Справа №22-ц-908   2007 р.                      Головуючий
11                                                  Суддя
- доповідач ГагінМ.В.
РІШЕННЯ Іменем України

28 серпня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської  області в
складі

головуючого
-   Попруги С.В.

суддів              -
Гагіна М.В., Сибільової Л.О.

з участю
секретаря- НазаровоїО.М.

та осіб, які беруть участь у справі - представника позивача - Приходько
О.І. , представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на рішення
Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2007 року

у справі за
позовом Казенного підприємства Шосткінський казенний завод «Зірка» до ОСОБА_1
про стягнення боргу за оплачене навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року Казенне підприємство Шосткінський
казенний завод «Зірка» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з
ОСОБА_1 боргу за оплачене навчання, мотивуючи його тим, що ШКЗ «Зірка» відповідно
до договору, укладеного між ним в особі директора Чернишова О.Ю. та Київським
національним економічним університетом в особі ректора Павленка А.Ф., сплатив
19 800 грн. за навчання ОСОБА_1 Додатком до зазначеного договору встановлено
обов'язок студента після закінчення вищого навчального закладу прибути на
підприємство і відпрацювати на ньому не менше трьох років.

Оскільки після закінчення навчання відповідачка на завод не з'явилася, про
причини неприбуття не повідомила і не відшкодувала заводу вартість свого
навчання, Казенне підприємство Шосткінський казенний завод «Зірка» просило суд
стягнути з відповідачки 19 800 грн.

Рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня
2007 року позов задоволено в повному обсязі і стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Шосткінського казенного заводу «Зірка» 19 800 грн плати за навчання, 198 грн
судових витрат та 30 грн витрат на інформаційно - технічне забезпечення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити Казенному підприємству Шосткінський казенний завод
«Зірка» у задоволенні позову.

При цьому посилається на те, що судом не врахована та обставина, що
відповідачка не приймала участі в укладенні договору про підготовку бакалавра
за рахунок юридичних осіб, а лише була ознайомлена з його змістом . За своїм
змістом даний договір не відповідає Типовому договору, затвердженому Постановою
Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року.

Зазначає , що між нею та позивачем не було укладено угоди про її
працевлаштування, а Додаток до Договору № 010796 не може бути прийнятий в
якості доказу, оскільки він укладений з порушенням вимог ч.1 ст.651 ГК України
та п.5.1 Договору № 010796.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін,
що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 2001 по 2005 рік
навчалась у Київському національному університеті та 30 червня 2005 року
отримала диплом бакалавра, (а.с.11).

За її навчання Шосткінським казенним заводом «Зірка » було сплачено 19 800
грн. (2 475 грн. за один семестр), як того вимагав Договір № 010796 про
підготовку бакалавра , укладений 02 серпня 2001 року між Шосткінським казенним
заводом «Зірка » в особі директора Чернишова О.Ю. та Київським національним
економічним університетом в особі ректора Павленка А.Ф.(а.с.9)

З договором
ОСОБА_1 ознайомлена.

20 серпня 2001 року до договору було укладено Додаток(а.с.Ю), згідно якого
відповідачка була зобов'язана після закінчення учбового закладу прибути на
підприємство та відпрацювати не менше трьох років. Зазначений додаток був
підписаний директором ШКЗ «Зірка» та ОСОБА_1

Задовольняючи вимоги заявника, суд виходив з того, що оскільки Шосткінський
казенний завод «Зірка» є державним підприємством, то на підставі п.2 ч.1 Указу
Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23
січня 1996 року , відповідачка повинна відшкодувати в установленому порядку на
користь позивача повну вартість навчання.

Проте з таким
висновком суду цілком погодитися не можна з огляду на таке.

До спірних правовідносин мають застосовуватися норми ЦК України, чинні з
01 січня 2004 року, оскільки правовідносини, що виникли з договору від 02
серпня 2001 року продовжують діяти після 01 січня 2004 року.

Пунктом 2 частини 2 статті 11 ЦК
України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є
договори та інші правочини.

Згідно статті 509 ЦК
України зобов'язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

З умов договору від 02 серпня 2001 року № 010796 не вбачається, що ОСОБА_1
мала зобов'язання щодо сторін за договором.

Згідно п.2 ч.1 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів» від 23 січня 1996 року особи, які навчаються за рахунок
державних коштів укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду,
за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної
кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше
трьох років. У разі відмови працювати в державному секторі народного
господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного
бюджету повну вартість навчання.

Відповідно до інформації Головного управління Державного казначейства
України у Сумській області від 13 серпня 2007 року позивачу у період з 2001 по
2004 рік не виділялися кошти з державного бюджету України для фінансування
витрат на підготовку кадрів у вищих навчальних закладах.

Таким чином при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував вимоги
законодавства, щодо необхідності укладання договору між вищим навчальним
закладом та студентом, а також їх працевлаштування. І оскільки такого договору
укладено не було, то

відсутні     підстави     для
відшкодування ОСОБА_1.   на   користь
позивача витрат на оплату навчання.

Статтею 511 ЦК
України встановлено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої
особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Виходячи зі змісту статей 511,626, 636 ЦК України, договір № 010796, укладений між Шосткінським
казенним заводом «Зірка » та Київським національним економічним Університетом
за правовою природою є договором на користь третьої особи і не створює
обов'язки для ОСОБА_1

Додаток до Договору № 010796 не відповідає вимогам ч.3.ст. 626 , ст. 625 ЦК України, так як
в його укладенні не брала участь сторона за основним договором, а саме
Київський національний економічний Університет, а тому колегыэю суддыв не приймаэться до
уваги.

Зважаючи на те, що обставини справи судом першої інстанції встановлено
повно та всебічно, однак неправильно застосовано норми матеріального права,
колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, 316,
317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня
2007 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
Шосткінського казенного заводу «Зірка» до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня його проголошення до Верховного Суду
України.