Справа 22ц-1346/07                   Головуючий по 1 інстанції Щербина С. В.
12                                Доповідач
апеляційного суду Колосовський С. Ю.
РІШЕННЯ

Іменем України

14
серпня 2007 р. колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого -
Вовненко Г.Ю.

суддів:
Лівінського І.В.,  Колосовського С. Ю.

при секретарі
судового засідання - Гапєєвій Т.В.

за
участю: представників позивача ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  відповідачки ОСОБА_3 та
її представника ОСОБА_4

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за
апеляційними скаргами ОСОБА_5,  ОСОБА_3

на рішення
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 13 лютого 2007 р.

за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,  третя
особа,  яка не заявляє самостійних вимог
- приватний нотаріус ОСОБА_6 про
визнання угоди недійсною,

встановила:

У квітні
2005 р. ОСОБА_5 пред'явив позов до ОСОБА_3 про визнання недійсним на
підставі  ст.  225 ЦК
договору купівлі-продажу АДРЕСА_1,
який було укладено 05 червня 2004 р.

Рішенням
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 13 лютого 2007 р. постановлено про задоволення позову. Додатковим рішенням
цього ж суду від 28 квітня 2007 р. постановлено стягнути з позивача на користь
відповідачки 15000 грн. отриманих за спірним договором,  а з останньої на користь позивача 150 грн.
судового збору.

В
апеляційних скаргах позивач і відповідачка,
посилаючись на незаконність рішення суду,  порушили питання відповідно про його зміну та
скасування з передачею справи на новий розгляд.

Апеляційна
скарга позивача підлягає частковому задоволенню,  а відповідачки - відхиленню з наступних
підстав.

Судом
встановлено,  що 05 червня 2004 р.
сторони уклали договір купівлі-продажу за яким відповідачка придбала у позивача
за 15000 грн. однокімнатну АДРЕСА_1.

Відповідно до
висновку судово-психіатричної експертизи №651 від 30 серпня 2006 р. позивач з
01 травня по 05 червня 2004 р.
страдав атеросклеротичною деменцією,  у зв'язку з чим,  в даний період не міг розуміти значення своїх
дій і керувати ними.

За таких
обставин та на підставі  ст.  225 ЦК,  суд обґрунтовано визнав спірну угоду
недійсною та зобов'язав сторони повернути у натурі все отримане по ній.

Посилання
позивача на безгрошовість правочину є безпідставними,  тому що як слідує з п. 2 спірного договору
15000 грн. були отримані продавцем до підписання цього договору. Даний факт
позивач не спростував допустимими доказами.

Аргументи
відповідачки стосовно порушення норм процесуального права теж не заслуговують
на увагу,  так як в останньому судовому
засіданні приймав участь її представник,
який до того ж не заперечував проти слухання справи.

В той же
час,  ухваливши рішення на користь
позивача,  суд всупереч вимог  ст.  88
ЦПК не в повному обсязі стягнув на його користь судові витрати. А тому рішення
суду в цій частині в силу п. 4 ч. 1
ст.  309 ЦПК підлягає зміні зі
стягненням на користь позивача 570 грн. сплачених на проведення судової
експертизи. Підстави для відшкодування витрат представника позивача пов'язаних
з явкою до суду відсутні,  оскільки вони
не підтверджені документально.

Керуючись  ст.
ст.  307-309 ЦПК,  колегія суддів"

вирішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_3,  ОСОБА_5 відповідно
відхилити та задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 13 лютого 2007 р.,  в частині
вирішення судових витрат,  змінити
стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 570 грн. витрат,  пов'язаних з проведенням судової експертизи.

В іншій частині
зазначене рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку на протязі двох місяців.