Справа №22A-1426/2007 p.             Головуюча   1-й інстанції: Раевич Т.М.
Категорія-15                                      Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І.
УХВАЛА

09 серпня   2007 р.
Судова колегія судової палати в цивільних справах о Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого:       Галущенка О.І.

суддів:
Довжук Т.С., Базовкіної Т.М.

при секретарі
-   Бобуйок І.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за

апеляційною
скаргою

голови
СФГ "ОСОБА_1" на рішення Єланецького районного суду  Миколаївської області   від 26. 04. 2007 p.,
постановлене за позовом

ОСОБА_2
до СФГ "ОСОБА_1" про стягнення заборгованості з орендної плати за
договорами оренди земельних ділянок,

встановила:

14.03.2007
р.. ОСОБА_23вернувся
з позовом до СФГ "ОСОБА_1" про стягнення заборгованості з орендної
плати за договорами оренди земельних ділянок.

Позивач
зазначав,  що відповідно до умов
договорів оренди земельних часток,
загальною площею 24, 39 кадастрових гектарів,  укладених ним 02.03.2002р. з СФГ
"ОСОБА_1",  останнє зобов'язане
щорічно та своєчасно,  після збирання
врожаю поточного року сплачувати орендну плату за користування землею у розмірі
917 грн. за кожну частку.

Посилаючись
на те,  що орендар не виконав за 2002
р.-2004 р. умови угоди в частині виплати орендної плати у повному обсязі,  позивач просив про стягнення заборгованості у
розмірі 3122 грн.

Рішенням
Єланецького районного суду Миколаївської області від 26. 04. 2007 р.
постановлено про задоволення позову і стягнення з СФГ "ОСОБА_1" на
користь позивача 2751 грн. заборгованості з відрахуванням податку,  51 грн. в рахунок відшкодування судових
витрат та 30 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи..

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення та
ухвалення нового про відмову у задоволенні позову,  посилаючись на необгрунтованність висновків
суду щодо підстав поновлення строку позовної давності та наявності спірного
зобов'язання..

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,
02.03.2002 р. позивач уклав договори оренди земельної ділянки з СФГ
"ОСОБА_1",  за якими останнє
зобов'язане щорічно та своєчасно,  не
пізніше 31 грудня після збирання врожаю поточного року сплачувати орендну плату
за користування землею у розмірі 917 грн..

Орендар
належним чином не виконав умови угод з оренди земельних часток в частині
виплати орендної плати,  заборгувавши за
2002-2004 p.p. 3122 грн.

Суд
повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи,  дав їм належну оцінку і з врахуванням
відсутності поважних причин,  за яких
боржника може бути звільнено від виконання зобов'язання у повному обсязі,  прийшов до правильного висновку щодо наявності вини господарства в
невиконанні орендних зобов'язань,
стягнувши наявну заборгованність на користь позивача з врахуванням
податку,  який має сплачувати
орендар,  як податковий агент орендодавця.

Доводи
відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин,  які,  є
підставою звільнення від виконання зобов'язання,  не можуть бути враховані при перевірці
законності рішення,  виходячи з таких
фактів.

По-перше,  судом встановлено,  що відповідач мав змогу розрахуватися по
боргам з орендної плати з орендодавцем урожаєм 2004 p.,
але не зробив цього без поважних причин;

По-друге,  наявність форс мажорних обставин може бути встановлена лише висновком
Торгово-промислової палати.

Між
тим,  наявність таких обставин,  відповідно до п.18.2  ст.  18
Закону України від 12.04.2000 р. "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами",  є підставою для звільнення лише від
податкових зобов'язань та зобов'язань перед державними цільовими фондами.

Посилання
апеляційної скарги на безпідставність поновлення строку позовної давності,  не можуть бути взяті до уваги,  оскільки з обставин справи вбачається,  що відповідач визнавав борг,  частково сплачуючи орендну плату за кожен
рік,  що обгрунтовано розцінено
судом,  як обставини,  передбачені ч.2  ст.  79
ЦК (1963 р).

Безпідставними
є також доводи,  щодо відсутності у
позивача права вимоги після отримання державних актів на землю,  оскільки діюче законодавство не передбачає
таких підстав погашення чи припинення цивільних зобов'язань.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307, 308,
315 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу голови СФГ "ОСОБА_1" - відхилити,  а рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 26. 04. 2007 p.- залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але з цього часу на протязі двох місяців може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.