найму жилого приміщення. Якщо вони перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають
такі ж права і обов'язки, як члени його сім'ї.

Особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї' наймача, набувають рівного з іншими
членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим приміщенням.

З матеріалів справи
вбачається і це стверджено сторонами в судовому засіданні, що відповідачкою
згода не вселення позивача у спірне житло ніколи не надавалась.

При розгляді справи судом 1-ї інстанції, вказані вимоги закону враховані не
були.

Задовольняючи
позов ОСОБА_4 та визнавши за ним право користування спірною квартирою, як члена
сім'ї ОСОБА_5, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивач фактично проживає у
спірній квартирі з 1994 р.

Однак, з таким
висновком суду не можна погодитися, виходячи з наступного.

Так, в обгрунтування
цієї обставини, суд посилається на пояснення позивача, свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, довідку поліклініки № 1 в м. Рівне від 15.10.2006 р. про те,
що ОСОБА_5 потребує стороннього догляду, заяву останнього від 15.11.2006 р. про
прописку до нього позивача у зв"язку з хворобою і необхідністю догляду,
клопотання з місця роботи ОСОБА_5 та
договір піднайму, укладений між ним та позивачем 15.12.2006 р.

3

Згідно вимог ч.
3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності.

Згідно вимог ст.
60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Окрім пояснень
самого позивача , а також свідка ОСОБА_6, яка є його родичкою, отже,
зацікавленою у вирішенні справи на його користь особою, інших доказів щодо
проживання у спірному житлі з 1994 р. ОСОБА_4 не надано.

Медичні довідки
про хворобу ОСОБА_5 та необхідність догляду за ним, видані медичними установами
в період з квітня по листопад 2006 p., лише стверджують надання допомоги позивачем в цей період
хворому батьку, що є його обов"язком, передбаченим законом.

Окрім того,
15.12.2006 р. за заявою ОСОБА_5 ( а.с. 12) саме у зв"язку з його хворобою
та необхідністю догляду за ним, останній уклав з сином договір піднайму
спірного житла, що спростовує доводи позивача про проживання його в якості
члена сім'ї батька, тим більш, з 1994 р.

Окрім пояснень
сторін в судовому засіданні, вказана обставина стверджується матеріалами справи
- копією позовної заяви ( а.с. 63-64) , поданої ОСОБА_3 до суду 6.02.2006 р.
про виселення ОСОБА_4, тобто, до його звернення з даним позовом ( 12.02.2006
р.).

Що стосується
посилань суду у рішенні на пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, то , як
зазначає суд у рішенні, обставини справи їм відомі зі слів покійного ОСОБА_5

Не заслуговують
на увагу і посилання на акти від 12.12.2006 р. та від 29.01.2007 p., ( а.с. 26, 89)
оскільки в акті від 12.12.2006 p.,
складено лише з участю сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та з їх слів, зазначено,
що позивач проживає разом з батьком, а в акті від 29.01.2007р., який взагалі не
стосується даного спору, зазначено, що в цей день о 12-00 ОСОБА_10 в спірній
квартирі не було.

У зв"язку з
наведеним, оскільки позивачем не доведено обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими і висновки суду не відповідають обставинам
справи, рішення суду 1-ї інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення в справі про відмову ОСОБА_4 в позові.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 313-314, 316 ЦПК України, ст.ст. 64, 65 ЖК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 21 червня 2007 р.
- скасувати.

В позові ОСОБА_4
до виконкому Рівненської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, як члена сім'ї основного
квартиронаймача - ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення набирає
законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня його проголошення.