Справа №22-ц-1358                               Головуючий
у 1-й інстанції: Бондар C.O.
-39                                           Суддя-доповідач:
УХВАЛА

іменем     України

30
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого
-   Ільченко О.Ю.,

суддів                   -    Ведмедь Н.І.,     Кононенко О.Ю.,

з участю
секретаря судового засідання -   Рой Я.М. ,

в
присутності осіб,  які приймають участь у
справі : ОСОБА_1 та представника підприємства - Метенка Т.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Зарічного районного суду м.  Суми
від 13 вересня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Українського державного підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта»,  третя особа ОСОБА_2

про
зобов'язання продовження контракту,
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,
-

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 13 вересня 2007 року

в   задоволенні        позовних       вимог
ОСОБА_1відмовлено                                   за

необґрунтованістю
вимог.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1не погоджується з рішенням суду,  просить його скасувати і ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити його позовні
вимоги в повному обсязі.

В своїх
висновках апелянт посилається на необґрунтованість судового рішення,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Зазначає,  що ним як директором підприємства повністю
були виконанні умови трудового контракту і підстав для відмови укладення з ним
чергового трудового контракту не було.

Судом
першої інстанції було встановлено,  що ОСОБА_1згідно контракту
від 01.07.2005 року був призначений на посаду директора Сумської дирекції
Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на термін з
04.07.2005 року по 04.07.2006 року.

Додатковою
угодою від 27.06.2006 року дія контракту була продовжена до 19.12.2006 року.

Наказом
за № 286/к від 18.12.2006 року ОСОБА_1був
звільнений з роботи з 19.12.2006 року у зв'язку з припиненням дії контракту на
підставі п. 2 ч. 1  ст.  36 КЗпП України.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін в справі,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,  виходячи з
наступного.

Суд
першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини,  повно,
всебічно встановив обставини,  що
мають значення для справи у відповідності зі
ст.  212 ч. 1 ЦПК України,  дослідив всі наявні докази в справі та дав їм
оцінку,  що ґрунтується на
всебічному,  повному,  об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні.

В
апеляційній скарзі не наведені обставини та докази,  які б ставили під сумнів законність рішення
суду першої інстанції.

Згідно ч.3  ст.  21
КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт,  в якому строк його дії,  права,
обов'язки і відповідальність сторін( в тому числі матеріальна),  умови матеріального забезпечення і
організація праці працівника ,  умов
розірвання договору,  в тому числі
дострокового,  можуть встановлюватися
угодою сторін.

Відповідно
до п. 2 ч. 1  ст.  36 КЗпП України підставою припинення
трудового договору є закінчення строку,
крім випадку,  коли трудові
відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх
припинення.

Доводи
апелянта про те,  що ним виконувались
умови контракту і підстав для відмови в його продовженні не було ,  не заслуговують на увагу,  оскільки власник не зобов'язаний керуватись
критеріями оцінки роботи працівника. Крім того,
ні законодавством,  ні внутрішніми
актами підприємства,  ні контрактом не
передбачено інших підстав щодо спонукання власника на продовження або укладення
трудового контракту так як це є його особистим волевиявленням.

Як вбачається з матеріалів справи,                        в
даному    випадку    на момент

закінчення
дії контракту власник здійснив волевиявлення щодо небажання продовження
контракту,  підписавши відповідний наказ
за № 286/к від 18.12.2006 року про припинення дії контракту з ОСОБА_1та його звільнення.

Посилання
апелянта на усну домовленість між ним та відповідачем про продовження
контракту,  колегія суддів не може
визнати обгрунтованими,  оскільки
укладення контракту на визначений строк це волевиявлення власника підприємства
та згода на це працівника і у відповідності до
ст.  24 КЗпП України контракт може
бути укладений лише в письмовій формі.

Доводи
апелянта проте,  що дія контракту з ним
закінчувалася 18.12.2006 року,  а не
19.12.2006 року були предметом дослідження суду першої інстанції,  яким суд дав належну оцінку.

Посилання
апелянта на його звільнення з політичних мотивів є безпідставними,  оскільки не мають фактичного обгрунтування.

За таких обставин,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції вірно дійшов до
висновку,  відмовивши позивачу в
задоволенні його позовних вимог,
оскільки звільнення позивача відповідає вимогам трудового законодавства
та умовам контракту.

Рішення
суду першої інстанції узгоджується з доказами,
наявними у справі,  відповідає
вимогам норм матеріального і процесуального права,  і тому підстав для його зміни або скасування
колегією суддів не вбачається.

Керуючись  ст.
.  ст.  307 ч.1 п.1,
308,  314 ч.1 п.1,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 13
вересня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.