Справа № 22ц-3413/07 р.                                 Головуючий
в І інстанції: Мазка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 липня
2007 року      Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого:   Парінової І.К.

суддів: Іванової
І.П., Лісіциної А.І., при секретарі: Іщенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Луганську справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську Луганської області на рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 23 травня 2007 року за
позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Первомайську Луганської області про стягнення недонарахованих щомісячних
страхових виплат, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України м. Первомайська Луганської
області про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат. Просив
стягнути 2370 грн. 70 коп. за період з 01 березня 2002 р по 01 січня 2007р.
Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду виплачувати з 01 січня 2007 р.
щомісячно по 311 грн. 45 коп. до наступного перерахунку та стягнути витрати на
юридичну допомогу у розмірі 150 грн..

Рішенням
Первомайського міського суду Луганської області від 23 травня 2007 р. позов
задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 2370 грн. 70
коп. за період з 01 березня 2002 р. по 01 січня 2007 p., а потім з 01
січня 2007 року по 311 грн. 45 коп. страхових виплат щомісячно. В іншій частині
позову відмовлено.     у

В апеляційній
скарзі    відповідач    з рішенням суду    не згоден,

вважає його таким, що не відповідає вимогам закону, просить скасувати і
постановити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог позивачеві
відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України
були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка
доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено, що позивач у зв'язку з втратою працездатності
одержує від відповідача щомісячні страхові платежі згідно Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання".

У відповідності до ст.29 цього Закону перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться у разі зростання в попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 01 березня наступного року.

Судом також встановлено, що відповідачем, починаючи з 01 березня 2002 року,
провадилися перерахунки страхових виплат кожного року, але при цьому відповідач
виходив з встановлених Правлінням Фонду ССНІЗ України коефіцієнтів зростання
середньомісячної реальної заробітної плати, що не відповідає вимогам вказаного
Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення
прав позивача при перерахуванні страхових виплат, при цьому суд навів на
підтвердження своїх висновків докази, які є у справі, та які належним чином
досліджені, послався на Закон, який регулює виниклі правовідносини, та привів
відповідні розрахунки, заперечень проти яких відповідачем не надано. При цьому
суд застосував трирічний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого права.

Посилання відповідача на те, що вони не могли брати для перерахунку інші
коефіцієнти, ніж ті, які встановлені Правлінням Фонду ССНВ України, тому що
вони є відділенням Фонду і тому повинні виконувати постанови його Правління, на
увагу не заслуговують, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від
виконання Закону у тому вигляді, в якому він викладений.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Первомайську Луганської
області не може бути відповідачем по вказаній справі, оскільки воно є юридичною
особою (що представник відповідача не заперечує) та, разом з тим, є робочим
органом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Крім того,
чинною постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня
2005 року положення постанов Правління Фонду ССНВ України, які приймалися з
приводу спірних коефіцієнтів, починаючи з 01 березня 2002 року, та на які
посилається

відповідач,
визнані недійсними, що підтверджується копіями постанови цього суду та ухвалою
Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2006 року, які є у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування
рішення суду.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Первомайську Луганської області відхилити.

Рішення Первомайського міського суду Луганської області від 23 травня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після її проголошення.