Справа № 22- 1496                                            Головуючий
у 1-ій ін ст. 3има І.Є.
-19                                                       Доповідач
в апел.ін ст. - Зубарева
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

27 серпня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого-
судді - Юхименка А.Г.

Суддів-Зубарєвої
К.П., Мікуш Ю.Р.

При секретарі-
Жовнір О.З.

З участю-
ОСОБА_2,  ОСОБА_3.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною

скаргою
представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

на рішення
Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2007 року задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_3до приватного підприємства
„Транс-спорт",  ОСОБА_1,  третьої особи ОСОБА_4про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_1в користь позивача 1000
грн. у відшкодування моральної шкоди та 8 грн.50 коп. сплачених судових витрат
та 7 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь
держави . В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення
суду оскаржив представник ОСОБА_1  -
ОСОБА_2 В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові,  оскільки
вважає його незаконним,  необгрунтованим
і таким,  що прийняте з неповним
з"ясуванням обставин,  що мають
значення для справи,  а також з
неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема
судом не враховано,  що у позивача був
відсутній належним чином оформлений документ на право пільгового проїзду у
громадському транспорті ,  а також і
те,  що станом на лютий 2006 року
положення Закону України „Про соціальний захист дітей війни" щодо вільгого
перевезення не були втілені у життя. Судом також не обґрунтовано,  якими саме діями було принижено честь і
гідність позивача та яких страждань він зазнав.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,  письмове
заперечення позивача на скаргу,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Матеріалами
справи встановлено,  що позивач є
пенсіонером,  має статус дитини війни і
відповідно до  ст. .5 ч. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" користується безоплатним проїздом усіма
видами міського пасажирського транспорту. 23.02.2006 року при проїзді позивача
у маршрутному таксі маршруту № 14 та представленні водію ОСОБА_4 відповідного
посвідчення,  що підтверджує його статус
дитини війни,  позивач внаслідок грубого
поводження водія,  які супроводжувались
образами та на наполегливу вимогу останнього змушений був залишити транспортний
засіб. Внаслідок неправомірних дій з боку водія позивач переніс моральні і
душевні страждання,  що стверджується
матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_5 Задовольняючи частково
позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1  моральної школи в сумі 1000 грн. суд вірно
виходив

з
положень  ст. . 1172 ЦК України,  оскільки
ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_1  ( власником маршрутного таксі),  яка відповідно до п.3.1.5. ч.3 Договору про
організацію надання послуг по перевезенню пасажирів № 357 від 01.09.2005 року
несе відповідальність за всі заподіяні ушкодження як людям так і майну третіх
осіб,  які виникають в процесі експлуатації
транспортних засобів. Суд обґрунтовано не прийняв до уваги покликання
представника відповідача на відсутність у позивача документу,  підтверджуючого його статус дитини
війни,  оскільки встановив,  що позивачем було представлено водію пенсійне
посвідчення з відміткою управління праці та соціального захисту населення щодо
свого статусу „дитини війни".( а.с. 9).

Рішення
суду відповідає матеріалам справи,
доказам та вимогам матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду,  підстав для задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись  СТ. . СТ. 307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 відхилити,  а рішення Шевченківського районного суду м.
Львова від 28 березня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскарженою у касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.