УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 червня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних

справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Олексієнка
М. М. ,

суддів:                                Косигіної Л.М.
,  Жигановської О.С. ,

при
секретарі судового

засідання
:                         Хоменко Р.В.,

з участю:
представника ЗАТ «ПриватБанк»,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ЗАТ
«ПриватБанк») на ухвалу судді Радомишльського районного суду від 27 березня 2007 року у справі за
заявою ЗАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1про видачу судового наказу,

встановила:

У
березні 2007 року
представник ЗАТ «ПриватБанк» звернувся в суд із заявою про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 1157.69 грн. та 40.50 грн. судових
витрат. Вимоги ґрунтувались на тому,  що
ОСОБА_1.,  в порушення умов
договору,  укладеного 14.04.2006 року,  вимог
ст.   ст.  526,  527,
530 ЦК України,  не
виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення чергової частини суми
кредиту,  тому борг,  який складається з 730 грн. - заборгованості
по кредиту,  307.02 грн. - по відсотках за
користування кредитом,  62.10 грн. - комісійних за
користування коштами,  58.84 грн. - пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань,
слід стягнути з позичальника в судовому порядку.

Ухвалою
судді Радомишльського районного суду від 27.03.2007
року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Суддя виходив
з того,  що в частині вимог,  викладених в заяві,  має

Справа № 22 - ц /1134                                                Головуючий
у 1 інстанції
Гриб О.С

Категорія
18                                                                  Доповідач
- суддя Олексієнко
М. М

місце  спір
про  право,   який
повинен розглядатись  в  позовному порядку.

Не
погоджуючись із рішенням судді,
представник заявника подав апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права,  допущених суддею,  просив його скасувати,  справу направити до суду першої інстанції для
прийняття заяви. На переконання скаржника,
суд мав,  згідно п.1 ч.1  ст. 96 ЦПК України,  винести судовий наказ,  оскільки вимога про стягнення боргу
ґрунтується на правочині у вигляді кредитного договору,  розмір підтверджується письмовими
розрахунками.

З'ясувавши
обставини справи в межах  ст. 303 ЦПК
України,  колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність вимог,
викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 96 ЦПК України судовий
наказ може бути видано,  якщо заявлено
вимогу,  яка ґрунтується на
правочині,  вчиненому в письмовій формі.

При
цьому слід зазначити,  що вимоги,  перелічені у ч.1 вище вказаної статті,  мають бути документально підтверджені та
безспірні,  тобто не може викликати
сумнівів ні момент настання права вимоги,
ні сума грошових коштів. У наказному провадженні не може розглядатись
спір про право.

Виходячи
зі змісту заяви про видачу судового наказу,
матеріалів долучених до неї,
викликають сумнів вимоги щодо права на стягнення заборгованості по
відсотках за користування кредитом,  по
комісійних виплатах та нарахування пені за несвоєчасність внесення коштів.

Крім
того,  докази,  що подаються заявником,  мають бути безспірними,  оскільки тільки такі докази можуть свідчити
про безспірність стягнення та відсутності у їх дослідженні. В матеріалах
надісланих до суду доказів,  в частині
нарахування та стягнення вище перерахованих платежів,  немає.

Отже
ухвала судді є законною,  підстав до її
скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Враховуючи
вище викладене,  керуючись  ст.
ст. 303,  304,
п.1 ч.2  ст.
307,  п.1 ч.1  ст. 312,
ст.   ст. 314,  315,  317,
324,  325 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити
без задоволення,  а ухвалу

судді Радомишльського районного суду
Житомирської області від 27
березня 2007 року - без змін.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.