Справа № 22-2983/2007р.                                          Головуючий у 1
інстанції Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                                                                                                      м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:     Бондара В.О.

Суддів:                                      Прокопенка
О.Л..

Маловічко С. В.
При секретарі:    Батарейної О.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Ленінського
районного суду м.  Запоріжжя від 15
червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про встановлення факту
проживання однією сім'єю без шлюбу,  та
визнання власності на частину грошового вкладу,
-

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу,  та визнання власності на частину грошового
вкладу.

В позові
вказувала,  що в 2000 році вона
познайомилась з ОСОБА_2. 1937 року народження,
з яким стала проживати однією сім'єю,
знаходячись у фактичних шлюбних відносинах. Спочатку вони мешкали в неї
у с.  Лукашеве,  Запорізького району,  потім у будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1. Вони
спільно вели господарство,  мали спільні
кошти. 24.01.2006 року ОСОБА_2. помер,
вона поховала його за свої кошти.

За час
спільного життя вони внесли на депозитний рахунок Запорізької кредитної спілки
"Довіра" по договорам № 697 від 25.02.2003 року,  №925 від 25.02.2004 року № 1688 від
25.02.2005 року близько 30 000 грн. Спільні гроші заробили від продажу овочів у
теплицях на присадибній ділянці житлового будинку № АДРЕСА_1. Крім того 7 500
грн. були внесені однією сумою за продаж пшениці,  яку було видано їй особисто в рахунок оренди
належній їй особистої земельної ділянці.

Крім
того вона приймала участь у капітальному ремонті будинку ОСОБА_2 в наслідок
якого вартість будинку суттєво збільшилась.

Після
смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина,
спадкоємцем померлого є його син -відповідач по справі.

В січні
2006 року відповідач забрав у неї всі документи на будинок та вклади,  вигнав її з будинку,  не віддає її майно,  добровільно вирішити спір про розподіл
спадкового майна не бажає.

ОСОБА_1.
вважає,  що вклади па депозитних рахунках
КС "Довіра"
є сумісними,  будинок відремонтований за
спільні кошти,  тому уточнивши свої
позовні вимоги,  просила суд визнати за
нею право на 1/2 частину вкладу в КС
"Довіра" в розмірі 15000грн.,
встановивши факт проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_2.,  як чоловіка та жінки.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 15 червня 2007 року позовну заяву залишено без задоволення.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1.,
посилаючись на те,  що судом
першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права,  просить рішення суду першої інстанції
скасувати,  постановити нове рішення яким
задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача,  вивчивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про те,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч.
1  ст. 307 ЦПК  України за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення без змін..

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
до вимог  ст.  303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З
матеріалів справи вбачається,  що суд
правильно встановив правовідносини,  які
склалися між учасниками справи,  дав їм
належну правову оцінку,  а також дослідив
надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення,  яким спір знайшов своє належне вирішення.

Суд правильно оцінив надані
позивачкою докази в тій частині,  що
померлий 24.01.2006 року ОСОБА_2.
до часу своєї смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_4. ,  про що свідчить актовий запис №1335. Вказаний
шлюб було зареєстровано 19 листопада 1986 року (а.с. 58, 59),  а тому дійшов до висновку,  що на відносини померлого з позивачкою не
можуть поширюватися норми сімейного Кодексу України.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
померлий ОСОБА_2. при житті підтримував позашлюбні стосунки з ОСОБА_5.

З
матеріалів справи вбачається,  що після
померлої в грудні 2003 році ОСОБА_5.
ОСОБА_2. почав підгримувати позашлюбні стосунки з позивачкою по справі.

ОСОБА_2.
став членом Запорізької кредитної спілки „Довіра" 25.02.2003 року. До
цього часу він мав грошові внески в Філії Орджонікідзевського відділення
Промінвест банку м.  Запоріжжя.

За
період з 2000 року по 24.01.2006 року розмір заробітної платні його складає
59228, 30 гри. Крім того він щомісяця отримував пенсію у розмірі 390 грн.

За
період 2003-2005 роки позивачка отримала від селянського фермерського
господарства „Радість" за оренду свого паю 3840 грн. і крім цього
отримувала мінімальну пенсію,  тому її
вимоги про належність їй половини суми вкладу зробленого ОСОБА_2 безпідставні.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про те,
позивачка не надала суду доказів в обгрунтування своїх позовних вимог.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307, 308,
313,  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 15 червня 2007 року   по цій справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до

Верховного
Суду України протягом двох місяців.