Апеляційний суд м. Києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року                                                                                м.  Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва у складі:

Шахової. 0, В.,  Мороз Л.Л.,  Вербової І.М. ,

розглянула
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16
лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 травня
2005 року справі за позовом ОСОБА_1до селянсько-фермерського господарства
"Рой" про визнання недійсним запису у трудовій книжці та
відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

У жовтні
2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду із вказаним позовом,  в якому зазначав,  що з 01 листопада 2001 року по 30 червня 2003
року працював у відповідача на посаді мірошника.

За
декілька днів до звільнення ним була подана заява про звільнення за власним
бажанням,  в прийнятті якої,  між тим,
йому було відмовлено,  однак
голова СФГ "Рой"
пообіцяв,  що він буде звільнений за
згодою сторін.

30
червня 2003 року у його трудовій книжці було зроблено запис №10
"Звільнений з підприємства за
ст.  40 п.3 КЗпП
України",  і він,  не знаючи трудового законодавства,  вважав,
що його звільнили за згодою сторін.

26
вересня 2004 року позивач звернувся до Артемівського центру зайнятості,  де йому вказали на необхідність доповнити
запис у трудовій книжці,  та того ж дня
відповідачем було зроблено додатковий запис - "систематичне невиконання
робітником своїх обов'язків".

Враховуючи
те,  що з Наказом №7 від 30 червня 2003
року про звільнення,  він не був
ознайомлений,  крім того,  звільняти його за вказаною статтею у
відповідач підстав не було,  просив
поновити пропущений з поважних причин для звернення

до суду,  визнати незаконним наказ
№7 від 30.06.2003р. та запис у його трудовій книжці про звільнення за
систематичне невиконання робітником своїх посадових обов'язків,  зобов'язати голову СФГ "Рой" внести зміни у
трудову книжку,  вказавши нове
формулювання "Звільнений за згодою сторін за п. 1  ст.  36
КЗпП України",  стягнути з
відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу і моральну шкоду у
розмірі 2000 грн.

Рішенням
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2005 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької
області від 06 травня 2005 року рішення суду першої інстанції залишено без
змін.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2005 року,  посилаючись на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню,  виходячи з
наступного.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки
доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку,  що при розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або процесуального права,  які передбачені  ст.
ст. 338-341 ЦПК України,  як
підстави для скасування рішення та ухвали,
колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись  ст.
ст. 331, 332 ЦПК України,  колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва,
-

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 травня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.