Справа №
22ц-1015/2007                                           Головуючий по 1-й інстанції
Суддя-доповідач Прядкіна О.В.
червня 2007 року                            м.
Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі
судді Прядкіної О.В.
Суддів Дряниці
Ю.В.,  Макарчука М.А.
секретарі  Лимар О.М.  З участю
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві
апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Автозаводського     районного суду м.
Кременчука   Полтавської області від 12
вересня  2006р.  та ухвалу цього ж суду від 22 листопада 2006р.
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, комунального підприємства
«Кременчукводоканал» про визнання права власності на санітарно-технічні споруди
по водопостачанню та водовідведенню,
визнання дій фізичних осіб неправомірними,  усунення перешкод у відновленні та
користуванні санітарно-техгічними спорудами,
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  зобов»язання зареєструвати абонентом по
судова
колегія,  заслухавши  доповідь судді-доповідача апеляційного суду
1999р. ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на неправомірні дії Кременчуцького
державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства
(далі ДВУВКГ) . Вказувала,  що вона разом
з дочкою-інвалідом проживає у АДРЕСА_1. У вересні 1999р. звернулась до
керівництва міськводоканалу з проханням підключити належну їй половину   вказаного будинку до міського водопроводу.
Однак їй було відмовлено в зв»язку з відсутністю технічної можливості окремого
приєднання до магістрального водопроводу.
Просила визнати такі дії
неправомірними та зобов'язати водоканал підключити належну їй частину будинку
до водоводу та зареєструвати її як абонента.
2000р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Кременчуцького ДВУВКГ,  колишнього чоловіка ОСОБА_2 та його матері -
ОСОБА_4  про визнання права користування
водопровідно-каналізаційною спорудою. Вказувала,  що вони з відповідачем ОСОБА_2 під час шлюбу
збудували будинок АДРЕСА_1,  який було
розподілено в 1992р.після розірвання шлюбу. До будинку був проведений
водопровід. Після реєстрації в травні 1993р. ОСОБА_2 абонентом у
міськводоканалі,  останній та
ОСОБА_4  почати перешкоджати їй у
користуванні водопроводом та системою водовідведення. Було відключено
водопостачання від половини будинку,  де
вона мешкає,  та заборонено користуватися
розгляду справи позивачка відмовилась від скарги на неправомірні дії
Кременчуцького ДВУВКГ і така відмова прийнята судом.
неодноразових уточнень позовних вимог позивачка просила : визнати за нею право
власності на санітарно-технічні споруди по водопостачанню і водовідведенню
житлових будинків АДРЕСА_2,  визнати
незаконними дії ОСОБА_2 та ОСОБА_4  по
відключенню водопостачання і водовідведення від половини будинку №7 за вказаною
адресою,  належною їй на праві
власності,  зобов'язати відповідачів не
чинити перешкод у відновленні санітарно-технічних споруд,  а саме у підключенні внутрішнього водопроводу
в належній їй частині будинку до водопровідної системи у водопровідній колонці
№2, прокладанні труб водовідведення від частини будинку до зливної ями,  та в користуванні водопроводом і системою
водовідведення,  зобов'язати
міськводоканал зареєструвати її як абонента,
стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 680 грн. та
3000 у відшкодування моральної шкоди, 60 грн. витрат по справі,  а з ОСОБА_4 -2000грн. на відшкодування
того,  просила поновити строк позовної
давності для захисту її порушених прав.
Справа
слухалась неодноразово.
Рішенням
Автозаводського районного суду М. Кременчука Полтавської області від 12 вересня
2006р. поновлено ОСОБА_3 строк позовної давності,  однак
в задоволенні її позовних вимог відмовлено.

Ухвалою
цього ж суду від 22 листопада 2006р. відмовлено в постановленні додаткового
рішення.

