РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 серпня 2007 року                                                                                          .   м.
Ужгород

Колегія судців
Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого - судді Куштана Б.П., суддів - Ігнатюка Б.Ю. та Кеміня М.П.,
при секретарі Байзат С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від
04 червня 2007 р. за позовною
заявою  ОСОБА_1 до  відкритого
акціонерного  товариства «Іршавське автотранспортне підприємство 12143»
про стягнення заборгованості з оплати праці,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся з указаним позовом до суду в травні
2007 р.

Просив стягнути з відповідача 1866 грн. заборгованості з
оплати праці.

На ґрунтування
зазначав, що з 19.11.87 р. працював у відповідача водієм, а з 25.05.06 р.
-механіком технічного контролю. 05.01.07 р. звільнився з роботи за власним
бажанням, однак дотепер відповідач не виплатив йому за 2003 р. 1866 грн.
заборгованості за виконану роботу (відрядження).

Рішенням суду від 04.06.07 р. у позові відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове про повне задоволення
позову. Доводить про порушення судом норм процесуального та матеріального
права.

У письмовому запереченні відповідач указує на безпідставність скарги.
Просить залишити рішення без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню з ухваленням нового по суті
позовних вимог, з таких мотивів.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів
про перебування позивача в 2003 р.
у відрядженнях та зроблені при цьому витрати, а також зі спливу строку
позовної давності.

Колегія суддів
не погоджується з цими висновками через їх невідповідність обставинам справи та
неправильне застосування норм матеріального (трудового) права.

Так, згідно з
вимогами ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та
одержання інших компенсацій в зв'язку зі службовими відрядженнями.

Як свідчать
матеріали справи (а.с.6, 7, 12-13), позивачу з 2003 р. була нарахована до
виплати спірна сума, проте на момент вирішення спору підтверджуючі документи
виявилися знищеними через сплив терміну зберігання. Саме нарахування відповідач
не спростував.

Окрім цього, в
разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до
суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Суб'єктивні
трудові права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стосуються
гарантій та компенсацій в зв'язку зі службовими відрядженнями, тобто питань
оплати праці (ст.2 Закону «Про оплату
праці»), на які передбачені ст. 233 ч.2 КЗпП строки звернення до суду не
поширюються.

Справа № 22ц - 1258/07                                           Номер
рядка статистичного звіту: 39

Головуючий у першій інстанції:
Сливка М.І. Доповідач: Куштан Б.П.

2

У контексті наведеного позов
підлягає задоволенню як обґрунтований.

Судовий
витрати (судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи)
належить покласти на відповідача.

Керуючись
ст.ст. 121, 233 КЗпП України, 10, 60, 212, 213, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

рішила:

1.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

2.
Рішення Іршавського районного суду
від 04 червня 2007 р. скасувати.

3.
Ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

1.
Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Іршавське автотранспортне підприємство 12143» на користь ОСОБА_1 1866 (одна тисяча вісімсот шістдесят шість) грн.
заборгованості з оплати праці.

2.
Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Іршавське автотранспортне підприємство 12143» 30 (тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
апеляційного розгляду справи та в доход держави
51 (п'ятдесят одну) грн. судового збору.

4.    Рішення набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути оскаржене в

касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом

подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.