Справа
№22Ц-2671 /2007р.                                          Головуючий
у 1 інстанції Заріцький СМ.
01, 19                                                             Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого     Приходька К.П.,

суддів           Березовенко Р.В.,  Оношко Г.М. ,

при
секретарі     Бобко О.В.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 23 травня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири,

встановила:

позивачка
звернулася до суду обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

20 липня
2005 року сталося залиття її квартири з квартири 41 розташованої поверхом вище.
власником якої є відповідач по справі. Залиття квартири позивача сталося з вини
відповідача і позивачу спричинені матеріальні збитки в сумі 7 867, 20 гривень.

Позивачка
просила суд стягнути з відповідача на його користь 7 867, 20 гривень у
відшкодування матеріальних збитків завданих залиттям квартири.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 23 травня 2007 року позовна
заява задоволена,  стягнено з відповідача
на користь позивача 7 867, 20 гривень у відшкодування матеріальних збитків.

Відповідачем
подана на рішення суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та
постановити нове рішення про відмову позивачам у задоволені позову посилаючись
на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що позивачка є власником
квартира АДРЕСА_1.

Постановляючи
рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду
завданої залиттям квартири суд першої інстанції вважав,  що залиття квартири позивачки сталося з вини
відповідача у зв'язку із пошкодженням водопровідного стику,  яким підключено нагрівач води (бойлер) у
квартирі відповідача. На думку суду першої інстанції відповідач зобов'язаний
підтримувати в належному стані внутрішньо - квартирну мережу водопроводу і
сантехнічного обладнання.

Проте з
такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із
наступних обставин.

Державний комітет України по житлово-комунальному господарству в своєму
Наказі за №76,  від 17 травня 2005 року
«Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій»,  (зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 25 серпня 2005 року за №927/11207) в п.2.3.6. встановив,  що у разі залиття,  аварії квартир складається відповідний акт.

Згідно
акта за №15 від 06 лютого 2006 року (залиття квартири згідно пояснень позивачки
сталося 20 липня 2005 року) причина затоплення квартири позивачки не
встановлена. У графі вказаного акта «висновки і рекомендації» зроблений запис
про те,  що «... затоплення квартири
квартирою поверхом вище,  можливо,  так як квартиру на момент оглянути зайти
неможливо».

Суд
першої інстанції не звернув уваги на те,
що пошкодженням водопровідного стику в квартирі відповідача нічим не
підтверджено,  крім акта по факту залиття
квартири позивачки. При цьому обстежувалась лише залита квартира
позивачки,  доказів про обстеження
квартири відповідача не подано.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 30 грудня 1997 року за №1497 затверджені
«Правила надання населенню послуг з водо - ,
теплопостачання та водовідведенню». Вказана постанова була чинна на час
залиття квартири позивачки.

Згідно п.7
вказаної постанови контроль за технічним станом і користуванням
внутрішньобудинковими та квартирними системами водо,  - теплопостачання та водовідведення
здійснюється виконавцем,  який обслуговує
відповідну внутрішньобудинкову та квартирну систему.

Виконавець
- житлово - експлуатаційні та водо - ,
теплопостачальні,  каналізаційні
або інші підприємства і організації,  які
безпосередньо надають споживачеві комунальні послуги.

Пленум
Верховного Суду України в своїй постанові від 27 березня 1992 року за №6 «Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
зазначив,  що шкода,  заподіяна особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи,  а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,  незалежно
від наявності вини.

Позивач
стверджує,  що його вини у залитті квартири
відповідачки не має оскільки причиною затоплення квартири позивачки є неналежне
обслуговування внутрішньобудинкової системи водопостачання.

Судом
першої інстанції не встановлено із чиєї саме вини сталося залиття квартири
позивачки та не вирішив питання про притягнення до розгляду справи в якості
відповідача відповідного виконавця,  який
безпосередньо надає споживачеві комунальні послуги з водо - ,  теплопостачання та водовідведенню.

Крім
того,  суд не перевірив належним чином
всіх заперечень відповідача стосовно вини працівників КПЖ і ГК Вишгородської
міської ради у заподіянні шкоди позивачці,
не з'ясував чи відповідають дії працівників вимогам Законів та
нормативно-правових актів,  що регулюють
питання надання споживачам житлово-комунальних послуг по водо-теплопостачанню
та обслуговуванню технічного обладнання квартир.

У відповідності з п.4 ч.1  ст. 311
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд,  якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб,  які не брали
участь у справі.

Колегія
суддів вважає,  що за таких обставин
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час
нового розгляду справи необхідно визначитися з складом осіб,  які беруть участь у справі,  вирішити питання про залучення до справи КПЖ
і ГК Вишгородської міської ради в якості відповідача,  встановити причину затоплення квартири
позивачки та із чиєї вини відбулося затоплення квартири позивачки,  зібраним по справі доказам дати належну
оцінку га постановити по справі ухвалу відповідно до вимог закону.

На підставі
наведеного,  керуючись:  ст.
ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати
рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 травня 2007
року,  справу направити на новий розгляд
до того ж суду іншим складом.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.