Справа № 22ц-1046/2007р.      Головуючий у першій інстанції-Гордієць
Категорія - цивільна                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді
Коренькової З.Д., суддів -
Острянського В.І, Заболотного В.М., при секретарі - Мехед Т.О.

за
участю -представника прокурора М.Чернігова Станкевича Ю.В.,представника банку Павловича
О.М.,ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ВАТ'Державний ощадний банк України" в особі
Чернігівського обласного управління на рішення Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 17
квітня 2007 року по
справі за позовом першого заступника прокурора М.Чернігова в інтересах держави
в особі ВАТ'Державний ощадний банк України" на користь Чернігівського
обласного управління цього банку до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2007 року місцевий
суд постановив рішення, яким частково задовольнив вимоги і стягнув солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь Чернігівського обласного управління ВАТ'Державний
ощадний банк України" 66
тис. грн. 23 коп.
заборгованості за кредитним договором, а в іншій частині вимог суд відмовив.
Також суд стягнув з відповідачів по 330
грн.судового збору в користь держави та по 15 грн. витрат з ІТЗ.

У апеляційній скарзі ВАТ'Державний ощадний банк
України" в особі його Чернігівського обласного управління ставить питання
про скасування оскаржуваного рішення суду та про ухвалення нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позичальник порушив
умови кредитного договору фактом несплати

кредиту та відсотків, а
відповідно до правил
п.3.2.3. кредитного договору № 504U728 від 22
листопада 2004 року (а.с.2), у випадку порушення позичальником умов
договору банк має право достроково стягнути суму кредиту та суму нарахованих
відсотків та інших платежів, які передбачені цим договором і підлягають сплаті;
що висновок суду про те, що до стягнення з відповідачів підлягає сума 66 тис.грн. як
боргу перед банком за станом на 11
квітня 2007 року,
оскільки дія кредитного договору передбачена до 21 листопада 2009
року і позивач не ставить питання про розірвання кредитного договору є
помилковим, т.я. самим договором передбачено і це відповідає правилу ст.1050 ЦК України про те,
що у разі встановлення обов'язку позичальника повертати позику частинами, то у
разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів
згідно з ст.1048 ЦК України.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановивши рішення місцевий суд виходив з того, що позичальник порушив
умови договору, не сплачуючи щомісячних платежів на погашення кредиту та
відсотків; що відповідно до умов кредитного договору та згідно з розрахунками
банку заборгованість позичальника станом на 11 квітня 2007
року за цим договором становить 66
тис.грн. 23 коп. І
оскільки позивач не ставить питання про розірвання договору, а за його умовами
позичальник зобов"язаний вносити щомісячне погашення кредиту до 21 листопада 2009 року, підстави
для задоволення вимог про дострокове повернення позичальником частини позики,
що залишилась, та про сплату процентів відсутні. Тому, і прийшов до висновку
про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи,
яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам чинного законодавства, які
регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що 22 листопада 2004 року між
ВАТ"Державний ощадний банк України" і ОСОБА_1 (позичальник) було
укладено кредитний договір №
504/1728, за яким банк зобов'язується надати на умовах цього
договору 150 тис.
грн. кредиту, а позичальник -
прийняти, належним чином використати та повернути цей кредит та сплатити
відсотки за користування кредитом в розмірі 20 відсотків річних в порядку, на умовах та у строки,
визначені цим договором (а.с.2); що за станом на час постановления оскаржуваного
рішення суду, позичальник не вніс жодного разу місячного платежу на погашення
кредиту та вніс лише

1500 грн. в рахунок сплати
відсотків за користування кредитом; що згідно з правилами п.4.1.1. цього
договору за порушення взятих на себе зобов"язань по поверненню основної
суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом позичальник
зобов"язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України на період, за який сплачується пеня, від
суми платежу, за кожний день прострочення.

З договору іпотеки від 22 листопада 2004
року, укладеного між

ВАТ'Державний ощадний банк України", далі
іпотекодержатель, і

ОСОБА_1  та  ОСОБА_2, який є майновим поручителем ОСОБА_1,
далі іпотекодавці, слідує, що іпотекодавці передають, а іпотекодержатель
приймає в іпотеку квартиру та нежитлову будівлю; що іпотека за цим договором
забезпечує повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 504 від 22 листопада 2004 року і що у разі
невиконання іпотекодавцями своїх зобов'язань за кредитним договором
іпотекодержатель має право звернути стягнення і задовольнити свої вимоги згідно
з кредитним договором за рахунок предметів іпотеки (а.с.З і зворот).

Доводи апеляційної скарги про те, що банк вправі ставити питання про
дострокове повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів і що
з врахуванням наведеного необхідно задовольнити позов банку - не можуть бути
підставою для скасування рішення місцевого суду і його висновків не
спростовують.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Тому, керуючись
ст. ст. 303,307,308,315,317,319
ЩІК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ВАТ"Державний ощадний банк України"в особі
Чернігівського обласного відділення -
відхилити.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду від 17 квітня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України впродовж двох
місяців з дня вступу її в законну силу.