АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
лютого 2007 року                                                                                        м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі
холовуючої - судді Карпусь С. А.,

суддів : Харчука В.М. ,  Кізюн О.Ю.

при секретарі
Хмельницькій Ю.А.

з участю :

позивача ОСОБА_1

відповідачів
представників Старокостянтинівської ОДПІ

Онищук
Н.Ф.,  Падлюк А.Б.,  Пославської О.В.,

Третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні
цивільну справу № 22ц-207 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Старокостянтинівського районного суду від 24 листопада 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції про
поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи,  судова колегія

встановила:

В квітні
2006 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Старокостянтинівської об'єднаної державної податкової
інспекції про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог вказував,  що працював заступником начальника відділу
оподаткування фізичних осіб Старокостянтинівської ОДПІ. Наказом начальника №
8-о від 22 березня 2006 року його звільнено з роботи по п.1 ч.1  ст.  36
КЗПП України. Посилаючись на те,  що він
не мав бажання звільнятися з роботи,
написав заяву про звільнення під тиском начальника інспекції,  наказ про звільнення з роботи є
незаконним,  ОСОБА_1 просив
задовольнити позов.

Суд
притягнув до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача
начальника Старокостянтинівської ОДПІ.

Рішенням
Старокостянтинівського районного суду від 24 листопада 2006 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено .

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
вважає рішення суду незаконним,
просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення його
позову,  посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам.  На його думку,  суд не врахував,  що основною причиною його звільнення була
наявність постанови суду про вчинення ним правопорушення,  передбаченого Законом України „Про боротьбу з
корупцією",  яка пізніше була
скасована апеляційним судом,  та примус
зі сторони начальника Старокостянтинівської ОДПІ до написання заяви.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1
підтримав апеляційну скаргу.

Головуючий
у першій інстанції - Завадська О.П.                                    Справа
№ 22ц- 207

Доповідач
- Карпусь С А.                                                                          Категорія
№ 40

Представники
відповідача та третя особа ОСОБА_2 з доводами апеляційної скарги не
погодились,  посилаючись на законність та
обгрунтованість судового рішення.

Судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом
правильно з'ясовані фактичні обставини справи,
дано їм належну оцінку,  а його
висновки щодо необґрунтованості вимог позивача узгоджуються з матеріалами
справи,  відповідають закону.

Згідно
п.1 ч.1  ст.  36 КЗПП України підставою припинення
трудового договору є угода сторін.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 з 30 грудня 2005
року працював заступником начальника відділу оподаткування фізичних осіб
Старокостянтинівської об'єднаної податкової інспекції. 17 березня 2006 року він
подав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін з 20 березня 2006 року.
Наказом № 8-0 від 22 березня 2006 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за
угодою сторін з 22 березня 2006 року з проведенням остаточного розрахунку.

Наведене
підтверджується матеріалами справи,
поясненнями сторін,  письмовою
заявою ОСОБА_1,  копією наказу про
звільнення від 22 березня 2006 року.

Оцінивши
зібрані докази в їх сукупності,  суд
першої інстанції дійшов правильного висновку,
що між сторонами було досягнуто домовленості про припинення трудового
договору за п. 1  ст.  36 КЗПП України,  тому обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у позові.

Не
спростовують висновків суду першої інстанції посилання ОСОБА_1 на те,  що заява про звільнення була написана ним без
його вільного волевиявлення у зв'язку з наявністю постанови суду про
притягнення до адміністративної відповідальності,  яка в подальшому була скасована постановою
голови апеляційного суду Хмельницької області.

Згідно
постанови голови апеляційного суду Хмельницької області від 30 березня 2006
року в діях ОСОБА_1 був відсутній склад адміністративного правопорушення,  однак мало місце недбале виконання своїх
службових обов'язків.

Крім
того,  з наданих в засіданні апеляційного
суду відповідачем доказів вбачається,  що
ОСОБА_1 раніше
притягувався до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання трудових
обов'язків.

Тому суд
дійшов правильного висновку,  що при
таких конкретних обставинах відсутні підстави вважати,  що відповідач примусив подати його заяву про
розірвання трудового договору.

Рішення
суду ґрунтується на повно,  всебічно
досліджених обставинах справи,
постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і
підстав для скасування якого в межах доводів апеляційної скарги та вимог позову
не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313,  314,
315,  319 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Старокостянтинівського районного суду від 24 листопада 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.