Справа№22-2435/07
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року                                                             м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого судді
Бондаря М.С.

суддів                          Гончара О.С, Ломейко
В.О.

при секретарі              Вертелецькій
І.В.                                                                    _

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1, яка також діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_2,
до ОСОБА_3про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення,
третя особа Орган опіки та піклування Шевченківського району м. Запоріжжя, та
за зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням, виселення з нього, третя особа Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВЗМУ УМВС
України в Запорізькій області -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2007
року ОСОБА_1., діючи в
своїх інтересах і інтересах своїх двох неповнолітніх
дітей, звернулась у суд з позовом до ОСОБА_3. про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням та вселення в будинок АДРЕСА_1.

Зазначала, що
вона від дня свого народження проживала в спірному будинку. Відповідач
доводиться їй матір'ю, ОСОБА_4. - чоловіком. Будинок належить на праві
власності відповідачеві. Між позивачем та відповідачем склались неприязні
стосунки, на тлі яких відповідач змінила в спірному будинку замки на дверях і,
тим самим, перешкоджає їй проживати там разом зі своїми дітьми. Тому позивач
просила суд вселити її з дітьми до спірного будинку.

ОСОБА_3позов не визнала і звернулась до суду із
зустрічним позовом, в якому зазначала, що відповідачі за
зустрічним позовом доводяться їй донькою і зятем. Раніше вони проживали в її
помешканні за адресою будинок АДРЕСА_1. На протязі часу свого там проживання
всупереч бажанню ОСОБА_3. зайняли кімнати, які займала остання. А кімнату, яка
залишилась заставили своїми речами. ОСОБА_1постійно знущались з неї:
принижували, виганяли з дому, били, псували її речі, вимагали оформити будинок
на їх ім'я.

Ці обставини
стали причиною виселення ОСОБА_4. зі спірного будинку в судовому порядку. Однак той після вступу рішення суду в
законну силу звідти не виселився. Продовжував разом з ОСОБА_1. вчиняти
протиправні дії щодо ОСОБА_3.. Однак після "того, як ОСОБА_4. вчинив також
протиправні дії щодо слідчого, вони всією з сім'єю покинули будинок і стали
проживати окремо.

Тому
ОСОБА_3просила суд усунути перешкоди користування її власністю - будинком
АДРЕСА_1 шляхом виселення з спірного будинку ОСОБА_1.. Зобов'язавши третю особу
по справі ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області
зняти її з реєстраційного обліку по зазначеній адресі. Зобов'язати відповідачів
звільнити кімнати будинку від майна, яке там знаходиться і зняти замок на одній
з кімнатних дверей будинку.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2007 року в
задоволені первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково.
Виселено ОСОБА_1. разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_2. і ОСОБА_5. з
спірного будинку, знято їх з реєстраційного обліку. Зобов'язано ОСОБА_1.
звільнити спірний будинок від свого майна, а також зняти замок з дверей однієї
з кімнат.

В апеляційній
скарзі апелянт посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального  права,  неповне
з'ясування  обставин  справи,
недоведеність  обставин,  що
мають