Представник
позивача ОСОБА_1 подав
апеляційні скарги на рішення та ухвалу місцевого суду,  в яких просить їх скасувати,  ухваливши нове рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_3,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права та невірну оцінку
обставин справи.

Колегія
суддів,  перевіривши справу в межах
заявлених вимог і апеляційного оскарження,
приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з таких
підстав:

3

Судом першої інстанції
вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що в будинковолодінні АДРЕСА_1,  ОСОБА_3 належить 17/50 частин,  ОСОБА_2 - х/г та Гречиній О.І. -4/25 частин.

ОСОБА_3  та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 1984р. по
02.09.1991р. ( а.с. 67 т.1,  а.с. 32
т.2).

06
травня 1993р. був зареєстрований водопровід на ОСОБА_2,  а частина будинку,  належна ОСОБА_3 води не має. Технічна
можливість підключення цієї частини будинку до міської водопровідної мережі
відсутня. Підключення води можливе тільки від другого колодязя ,  розташованого у дворі житлового будинку
АДРЕСА_3,  належного ОСОБА_4

Каналізація
виконана ОСОБА_2 локально та не відповідає проекту та будівельним нормам через
розташування на відстані менше 1 метра від фундаменту будинку (а.с. 51, 106
т.1).

Відповідно
до 4.3  ст.61 ЦПК України обставини,  встановлені судовим рішенням у
цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому суд
вірно взяв до уваги рішення Кременчуцького районного суду від 03 лютого 1998
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення дольових частин
домоволодіння в зв»язку з прийняттям будинку в експлуатацію,  порядку користування земельною ділянкою і
усунення перешкод в користуванні зливною ямою та водопроводом.  Позивачу було відмовлено в задоволенні вимог
про усунення перешкод в користуванні зливною ямою та водопроводом ,  так як встановлено,  що водопровід і каналізаційні споруди не є
спільною власністю подружжя ,  оскільки
відповідач будував їх сам після розірвання шлюбу.

За таких
обставин,  коли позивачка не має реальної
технічної можливості окремого приєднання належної їй частини будинку АДРЕСА_1
до магістрального водопроводу та спорудження окремої системи водовідведення та
за відсутності згоди відповідачів спір слід вирішувати відповідно до п.п.3.1 та
16.1 Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України,
затверджених наказом №65 від 01.07.1994р. Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству ( далі Правила).

Відповідно
до положень названих пунктів водоканал має право дозволити приєднання
водопровідного вводу об»акта (субабонента)
до водопровідної лінії основного абонента при узгодженні з абонентом умов
приєднання :

а)    узгодження з Водоканалом проекту
приєднання,

б)    якщо приєднання не погіршить
водопостачання основного абонента,

в)    встановлення приладів обліку
води ОСОБА_3 ,

г)  якщо субабонент, що
приєднується, приймає на себе усі витрати, пов'язані з приєднанням,  в тому числі витрати на упорядкування
території після приєднання.

4

Однак
позивач,  як пояснив суду апеляційної
інстанції її представник - ОСОБА_1 ,
наполягає на визнанні за нею права власності на санітарно-технічні
споруди по водопостачанню і водовідведенню житлових будинків АДРЕСА_2 і з
зазначеними Правилами не знайома і не вчиняла ніяких дій по їх реалізації.

У
зв'язку з цим та за відсутності будь-яких дій позивача,  а також її вимог по реалізації положень,  визначених Правилами,  суд як першої,  так і апеляційної інстанції позбавлені
можливості вирішувати спір у відповідності до
цих Правил.

Відсутні
також підстави для скасування ухвали Автозаводського районного суду м.  Кременчука Полтавської області від 22
листопада 2006р.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

Встановивши
такі обставини,  суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону.

Керуючись  ст. ст.303, 307,  308, 315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення,
а

рішення
Автозаводського   районного суду м.  Кременчука Полтавської області від 12
вересня  2006р.   та ухвалу цього ж суду від 22 листопада
2006р. - без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена  в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.