УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 квітня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді    Курської А.Г.

суддів    Горбань В.В., Терент'євої Н.М.

при секретарі
Бахтагарєєвій М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства Радіотелевізійний передавальний центр АР Крим про стягнення
компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрального районного суду М.Сімферополя АР Крим від 06.12.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

18.07.2006
року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Радіотелевізійний
передавальний центр АР Крим про стягнення компенсації втрати частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що рішенням Центрального районного суду М.Сімферополя АР
Крим від 10.08.2005 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду АР
Крим від 12.04.2006 року, скасовано наказ про його звільнення і він поновлений
на посаді начальника відділу Державного підприємства Радіотелевізійний
передавальний центр АР Крим, стягнуто на його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 18524 грн. Питання щодо індексації втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати судом
не розглядалось. До теперішнього часу рішення суду в частині виплати заробітної
плати відповідачем не виконано. Позивач просив стягнути з відповідача
компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з листопада
2004 року до листопада 2006 року в сумі 2196 грн. 27 коп.

Рішенням суду у
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його
позов в повному обсязі, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини
справи і неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника
відповідача, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає їх необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Суд
першої інстанції повно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку
доказам,  наданим  сторонами
на засадах змагальності,
правильно  застосував  норми

Справа
№22-ц-2025/2007                             Головуючий
у першії

інстанції         Гулевич Ю.Г.

Доповідач      Курська А.Г.

матеріального та
процесуального права та ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову з
додержанням вимог закону.

Аналізуючи
питання, з яким звернувся позивач до суду, і приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 сформулював
свої вимоги таким чином, що вимагав застосування ст.34 Закону України „Про
оплату праці" на стадії виконання судового рішення, судова колегія вважає
їх необгрунтованими, оскільки ця норма закону застосовується як
відповідальність роботодавця за несвоєчасну сплату заробітної плати.

Таким
чином, у тому вигляді, як заявлено позов, суд першої інстанції правильно
відмовив в його задоволенні, оскільки прохання зводиться до застосування
вказаної норми матеріального закону в якості відповідальності боржника за
невиконання судового рішення, що не передбачено Законом України „Про виконавче
провадження", яким урегульовані всі питання щодо примусового виконання
судового рішення, в тому числі і про стягнення заробітної плати.

Як
убачається з матеріалів справи, не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції та рішенням апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржив їх до
Верховного Суду України в касаційному порядку, про що заявив в засіданні
апеляційного суду, його скаргу не розглянуто по цей час.

З
урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є
законним і обґрунтованим.

Суд
повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім наявним в справі
доказам згідно зі ст.212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків.

Згідно
зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Центрального районного суду м.Сімферополя АР Крим від
06.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.