АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня
2007 року.                                                                                      м.
Харків.

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі:

Луспеника Д.Д.,
Яцини В.Б., Швецової Л.А.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2004 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

23
жовтня 2003 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2., в
якій зазначила, що вона є співвласником жилого будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі, та
на підставі Державного акту на право постійного користування спільно з іншими
співвласниками цього будинку користується земельною ділянкою, на якій цей
будинок розташований, та з посиланням на те, що відповідач під час будівництва
на суміжній земельній ділянці порушила вимоги будівельних норм України, без
згоди інших співвласників будинку позивача та спільних користувачів земельної
ділянки позивача, незаконно будує об'єкти, які впритул прилягають до паркану,
який розділяє їх земельні ділянки, вся вода після дощу стікає з дахів будівель
відповідача на її земельну ділянку, у неї обмежений доступ до сонячного світла,
внаслідок чого порушені її права, передбачені ст.ст. 4, 19 Закону України «Про
власність», - просила зобов'язати ОСОБА_2. не перешкоджати їй у користуванні
земельною ділянкою шляхом знесення незаконно збудованих літньої кухні і
домоволодіння за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2

У
судовому засіданні представники позивача позивні вимоги підтримали, на їх
обґрунтування навели вищевказані доводи.

Відповідач,
заперечуючи проти позову, пояснила, що відповідно до договору купівлі-продажу
вона є власником сусідньої з позивачем земельної ділянки, на якій відповідно до
узгодженого проекту та з дозволу ДАСК, одержавши також дозвіл усіх сусідів,
окрім позивача, вона правомірно здійснює будівництво жилого будинку.

Справа 95-кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Адрєєв В.М.

Доповідач: Яцина
В.Б.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2004 року, який ухвалою
апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2004 року залишено без змін, у
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить ухвалу апеляційного суду Одеської області
від 21 липня 2004 року скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити
її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права. При цьому вона вказала, що суди помилково застосували до
спірних правовідносин замість Закону «Про власність» норми ЦПК України,
апеляційний суд не взяв до уваги наявну у справі відповідь Одеської обласної
прокуратури від 26.05.2004р., де викладені порушення прав позивача, які
допущені відповідачем при будівництві.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Залишаючи
без зміни рішення суду першої інстанції апеляційний суд з посиланням на ст. 375
ЦК України погодився з висновками районного суду про відсутність порушення
законних прав та інтересів позивача, перешкоджанню у здійсненні прав по
розпорядженню та користуванню її земельною ділянкою з боку відповідача,
оскільки у справі відсутні відповідні докази з цього приводу.

Такий висновок є
законний і обґрунтований.

Посилання
позивача на Закон України «Про власність» є безпідставний, оскільки вона є
постійним користувачем земельної ділянки і тому її права землекористувача
визначені у ст. 95 ЗК України, які у випадку їх порушення підлягають
відновленню в порядку, встановленому законом, ст. 152 цього Кодексу.

Відповідно
до ст. 375 ЦК України,
яка розповсюджується на спірні правовідносини внаслідок їх тривалості на час
набрання чинності вказаним Кодексом, відповідач, як власник земельної ділянки
має право зводити на ній будівлі за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Всупереч
свого процесуального обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України (ст. 30 ЦПК
України 1963 року, який діяв на час ухвалення судових рішень) позивач не довела
ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог про порушення з
боку відповідача внаслідок будівництва, яке та здійснює на своїй земельній
ділянці, прав позивача на користування земельною ділянкою, та - не надала суду
належних і допустимих доказів таких обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК
України (ст. 29 ЦПК України 1963р.) обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

З цих причин, та
оскільки письмова відповідь з Одеської прокуратури від 26.05.2004р., де
зазначено про наявність порушення відповідачем певних будівельних та санітарних
норм, не є належним і допустимим доказом порушення прав відповідача вільно
використовувати надану їй земельну ділянку, а відповідних клопотань з цього приводу
в межах апеляційного розгляду справи в апеляційному суді, передбачених ст. 303
ЦПК України (ст. 301 ЦПК України 1963р.), позивачем та її представником не
подавалися, доводи касаційної скарги щодо неврахування апеляційним судом
вказаного доказу і порушення процесуальних норм підлягають відхиленню.

Згідно з
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки
доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про
порушення судами норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні
підстави для скасування постановленого судового рішення, колегія суддів
відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись
статтями 323, 332, 335, 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду
справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області,
-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 21 липня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.