Справа
№22-9562007р.                                          Головуючий
Категорія:40                                                             Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

14   травня   2007   року   Колегія
суддів   Судової   палати
в   цивільних   справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого-
Бермеса І.В.,  Суддів: Бакуса В.Я.,
Богонюка М. Я.,  При
секретарі: Жукровська Х.І.

З участю
ОСОБА_1.,  Дрозд 0:Б.,  ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 25 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
гімназії ім. Митрополита А.Шептицького в м. Стрию,  відділу освіти виконавчого комітету
Стрийської міської ради,  ОСОБА_2про
скасування наказів про звільнення з роботи,
поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за вимушений
прогул,  -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням в позові відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду
оскаржила позивач.

Апелянт
покликається на те,  що суд не взяв до
уваги той факт,  що її звільнення з
роботи в 2004 році не
було,  оскільки у трудовій книжці нема
про це ніякого запису,  а наказу про
звільнення у 2004 році
вона навіть і не бачила. Директор гімназії у 2004-2005 роках не мав повноважень,
щоб приймати однодосібне рішення стосовно її звільнення з роботи.

Суд не
звернув увагу,  що у 2005 році вона не
писала заяви про те,  що хоче працювати
тільки рік - до 1 вересня 2006 року.

Суд,  взяв до уваги покази свідка ОСОБА_3,  однак свідків,  які би бачили чи чули,  що у вересні 2005 року вона нібито була ознайомлена з вищезгаданим
наказом,  ОСОБА_3 не назвала.

Просить
рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1.,  ОСОБА_4 на підтримання апеляційної
скарги,  заперечення ОСОБА_2.,  перевіривши матеріали справи та доводи
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Позивачка
звернулася до відповідачів з позовом про скасування наказів про звільнення з роботи,  поновлення на роботі та виплату середнього
заробітку за вимушений прогул.

В
обгрунтування позовних вимог покликалася на те,
що наказом по гімназії ім. Митрополита А.Шептицького в м. Стрию від
01.011994р. за №74 була
призначена на посаду вчителя української мови на час відсутності вчителя
ОСОБА_5,  яка знаходилася у відпустці по
догляду за дитиною.

Наказом
від 23.01.1995р. за №15 призначена
на цю посаду до завершення конкурсу на заміщення вакантної посади.

01.09.1995р.
дирекцією гімназії з нею був укладений контракт терміном на два роки,  тобто на строк до 01.09.1997р. В подальшому
до 31.08.2004р. трудовий договір з нею не переукладався,  тому відповідно до ч.1  ст. 39-1 КЗпП України вважається,  що трудова угода укладена з нею на
невизначений термін. Саме тому її заяву від 31.08.2004р. з проханням надати їй
чотири години тижневого навантаження уроків з української мови,  відповідний наказ від 01.09.2004р. за № 13 І/а та наказ від
01.09.2005р. без номера не слід вважати строковими трудовими угодами.

Відтак,  вважала,
що наказ по відділу освіти Стрийського міськвиконкому від 31.08.2006р.
за № 534-К
про звільнення її із займаної посади за п.2
ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строкової трудової угоди та
наказ від 01.09.2006р. за №50/К-1 по гімназії ім. Митрополита А.Шептицького в
м. Стрию,  виданий на бланку навчального
закладу якого не існує -
Української гімназії ім. А.Шептицького на підставі наказу №528-К,  зміст

якого їй
невідомий і ймовірно не стосується,  - підлягають
скасуванню,  як такі,  що не відповідають нормам чинного
законодавства. Тому просила суд скасувати зазначені накази,  поновити її на посаді вчителя української
мови та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судом
встановлено,  що наказом по гімназії від
31.08.2004р. за №117 позивачка
була звільнена з посади вчителя української мови з 31.08.2004р. за згодою
сторін.

Відповідно
до поданої нею заяви від 31.08.2004р.,  в
якій вона просила надати їй 4
год. тижневого навантаження української мови в другому класі на період з
01.09.2004р. до 01.09.2005р.,  позивачка
наказом по гімназії за №151/а була прийнята на посаду вчителя української мови
з тижневим навантаженням 4
год. на термін з 01.09.2004р. по 01.09.2005р.

Наказом
по гімназії від 01.09.2005р. за №
127 термін трудової угоди з позивачкою був продовжений на строк з 01.09.2005р.
по 31.08.2006р.

Покликання
позивачки на те,  що вона не
повідомлялась про цей наказ,  суд вірно
не прийняв до уваги,  т.я. це спростовано
поясненнями ОСОБА_2.

