1 інстанції Мамедова Л.М.
Справа №
22ц-5852-2007р.                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило В.П.
суддів Саніковой О.С. ,  Шамрило Л.Г. при
секретарі   Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 21
травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства
«Дзержинськвугілля» про стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 21 травня 2007 року,  яким відмовлено в задоволенні його позову.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати. Посилається на
те,  що він працював більше 40 років на
вугільному виробництві в важких і шкідливих умовах праці. В 2003 році був
звільнений за станом здоров»я. Висновком МСЕК йому встановлено 40% втрати
професійної працездатності і він визнаний інвалідом 3 групи безстроково.
Вважає,  що відповідач повинен
відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 20000 грн. Рішення суду вважає
незаконним,  тому що суд невірно
застосував позовну давність.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
працював на шахті ім.  Дзержинського з
1960 по 2003 роки на підземних роботах. В період роботи на шахті позивач
отримав професійне захворювання - антракосилікатоз та вібраційну хворобу і
висновком ВТЕК від 18 лютого 1993 року йому було встановлено професійне
захворювання і 40% втрати працездатності за сукупністю і він визнаний інвалідом
3 групи безстроково. Право на відшкодування шкоди,  у тому числі і моральної,  заподіяної ушкодженням здоров"я,  у позивача виникло саме з лютого 1993 року. В
суд він звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди у 2007 році,  пропустивши строк для звернення у суд ,  передбачений
ст.  233 КЗпП України.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно,
об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав правильну
правову

оцінку і
дійшов правильного висновку про те,  що
вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Відповідно
до  ст.
233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до міськрайонного суду" в тримісячний строк
з дня,  коли він дізнався або міг
дізнатися про порушення свого права.

Відповідно
до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»,  до вимог про відшкодування
моральної шкоди у випадках,  передбачених
трудовим законодавством застосовується тримісячний строк позовної давності.

Відмовляючи
в задоволенні заявленого позову,  суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що позивачу було завдано моральні
страждання,  які полягають у відчуванні
ним як фізичного болю,  так і душевних
переживань,  порушенні нормальних
життєвих стосунків.

Позивач
під час отримання професійних захворювань і відповідно втрати працездатності
знаходився в трудових відносинах з шахтою ім.
Дзержинського і тому правовідносини між сторонами регулюються трудовим
законодавством.

На
підставі вказаного,  судом першої
інстанції зроблений правильний висновок про те,
що позивач пропустив передбачений законом тримісячний строк позовної
давності для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди.
Ніяких доказів поважності причин пропуску такого тривалого часу позивач суду не
надав.

Суд не
може прийняти до уваги доводи апелянта про те,
що він звернувся з позовом про ушкодження здоров»я працівника і позовна
давність по цих спорах не застосовується,
оскільки вони не ґрунтуються на законі. Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються не нормами Цивільного Кодексу
України,  як вважає позивач,  а Кодексом Законів про працю України.

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування
немає. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону,  що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись  ст.
304, 307, 308,  314 ЦПК
України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 21
травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно,  але вона може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою суду
апеляційної інстанції законної сили.