2

значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення
суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги, відмовивши в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3.
Дослідивши в засіданні апеляційного суду обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав. Згідно п.1 ч.1 ст.307, ст. 308 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги
і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань. Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. З матеріалів
справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини, які склалися між
учасниками справи, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані
сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував
норми права і прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.
Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належитБ'на праві приватної власності
ОСОБА_3.. ОСОБА_1доводяться їй донькою і зятем. Раніше вони проживали в її
помешканні, займаючи одну кімнату площею 8,7 м2. Згодом, в грудні
2004 року всупереч бажанню ОСОБА_3. зайняли кімнати, які займала остання. А
кімнату, яка залишилась заставили своїми речами. ОСОБА_4. і ОСОБА_1. постійно
знущалися з ОСОБА_3.: принижували, виганяли з дому, били, псували її речі,
вимагали оформити будинок на їх ім'я. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4. за
активного сприяння ОСОБА_1ОСОБА_3з грудня 2004 року по жовтень 2006 року 14
разів змушена була звернутись до органів внутрішніх справ за допомогою. В ході
перевірок заяв ОСОБА_3. було встановлено, що їй діями відповідачів було завдано
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, чисельних поранень, синців,
забиттів, крововиливів, посттравматичної енцефалорпатії,. перелому 8-го ребра,
травматичної контузії правого ока та інш. ОСОБА_3була змушена жити в інших
людей. Ці обставини стали причиною виселення ОСОБА_4. зі спірного будинку в
судовому порядку. Однак той після вступу рішення суду в законну силу звідти не
виселився. Продовжував за активної участі ОСОБА_1вчиняти протиправні дії щодо
ОСОБА_3.. В зв'язку з чим, проти нього було порушено кримінальну справу, під
час розслідування якої ОСОБА_1. вчинив також протиправні дії щодо слідчої
ОСОБА_6.. Після порушення кримінальної справи ОСОБА_1в -листопаді 2006 року
покинули спірний будинок і стали проживати окремо. Вказані обставини
підтверджені матеріалами справи, показаннями чисельних свідків. Так свідок
ОСОБА_6., зокрема,-пояснювала, що будучи слідчим по справі ОСОБА_4., 16
листопада 2006 року прийшла до спірного помешкання разом з ОСОБА_3. для
вручення ОСОБА_4. повістки. Двері відкрила ОСОБА_1. і стала в присутності
слідчого кричати на ОСОБА_3. погрожувати їй розправою. ОСОБА_3. до будинку не
впустили, а згодом стали її битиі При намаганні ОСОБА_6. припинити
протиправні дії, остання також отримала тілесні ушкодження. В будинку всі
кімнати, крім однієї були зайняті ОСОБА_1 і закриті на замки. В останній
кімнаті було нагромадження їх речей. Фактично проживати у власному будинку
ОСОБА_3. було ніде. Відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з ним, вправі займати жиле приміщення, яке
визначається власником; власник майна маєправо вимагати усунення перешкод в
здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст.
116, 157 ЦК України
члени сім'ї власника жилого будинку у випадку систематичного порушенням правил
співжиття, якщо вони роблять неможливим для інших проживання з ними в одному
будинку можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення. Судом першої
інстанції обгрунтовано встановлено, що позивач ОСОБА_1. разом зі своїм
чоловіком, щодо якого вже є рішення про його виселення, систематичним
порушенням правил співжиття робить неможливим для ОСОБА_3. проживання з нею в
одному спірному будинку. ОСОБА_3., будучи власником спірного будинку, фактично
позбавлена права користування ним, оскільки в порушення вимог Ч.2 ст. 405 ЦК України не вона,
а саме позивач разом зі своїм чоловіком визначали порядок проживання в будинку.
При цьому визначали цей порядок в такий спосіб, що ОСОБА_3на протязі тривалого
часу, будучи людиною похилого віку, фактично була позбавлена права на житло. В
зв'язку з цим, ОСОБА_3має право на усунення перешкод користування своєю
власністю - спірним будинком, в тому числі і шляхом виселення відповідача
ОСОБА_1., як це й передбачено ст.ст. 116, 157 ЦК України без надання іншого
жилого приміщення.

3

Інших
заперечень, щодо винесеного рішення апеляційна скарга не містить. В зв'язку з
тим, що в апеляційній скарзі не зазначено інших підстав для скасування судового
рішення, не зазначено нових обставин, які підлягають встановленню, докази, які
підлягають дослідженню та інш., доводи апеляційної скарги є такими, що не
спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію
позивача, висловлену нею в позові, і яку вона вважає такою, що є єдино вірною
та єдино можливою.

Отже судова
колегія не вбачає передбачених законом підстав і для скасування рішення суду
першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ВІДХИЛИТИ.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2007 року по справі
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.