Крім
того свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні ствердила,  що особисто
ознайомила позивачку з цим наказом і в суд вказав,  що немає підстав не вірити свідкові.

Тому суд
вірно вказав,  що позивачка даний наказ
не оспорювала,  погодилась із наданим їй
навантаженням і продовжувала працювати та своїми діями погодилася із
запропонованим їй варіантом продовження терміну строкової трудової угоди до
31.08.2006р.

При
таких обставинах суд прийшов до вірного висновку,  що з позивачкою був укладений строковий
трудовий договір на термін з 01.09.2004р. по 31.08.2006р.

По
закінченні строку цієї угоди ОСОБА_2. як директор гімназії відповідно до вимог
Статуту гімназії в новій редакції,  яка
прийнята на зборах трудового колективу 05.06.2006р. та затверджена відділом
освіти міськвиконкому 20.06.2006р.,  звернувся
до відділу освіти з поданням про звільнення позивачки з посади вчителя
української мови у зв'язку із закінченням строкового трудового договору.

Наказом
по відділу освіти Стрийського міськвиконкому від 31.08.2006р. за №534-к
позивачка була звільнена із займаної посади за
ст. 36 п.2 КЗпП України у зв'язку із закінченням строкового трудового
договору 31.08.2006р. На підставі цього наказу по відділу освіти був винесений
наказ по гімназії за №50/К-І від 01.09.2006р.

Що
стосується помилок,  допущених у виданій
позивачці копії наказу за №50/К-І від 01.09.2006р.,  то суд вказав,  що вони не можуть бути підставою для його
скасування,  оскільки судом оглянутий
оригінал даного наказу в якому зазначено,
що підставами його винесення є подання та наказ по відділу освіти
Стрийського міськвиконкому №534-к від 31.08.2006р. Судом також оглянутий
оригінал наказу по відділу освіти від 31.08.2006р. за № 534-к.

Враховуючи
наведене,  суд не знайшов підстав для
скасування наказу по відділу освіти виконавчого комітету Стрийської міської
ради за № 534-к
від 31 серпня
2006р. та наказу по гімназії ім. Митрополита А.Шептицького від 1 вересня 2006р.
за №50/к-І про звільнення ОСОБА_1. із займаної посади,  а відтак і підстав для поновлення останньої
на роботі та виплатиш середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не
заслуговують на увагу покликання апелянта на те,  що наказу про її звільнення з роботи в 2004 році не
було,  оскільки у трудовій книжці нема
про це ніякого запису,  т.я.
встановлено,  що 31.08.2004р. позивачка
писала заяву якій вона просила надати їй 4
год. тижневого навантаження української мови в другому класі,  а отже прийняла умови запропоновані
відповідачем.

Крім
того ОСОБА_2. суду пояснив,  що наказом №117 від 01.09.2004р.
позивачку разом з групою вчителів загалом -
5 чоловік було звільнено з роботи у зв'язку з досягненням пенсійного
віку,  позивачкою - 65-річного віку.
01.09.2004р. позивачка написала заяву про прийом на роботу терміном на один
рік. Вона мала те саме навантаження,  яке
мала ОСОБА_6,  що перебувала у декретній
відпустці. 01.09.2005р. він попередив позивачку про те,  що ОСОБА_6 виходить після декретної відпустки
на роботу. Однак,  ОСОБА_6 не вийшла,  оскільки продовжила відпустку по догляду за
дитиною ще на один рік,  тому він
продовжив трудову угоду із позивачкою також на один рік. Він попередив
позивачку про те,  що 31.08.2006р.
ОСОБА_6 виходить на роботу з декретної відпустки.

До того
ж відповідно до наказів про педнавантаження по гімназії за 2004Y2005 н.р. та
20052006 н.р. педнавантаження ОСОБА_1 вказано в розділі перетарифікація,  що є

доказом
того,  що у неї не було своїх годин,  а працювала вона на місці особи,  яка перебувала у декретній відпустці (а.с.  78-86).

Тому не
заслуговують на увагу і покликання про те,
що позивач мала свої години навантаження,  а не ОСОБА_6.

Безпідставними
є покликання в апеляційній скарзі на те,
що директор гімназії в 2004-2005
роках не мав повноважень,  щоб
приймати однодосібне рішення стосовно позивачки звільнення з роботи,  оскільки такі накази ніким не відмінені і як
встановив суд на той час позивач їх не оспорювала.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам,  доводи скарги висновків суду не
спростовують,  тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись
ч.1 п.1  ст. 307,
ч.1  ст. 308,  ч.1.п.1. ст. 314,   ст. 315
ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.