Справа № 22-Ц-4964-2007                                Головуюча у 1
інстанції Принцевська Н.М.
Категорія 12                                                                              Доповідач        Молчанов
УХВАЛА

Іменем України

2007 року липня  " 9 "  дня Апеляційний суд Донецької області

у складі: Головуючої Стельмах Н.С.

Суддів           Молчанова СІ.

Резнікової Л.В.

при секретарі   Андрусь B.C.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 18.04.2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу квартири недійсною,
стягнення шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1, яка просила
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду, як таке що постановлено
з порушенням вимог матеріального права, пояснення позивача ОСОБА_2, який просив
скаргу відхилити, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 18.04.2007 року, яким задоволені
позовні вимоги, угода купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23.12.2003 року
визнана недійсною, сторони приведено до первинного стану.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд вирішив справу з
порушенням вимог матеріального і процесуального права, угода купівлі-продажу є
законною, позивач у 15 років цілком усвідомлював, що продає квартиру,
відповідачка є добросовісним покупцем, що суд не прийняв до уваги при вирішені
спору. Просила рішення суду скасувати, новим рішенням у задоволені позову
відмовити.

Судом першої інстанції встановлено, що у липні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом де вказував, що він був власником однокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Після смерті батьків йому виконалося 15 років, його тітка ОСОБА_4 була
його опікуном.

У грудні 2003 року тітка-опікун запропонувала йому
поїхати до нотаріуса та підписати деякі документи. Він довіряв тітці, підписав
документи, а коли йому виконалося 18 років тітка його вигнала з квартири, де
він з нею проживав. Потім з,ясувалося, що від його імені, як опікун, тітка
23.12.2003 року продала його однокімнатну квартиру своїй дочці ОСОБА_5 за 7000
гривень. Гроші від угоди він не отримував. Вважає, що відповідачи уклали угоду
відносно наявності якої він помилявся підписуючи документи, вважає, що помилка
з його сторони має істотне

значення,
просив визнати угоду недійсною, повернути йому квартиру, скасувати державну
реєстрацію угоди, стягнути на його користь судові витрати.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, та пояснили суду у письмовій заяві \
а.с. 87-88 що вони домовилися з батьками позивача, що квартира залишиться їм,
а вони будуть виховувати позивача до повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 18.04.2007 року позов
задоволено. Угода визнана недійсною, реєстрація угоди скасовано. Стягнуто з
позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 7176 гривень, та на користь позивача
судові витрати 101 гривню.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, рішення суду не
підлягає скасуванню з таких підстав:

Відповідно до ст. 56 ЦК
України у редакції 1963 року угода, укладена внаслідок помилки, що має
істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під
впливом помилки. При цьому суд повертає сторонам все одержане від угоди.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_4 була опікуном
неповнолітнього позивача, отримала згоду виконкому на продаж квартири позивача
а.с. 43 який мав ще одну двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, 23.12.2003 року
уклали угоду купівлі-продажу квартири неповнолітнього позивача, яка розташована
АДРЕСА_3 за 7176 гривень, який позивач отримав повністю до укладання угоди, про
що є відповідний запис у договорі, який підписаний сторонами по справі а.с.
40 , згідно якого позивач продав, а дочка відповідачки ОСОБА_1 купила
квартиру.

Наполягаючи на задоволені позову, позивач посилався на ту обставину, що на
момент угоди йому виконалося 15 років, він не розумів які документи підписує,
для чого, тому наполягав на тому, що помилявся відносно укладення угоди, ця
помилка має істотне значення для нього, так як він залишився без квартири.

Суд встановив, що позивач у віці 15 років продав квартиру за вказаною
адресою дочці свого опікуна, при укладені угоди позивач помилявся відповідно
угоди, помилка має для нього істотне значення, тому суд прийшов до правильного
висновку про те, що відповідно до вимог ст. 56 ЦК України, слід визнати угоду недійсною, з наслідками, які
передбачені законом, сторони приведені судом до первинного стану.

ОСОБА_4 - тітка позивача, та його опікун, повина
відповідно до вимог закону, укладати угоди у інтересах неповнолітнього
позивача, але при укладенні угоди купівлі-продажу квартири, інтереси позивача
опік не захистив, а порушив, тому суд правильно вирішив справу.

Суд правильно вирішив спір додержуючись вимог
матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування рішення
апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції вимог матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи, тому постановлене у справі рішення
є законним та обгрунтованим, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги
про скасування рішення не вбачається.

Керуючись ч 1 п
1 ст.307, ст. 308,313,315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 18.04.2007 року залишити

без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена

безпосередньо  до
Верховного  Суду України протягом
двох  місяців з  дня його

проголошення.