АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа №
3788 від 2007 р.                                Головуючий
у 1-ій інстанції Чебикін В.П
- 05                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007 року.                                                                     м.  Дніпропетровськ

Колегія   суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного   суду

Дніпропетровської
області   в складі:

головуючого
судді    - Рудь В.В.

суддів                         - Осіяна О.М. ,  Ремеза В.А.,

при
секретарі            - Худолій Н.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 06 березня 2007 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ майна та визнання права власності,
-

встановила:

Рішенням
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 06 березня 2007 року задоволено частково позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2,  3-я особа
ОСОБА_1  про поділ майна та визнано за
ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартириАДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення суду,  оскільки суд не
врахував обставини у справі,  не дав
належної оцінки доказам,  та зробив
помилкові висновки. Суд не прийняв до уваги що спірну квартиру відповідач
придбав особисто,  а інші особи в угоді
купівлі-продажу не вказані. Також суд не врахував,  що у матеріалах цивільної справи про
розірвання шлюбу між подружжям Шаповаленко встановлено,  що шлюбні відносини між сторонами припинено у
1999 році і з цього часу вони перестали вести спільне господарство. Крім того
позивачка звернулась із позовом до суду не зразу після розірвання шлюбу,  а тільки у 2006 році,  та не заперечувала,  що вона у спірній квартирі не проживала. А
звернення позивачки до суду було зумовлене тим,
що спірна квартира знаходилась під арештом для примусового відчуження за
борговими зобов'язаннями відповідача.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах позовних
вимог і доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,  на
підставі посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу від 15 січня 2002
року,  відповідачу належить
квартираАДРЕСА_1.

Шлюб між
сторонами розірвано на підставі рішення Індустріального районного суду м.  Дніпропетровська від 06 травня 2003
року,  про що зроблено відповідний запис.

Визнаючи
за позивачкою право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 суд посилався на
норми  ст. 22 КпШС України та  ст.
ст. 69, 70 СК України щодо рівності часток подружжя на спільне сумісне
майно,  яке придбане під час шлюбу.

Оскільки спірна квартира була придбана на ім'я відповідача у 2002
році,  тобто коли сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі,  то висновки суду
щодо визнання за позивачкою права власності на частину квартири є обґрунтованими.
Безпідставним є твердження третьої особи про те,  що відсутність прізвища позивачки у
документах на квартиру позбавляє її права власності,  а єдиним власником є відповідач,  тому що право позивачки на спільне сумісне
майно визнається за нею в силу закону.

Доводи
апеляційної скарги що шлюбні відносини між сторонами припинено у 1999 році і з
цього часу вони перестали вести спільне господарство не можуть бути підставою
для скасування рішення суду,  оскільки
розірвання шлюбу між сторонами відбулося у 2003 році,  тобто після придбання спірної квартири
сторонами. Не можуть такими бути і доводи про час звернення позивачки до
суду,  тому що особа може звернутися із
позовом до суду,  коли їй стало відомо
про порушення її прав.

Таким
чином,  суд розглянув справу в межах
заявлених позовних вимог,  всебічно і
повно дослідив обставини справи,  дав
належну оцінку доказам та правильно посилався на норми матеріального права,  прийняв законне та обґрунтоване рішення про
задоволення позову.

Керуючись  ст.
ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 06 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України у 2-х місячний термін із моменту проголошення.