Справа №22-ц-
1208 - 2007 р.                                  Головуючий по
1-й інстанції: Смілянський Є.А.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

2007
року червня місяця 05 дня М. Полтава Колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:         ЧЕРНОВА
С.І..

Суддів:     Прядкіної О.В.,    Дряниці О.В.

при секретарі
-   Ткаченко Т.І.

з участю
адвоката -    ОСОБА_3,  ОСОБА_4

позивача -

представника
позивача

відповідача -

представника відповідача
-  ОСОБА_1

третьої особи -

представника
третьої особи -

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою представника відповідача - Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Денисівка» ОСОБА_1 на рішення місцевого
Оржицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до СТОВ
«Денисівка» про визнання переведення з роботи слюсаря току на роботу робітника
будівельної бригади незаконним і скасування наказу № 24-ВК від 29 березня 2005
року,  стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,  різниці в оплаті
праці та моральної шкоди, -

2

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
місцевого Оржицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволені частково. Постановлено визнати переведення ОСОБА_2  з посади слюсаря току на посаду робітника будівельної
бригади СТОВ «Денисівка» незаконним та скасовано наказ директора від 29 березня
2005 року № 24-ВК. Стягнуто з СТОВ «Денисівка» на користь ОСОБА_2  середній заробіток за час вимушеного прогулу
в сумі 1888 грн. 56 коп.,  різницю в
оплаті праці в сумі 2176 грн. 71 коп.,
моральну шкоду в розмірі 1650 грн. та витрати на юридичну допомогу в
сумі 135 грн. 68 коп.,  а всього - 5850
грн. 95 коп. та на користь держави 81 грн. 42 коп. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2  на користь держави витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в сумі 2 грн. 68 коп.

В
апеляційній скарзі представник відповідача - СТОВ «Денисівка» ОСОБА_1 просить
рішення скасувати з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального
і процесуального права і ухвалити нове рішення про   відмову в
задоволенні    позовних вимог
позивача.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
осіб,  які беруть участь у справі,  перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах приходить до висновку,  що скаргу
слід   задовольнити частково.

Згідно
п.3 ч.1  ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно
до ч.4  ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або
зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом
першої інстанції із додержанням норм цивільного процесуального законодавства
установлено,  що позивач ОСОБА_2 працював
у відповідача з 1983 року на різних посадах. З 01 січня 2000 року позивач
працював на посаді слюсаря току. Наказом № 24-ВК від 29 березня 2005 року
ОСОБА_2 переведений в будівельну бригаду за порушення трудової дисципліни
(а.с.  8).

3

Згідно
ч.1  ст. 32 КЗпП України переведення на
іншу роботу на тому ж підприємстві,  в
установі,  організації,  а також переведення на роботу на інше
підприємство,  в установу,  організацію або в іншу місцевість,  хоча б разом з підприємством,  установою,
організацією,  допускається тільки
за згодою працівника.

Отже,  переведення ОСОБА_2  на іншу
роботу без його згоди проведено з порушенням чинного трудового законодавства.

Крім
того,  в наказі № 24-ВК від 29 березня
2005 року зазначено,  що ОСОБА_2
переведений в будівельну бригаду за порушення трудової дисципліни,  однак відповідно до  ст. 147 КЗпП України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів
стягнення:  1) догана; 2) звільнення.

За таких
обставин суд першої інстанції,  правильно
застосувавши норми матеріального права (
ст.  ст. 32, 233,  237-1,
238 КЗпП України) дійшов висновку про часткове задоволення позову,  визнав переведення ОСОБА_2  незаконним,
скасував наказ № 24-ВК від 29 березня 2005 року та стягнув з відповідача
на користь позивача 1888 грн. 56 коп. заробітної плати за час вимушеного
прогулу,  2176 грн. 71 коп. різницю в
оплаті праці,  1650 грн. моральної шкоди
та 135 грн. 68 коп. витрат на юридичну допомогу. В цій частині рішення слід
залишити без зміни.

Що ж
стосується присудження судових витрат,
то суд першої інстанції невірно застосував Декрет Кабінету Міністрів
«Про державне мито» (ВВР 1993,  №
13,   ст. 113) та Порядок оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ,  затверджений постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1258.

З
відповідача - СТОВ «Денисівка» на користь держави слід стягнути 59 грн. 50 коп.
(51 грн. 00 коп. + 8 грн. 50 коп. = 59 грн. 50 коп.) судового збору (державного
мита) та 30 грн. 00 коп. - витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільної справи.

Відповідно
до ч.3  ст. 81 ЦПК України не підлягають
оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи
судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про 1) поновлення
на роботі; 2) стягнення заробітної плати,
компенсацій працівникам,  вихідної
допомоги,  відшкодування за затримку їх
виплати.

4

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 ,  які випливають
з трудових правовідносин,  суд першої
інстанції невірно поклав відповідальність на ОСОБА_2  щодо стягнення з нього на користь держави 2
грн. 68 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної
справи,  які слід покласти на відповідача.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції в мотивувальній частині послався на вимоги  ст. 145 ЦК України,   ст. 89 Господарського кодексу України та на
Закон України «Про господарські товариства»,
що є невірним,  оскільки позовні
вимоги ОСОБА_2  випливають з трудових
правовідносин,  які регулюються Кодексом
законів про працю України,  а тому
посилання суду першої інстанції на  ст.
145 ЦК України,   ст. 89 Господарського кодексу України та на
Закон України «Про господарські товариства» слід виключити.

За таких
обставин апеляційну скаргу представника відповідача -Сільсько-господарського
товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Денисівка» ОСОБА_1 слід
задовольнити частково,  рішення суду в
частині стягнення з СТОВ «Денисівка» та з ОСОБА_2  судових витрат скасувати та ухвалити нове
рішення,  а також виключити з
мотивувальної частини рішення посилання суду на вимоги  ст. 145 ЦК України,   ст. 89 Господарського кодексу України і на
Закон України «Про   господарські
товариства».

Керуючись  ст. ст. 307,
309,  316,  317,
319 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних   справах, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника відповідача -
Сільсько-господарського товариства з
обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Денисівка» ОСОБА_1    задовольнити частково.

Рішення
місцевого Оржицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2007
року в частині стягнення з СТОВ «Денисівка» та з ОСОБА_2 на користь держави судового збору (державного мита) та
витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної справи -
скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

5

Стягнути
з Сільсько-господарського товариства з обмеженою відповідальністю (СТОВ)
«Денисівка» на користь держави 59 грн. 50 коп. (п'ятдесят дев'ять гривень 50
коп.) судового збору (державного мита) та 30 грн. 00 коп. (тридцять гривень 00
коп.) - витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільної справи.

Виключити
з мотивувальної частини рішення Оржицького районного суду Полтавської області
від 22 березня 2007 року посилання на вимоги
ст. 145 ЦК України,   ст. 89 Господарського кодексу України,  Закону України «Про господарські товариства».

В решті
рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 22 березня 2007 року
- залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На
рішення Апеляційного суду Полтавської області може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.