Справа № 33-ц-118/07                                                         Головуючий
Категорія- 11                                                                           Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007 року колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Подолюка В.А.,
Завидовської - Марчук
О.Г., Мудренко Л.І.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ВАТ
«Тернопільський комбайновий завод» до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого житлового
приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 3
лютого 2004 року,

встановила:

ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 листопада 2003 року в даному
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 3 лютого 2004 року рішення
місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ВАТ
«Тернопільський комбайновий завод» задоволено та постановлено виселити ОСОБА_1
з гуртожитку по вул. С.Бандери, 74/105
в м. Тернополі без надання іншого житлового приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до Закону України « Про внесення
змін до Закону України «
Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ» від 22 лютого 2007 року № 697-V дана
справа 14 травня 2007 року була
передана до розгляду відповідно до глави 2
Розділу V Цивільного процесуального кодексу України апеляційному
суду Волинської області.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 постійно проживав у гуртожитку і як учасник бойових дій не може бути
виселений без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач проживав у спірному житловому
приміщенні на підставі договору майнового найму, строк якого закінчився
1.05.2003р.

А тому, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення,
апеляційний суд виходив з того, що відповідач користувався даним приміщенням не
у зв'язку з роботою чи навчанням, а на підставі цивільно-правової угоди з
позивачем, в зв'язку з чим останній підлягає виселенню із спірного житла за
вимогою позивача без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням судом апеляційної інстанцій норм процесуального
права, а також відсутні передбачені ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332,
336 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 3 лютого 2004 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.