Справа №22ц-1335/2007 р.     Головуючий
апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

08
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої Буренкової
К.О..

суддів
Колосовського С. Ю.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за
участю позивача ОСОБА_1 та представника ТОВ ВКФ «Ленвіт» Іванцова І.А.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами

директора
ТОВ «Янта»,  директора ТОВ ВКФ «Ленвіт»
та ОСОБА_2

на
ухвалу судді Центрального районного суду м.
Миколаєва від 28 березня 2007 p.,  постановлену
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ТОВ ВКФ
«Ленвіт»,  ТОВ «Янта» про захист
корпоративних прав,

встановила:

В грудні
2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ТОВ ВКФ «Ленвіт» про скасування рішень вищого органу
управління товариством.

В
березні 2007 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом ОСОБА_2,
ТОВ ВКФ «Ленвіт» і ТОВ «Янта» про визнання недійсним
договору поставки,  укладеного 3 січня
2006 р. між ТОВ ВКФ «Ленвіт» і ТОВ «Янта»,
покладення обов'язку на ОСОБА_2 повернути ТОВ «Янта» одержані нафтопродукти,  а останнє зобовязати повернути у власність
ТОВ ВКФ «Ленвіт» все одержане від нього майно згідно мирової угоди,  затвердженої ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 1 грудня 2006 р.

В
березні 2007 р. ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позовних вимог шляхом
накладення арешту на майно та грошові кошти ТОВ ВКФ «Ленвіт»,  передані ТОВ «Янта» на суму 1 900000 грн. на
підставі заяви про мирову угоду від 1 грудня 2006 р.,
та заборони ТОВ ВКФ «Ленвіт» передавати ТОВ «Янта» згадане
майно,  що належить ТОВ ВКФ «Ленвіт».

Ухвалою
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 28 березня 2007 р. постановлено вжити заходів на забезпечення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ТОВ ВКФ «Ленвіт» про захист корпоративних прав шляхом
заборони вчиняти та реєструвати угоди щодо відчуження автогазобен303аправної
станції,  яка знаходиться за адресою:
м.  Миколаїв,  вул.
Гречишнікова,  54,  яка складається,  а саме: з основної будівлі (літ «А-1»)
загальною площею 67, 0 кв.,

основною площею 29, 5 кв.
м,  службових
будівель: сарай (літ.
«Б-1»),  вбиральня (літ. «В-1»),  навіс з колонками (літ. «Г-1»),  навіс-заправки (літ. «Д»,  «Д-1»,
навіс «літ. «Е-1»; споруд: металевих ємкостей №№1,  2,
3,  4,  залізобетонних ємкостей №№5, 6,  огорожі №№7, 8, 9, 10,  покриття (літ.»І») і транспортних засобів:
автомобіля «ЗІЛ -431412» (державний номер НОМЕР_1); автомобіля «ЗІЛ - MM 34505
(державний номер НОМЕР_2); автомобіля «ГАЗ -53» (державний номер НОМЕР_3);
причепа -бочки ОДА 393571 (державний номер НОМЕР_4). Також заборонено змінювати
первісний стан переліченого майна.

В
апеляційних скаргах відповідачі просять ухвалу суду першої інстанції
скасувати,  як постановлену з порушення
вимог цивільно-процесуального закону.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення позивача і
представника ТОВ ВКФ «Ленвіт»,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційні скарги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно
до ч.3  ст.  151 ЦПК України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як
вбачається із матеріалів справи,  в
судовому порядку поновлені корпоративні права ОСОБА_1 в ТОВ ВКФ «Ленвіт».
Позивач оспорює угоду поставки товарно-матеріальних цінностей,  укладену між ТОВ ВКФ «Ленвіт» та ТОВ
«Янта»,  посилаючись на те,  що на виконання зобов'язань по цій угоді
майно ТОВ ВКФ «Ленвіт» передано ТОВ «Янта».

Враховуючи,  що предметом даного позову є захист
корпоративних прав ОСОБА_1,  суд
обґрунтовано,  відповідно до вимог
процесуального закону вжив заходи щодо забезпечення цих позовних вимог,  заборонивши вчиняти та реєструвати угоди по
відчуженню автогазобен303аправної станції,
яка знаходиться за адресою: м.
Миколаїв,  вул.  Гречишникова,
54 та транспортних заходів,  а
також змінювати первісний стан,  перерахованого
в ухвалі майна.

Доводи
апелянтів щодо можливого обмеження їх прав розпоряджатися належним їм майном
суперечать як матеріалам справи,  так і
вимогам процесуального права.

Керуючись  ст.
303,  307,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила

Апеляційні
скарги ТОВ «Янта»,  ТОВ ВКФ
«»Ленвіт»,  ОСОБА_2 відхилити,  а ухвалу Центрального районного суду м.  Миколаєва від 28 березня 2007 р. залишити без
змін.