Справа № 22-ц-3681/2007 р.                                              Головуючий
трудові                                                                 1
інстанції - Колесник С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня
2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого,  судді                   -
Маміної О.В.,

Суддів:                                        -
Хребтова В.П.,

- Ізмайлової
Г.М. ,

при
секретарі                             -  Каменковій C.O.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
30 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до міської поліклініки №
26,  третя особа: управління пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова про визнання довідки незаконною,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення заробітної плати та витрат за проведення експертизи,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до міської поліклініки № 26 про
визнання довідки незаконною,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення заробітної плати та витрат за проведення експертизи. Позивач
посилався на те,  що в період з
17.09.1986 р . по 17.10.1986 p.,  працював по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,  куди він був відряджений з міської
поліклініки №26,  за цей період він отримав
від міської поліклініки №26 заробітну плату у розмірі - 1732 руб. 99 коп.,  пізніше позивач дізнався,  що на той час існував порядок оплати праці
особам,  які брали участь в ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС,  та який
регулювався відповідними нормативними актами. Стверджував що,  про вищезазначені нормативні акти йому відомо
не було. Таким чином ОСОБА_1 вважає що,
відповідачем були порушені його законні права,  а саме внаслідок неправильного нарахування
заробітної плати за період з 17.09.1986 р по 17.10.1986 р.,  на теперішній час він отримує пенсію меншу в
порівнянні з пенсією,  яку він мав би
отримувати за законом,  як би міською
поліклінікою № 26 було правильно зроблено нарахування заробітної плати. Також
позивач вважає що,  діями збоку
відповідача йому заподіяна моральна шкода.

У
судовому засіданні позивач позов підтримав,
мотивуючи тим,  що міською
поліклінікою №26 не були дотримані нормативні акти що призвело до неправильного
нарахування йому заробітної плати і порушення його прав. Позивач подав
додаткову позовну заяву в якій вимогу в частині стягнення з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 49000 грн. просив залишити без розгляду.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
30 травня 2007 року ОСОБА_1 в задоволені позову - відмовлено.

На
вказане рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,  в якій він просить скасувати рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
30 травня 2007 року. При цьому посилається на неправильне застосування судом
норм матеріального та процесуального права.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення учасників процесу,  що з'явились до суду,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі
змісту  ст.  ст.
54,  57 Закону України „ Про
статус і соціальний захист громадян,  які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанови КМУ від
30.05.1997 року „Про затвердження нового порядку обчислення пенсії по
інвалідності,  що настала внаслідок
каліцтва чи захворювань,  і пенсій у
зв"язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи"
вбачається,  що призначення зазначених
пенсії та їх розмір ставиться у залежність від заробітку,  що фактично отримала постраждала особа у
період роботи в зоні відчуження.

Порядок
виплат,  на який посилається
позивач,  врегульований постановою ЦК
КПРС,  президії ВР СРСР і ВЦСПС від
07.05.1986 року № 524-156,  якою
передбачене право певних посадових осіб за наявності виняткових обставин
проводити оплату праці працівників безпосередньо зайнятих на роботах по
усуненню наслідків аварії на ЧАЕС,  по
підвищеним до 100% тарифним ставкам,
встановлення працівникам підприємств,
організацій та установ,  що
виконують роботу з ліквідації аварії на ЧАЕС,
максимального розміру премії 60 %.

Суд
першої інстанції правильно зазначив,  що
встановлення такого порядку є правом,  а
не обов'язком певних посадових осіб,  і
застосовується лише за наявності виняткових обставин.

Також
суд обгрунтовано послався на неможливість одночасного застосування
вищезазначеної постанови від 07.05.1986 року № 524-156 та розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964,
оскільки останнім було введено нові умови оплати праці,  осіб,
що працювали в зоні відчуження,
замість попередніх,  встановлених
постановою ЦК КПРС,  президії ВР СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 року
№ 524-156.

Крім
того постановою Ради міністрів і ВЦСПС від 05.06.21986 року № 665-195
узагальнено особливості оплати праці в зоні ЧАЕС,  зазначено,
що підвищена оплата праці в зоні відчуження застосовувалась з дня
аварії. Працівникам,  за якими зберігався
за основним місцем роботи середній заробіток за виконання роботи в 3, 2, 1
зонах небезпеки оплата праці проводиться із застосуванням показників кратності
4, 3, 2 (відповідно). Цією ж постановою дозволено залучення працівників на
роботи в зоні відчуження у вихідні та святкові дні з оплатою подвійному
розмірі,  а граничний розмір премії
підвищувався до 60% тарифной
ставки. Тому преміальна оплата за період роботи в зоні відчуження може бути
нарахована в тих розмірах,  які були встановлені
положенням про преміювання за виконання основних результатів роботи.

З
матеріалів справи вбачається,  що в
міської поліклініці № 26 Положення про преміювання за 1986 рік відсутнє.

Листом
Мінпраці України від 24.04.1997 року № 06-1695 роз"яснено,  що доплата за роботу в нічні години,  в святковий і вихідний день оплачується в
одинарному розмірі,  тобто без подвоєння.

Обґрунтовуючи
свої доводи апелянт послався на висновок судово - економічної експертизи від
31.01.2007 року щодо неправильності нарахування йому заробітної,  плати під час знаходження його на роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно
до  ст.
212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого
значення.

Суд
першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи,  дав належну оцінку висновку судово -
економічної експертизи від 31.01.2007 року та обґрунтовано послався на його
невідповідність вищезазначеним нормам та обставинам справи.

Інших доказів на
підтвердження своїх позовних вимог позивачем судові не надано.

Рішення
суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги виводи суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313,
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Київського районного суду м.  Харкові від 30 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
судової колегії набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.