Справа № 23-к-316/07
суді 1 інстанції - Ткаченко Л.В.
касаційній інстанції - Матвеева О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 вересня 2007
року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
м.  Києва в складі суддів:

Матвєєвої
О.А.               Горелкіної Н.А.                           Слободянюк С.В.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Калінінського районного суду м.  Донецька
від 6 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18
листопада 2004 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
заповіту недійсним,  -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2002
року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом,  в якому посилався на те. що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_3,  після смерті
якого відкрилась спадщина на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1. Після смерті спадкодавця він дізнався,  що за 5 днів до смерті батько заповідав
спірну частку квартири відповідачці. Оскільки спадкодавець тяжко хворів,  вважає,
що заповіт укладений в такому стані,
коли спадкодавець не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.
Просив визнати заповіт недійсним та визнати за ним право на 1/2 частку квартири
по праву спадкування за законом,
оскільки він являється спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину в
установленому законом порядку.

Рішенням
Калінінського районного суду м.  Донецька
від 6 вересня 2004 року,  залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2004 року,  заповіт визнано недійсним,  за позивачем визнане право власності на1/2 частку
квартири,  з позивача стягнуте державне
мито в розмірі 51 грн.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на неповне
з'ясування обставин,  які мають суттєве
значення для вирішення справи,  просить
рішення Калінінського районного суду м.
Донецька від 6 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 18 листопада 2004 року скасувати.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва вважає,
що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до
вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставинами,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.  ст.
336,  337 ЦПК України та Закону
України "Про внесення змін до закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу V ЦПК
України,  Апеляційний суд м.  Києва,
-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - відхилити,  а рішення
Калінінського районного суду м.  Донецька
від 6 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 18
листопада 2004 року - залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.