Справа 22ц - 309 /2007 року                         Головуючий
у І інстанції Богуславська І.А.
-41                                                                                            Доповідач
РІШЕННЯ

іменем України

24
квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатолі Т.Г.

суддів               Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі
Стрілецькій О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду М.Маріуполя Донецької області від
15 лютого 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до відповідачів із зазначеним
позовом, вказавши, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Коли вона з чоловіком
02.08.06 р. повернулася з відпустки, то побачила, що не стало дерев'яного
сараю, який знаходився в їхньому дворі, а речі, які вона зберігала в цьому
сараї, розкидані по подвір'ю. Зі слів сусідів їй стало відомо, що відповідач
ОСОБА_3. за проханням відповідачки ОСОБА_2. зруйнував її сарай. Вважає, що
відповідачі своїми діями спричинили їй моральну шкоду. Вона відчувала сильні
душевні переживання з того приводу, що її речі довгий час знаходилися під
відкритим небом, частково були зіпсовані, оскільки в той час йшли дощі.
Відповідач провокував свари з її чоловіком, вимагав очистити від сараю
територію двора, посилаючись на те. що він хоче сам використовувати цю
територію, погрожував їй та ч.1енам її сім'ї. Спричинену їй моральну шкоду вона
оцінює в сумі 5000 три. і просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 15 лютого 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. у
відшкодування моральної шкоди по 1000 гр., судових витрат по 290 гр. 50 коп., а
всього по 1290 гр. 50 коп. з кожного.

В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ставлять питання про
скасування рішення суду і припинення провадження по справі, посилаючись на
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність висновків суду

обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення позивачки, перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення зміні з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов на підставі ст.1167 ЦК України, суд виходив з того, що сторони проживали у
будинку АДРЕСА_2: позивачка у квартирі №11, відповідачі • у квартирі 13. Всі
мешканці цього будинку мають двір сумісного користування. Кожна квартира має
свій сарай. Позивачка з 1992 року користувалась сараєм літ.Е., який належить
ЖКП "Жилкомплекс".

У липні 2006 року відповідач, за проханням відповідачки, в той час, коли
позивачка перебувала у відпустці, зруйнував її сарай, а речі позивачки, що були
в сараї частково викинув, а частково залишив на вулиці.

Суд вірно прийшов до висновку, що вказаними самоуправними діями відповідачі
порушили майнові права позивачки тому, що неналежний технічний стан будівлі не
давав відповідачам права розпоряджатися майном, яке належить іншим особам. Самі
відповідачі не заперечували того, що вони не зверталися ні до позивачки, а ні
до житлового органу за дозволом на руйнування будівлі. Одночасно вони не
привели належних доводів для підтвердження правомірності своїх дій.

Ті обставини, що позивачка зберігала у зруйнованому сараї свої речі пральні
машини, каструлі, дитячий стілець, інструменти, холодильники посвідчує акт від
20.09.06 року, складений робітниками ЖЕУ №2, а також підтверджується
поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5..

Суд правильно вважав, що дослідженими в суді доказами встановлена наявність
моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювачів, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та їх вини в її
заподіянні, тобто вірно виходив з того, що винними незаконними діями
відповідачів позивачці була спричинена шкода, яка полягає в позбавленні права
користуватись сараєм та в зіпсуванні майна позивачки, що викликало у позивачки
почуття розгубленості та безпорадності від самоуправних дій відповідачів,
спричинило душевні переживання, тобто спричинило моральну шкоду, розмір якої
суд визначив у сумі 1000 грн. для кожного відповідача.

Проте цей висновок про розмір відшкодування моральної
шкоди судом зроблено без врахування характеру та обсягу душевних, психічних
страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат, їх тривалості,
можливості відновлення, враховуючи стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених
змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення
попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та
справедливості.

В роз'ясненнях, наведених в п.п.5,9,10 постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.95 року №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 року), звертається увага на те, що
особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди, суд повинен
наводити в рішенні відповідні мотиви.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню
покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому
майнова шкода та чи відшкодована вона.

Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з
урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану
відповідача (громадянина).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що
при вирішенні справи суд, не врахував ступень вини заподіювачів та майновий
стан відповідачів і. визначаючи розмір відшкодування моральної(немайнової)
шкоди, не навів в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення треба змінити, зменшивши
розмір відшкодування моральної шкоди до 500 грн. з відшкодуванням кожним з
відповідачів по 250 грн., і відповідно до цього визначити розмір судових
витрат, які повинні сплатити відповідачі.

Прохання, викладене відповідачами в апеляційній скарзі про припинення
провадження по справі задоволенню не підлягає тому, що викладені в апеляції
доводи не є, відповідно до вимог ст.ст.205,207,310 ЦПК України, підставою для
припинення провадження по справі, а, відповідно до ст.309 ЦПК України, є
підставою ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.1167
ЦК України,
ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15
лютого 2007 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1   у відшкодування моральної шкоди по 250 грн.
з

кожною,
сллові ни грати по
28 грн. 00 коп. з кожного, а всього по 278 грн. 00 коп. з кожної о.

В решті частини
рішення залишити без змін:

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.