Справа № 22ц-790/07                                                      Головуючий у 1 інстанції - Веремчук Л.М.
Категорія -34                                                                         Доповідач Русинчук М.М.
УХВАЛА Іменем
України

24 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду

Волинської області в складі:

головуючого - судді Сівчука Є.І.,

суддів - Мудренко Л.І., Русинчука
М.М.,

при секретарі - Губарик К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу судді Луцького
міськрайонного суду від 4 липня

2007 року про відмову у відкриті
провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про повернення неповнолітньої дитини до місця її постійного проживання в

Росії і забезпечення
безперешкодного спілкування з нею та участі в її вихованні,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду від 4 липня 2007 року відмовлено
у відкритті провадження у справі позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення неповнолітньої
дитини до місця її постійного проживання в Росії і забезпечення безперешкодного спілкування з нею та участі в її вихованні
у зв'язку з наявністю такого, що набрало законної сили, рішення названого
місцевого суду від 9 вересня 2006 року між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану ухвалу судді,
посилаючись на те, що останній і попередній позови
відрізняються за своїми підставами.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті провадження у справі, якщо є таке,
що набрало законної рішення суду між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Із наявних позовних матеріалів вбачається, що до пред'явлення
розглядуваного позову ОСОБА_1 звертався в суд з такими ж
позовними вимогами до ОСОБА_2. В обох випадках
підставою позову було те, що відповідачка самовільно забрала їх спільну неповнолітню дитину і вивезла її з Росії в Україну, чим
порушила його права і права дитини.

Звідси випливає, що за суб'єктним складом, предметом і підставами ці позови
є тотожними.

За наслідками розгляду попереднього позову Луцьким міськрайонним судом 9
червня 2006 року винесено рішення про
відмову в позові, яке ухвалою апеляційного суду Волинської області від 12
грудня 2006 року залишено без змін, тобто набрало законної сили.

За таких обставин суддя дійшов правильного висновку про відмову у відкритті
провадження у справі за останнім позовом ОСОБА_1
через наявність такого, що набрало законної сили,
рішення суду по спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Із змісту ч. 1 ст. 3 ЦПК України випливає, що підставами позову є
порушення, невизнання або оспорювання прав,
свобод чи інтересів позивача з боку іншої особи (осіб).

З огляду не це доводи апелянта про відмінність між собою зазначених позовів
за своїми підставами через те, що в першій позовній заяві він посилався на ст.
162 СК України, а в другій - на ст. 16 ЦК України, є неспроможними, оскільки остання норма
матеріального права на відміну від першої не визначає
навіть правових підстав позову, а містить лише перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів, до яких вдається суд в разі
задоволення позову.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог процесуального права,
які регулюють вирішене нею питання.

2

Керуючись ст.ст. 307, 321-315 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Луцького міськрайонного
суду від 4 липня 2007 року про відмову у відкриті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 про повернення неповнолітньої дитини
до місця її постійного проживання в Росії і забезпечення безперешкодного
спілкування з нею та участі в її вихованні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.