Справа № 22-ц-863 2007р.                     Головуючий у 1-й
інстанції      Опімах Л.М.
Категорія 34                                             Судця-доповідач                           Гагін М. В.
РІШЕННЯ

іменем  України

10 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Криворотенка В.І.

суддів- ГагінаМ.
В.,  ОлійникаВ.Б.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,  які беруть участь у справі - позивача
ОСОБА_1,

його
представника ОСОБА_2,  відповідача
ОСОБА_3,

її представника
ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.  Суми від 22 травня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що
з 1988 року по 2005 рік він перебував в шлюбі з відповідачкою. У 1998 році за
спільні кошти на ім'я відповідачки була придбана квартира. Оскільки останнім
часом між подружжям виникають суперечки з приводу користування квартирою,  позивач просив суд визнати за ним право
власності на Уг частину квартири.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 22 травня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

При
ухваленні рішення суд виходив з того,  що
спірна квартира була придбана за кошти відповідачки,  отримані нею від продажу її власної
квартири,  а позивач не довів своєї
участі у придбанні спірної квартири як спільного майна подружжя,  не був в ній зареєстрований,  і є співвласником іншого житла.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення,  яким частково
задовольнити його позовні вимоги,
визнавши за ним право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Заявник
апеляційної скарги вважає,  що суд
неправильно застосував норми матеріального права,  а висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Зокрема,  з коштів,
отриманих при продажу іншої квартири,
позивачці належала лише половина. Цю частину (майже половину суми
вартості спірної квартири) вона вклала в купівлю спірної квартири,  а половина вкладених коштів є їх спільними
коштами,  крім того,  вони проводили ремонт квартири за спільні

кошти,  тому вважає,
що він має право власності на
половину від 1/2 частини квартири,
тобто 1/4 її частину.

Відповідач
вважає рішення законним та обґрунтованим.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги,  заслухавши пояснення
позивача,  відповідача та їх
представників,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а рішення суду - скасуванню
з постановлениям нового
рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається,  що з 1988 року по
2005 рік сторони перебували в шлюбі. 13 червня 1998 року відповідачка разом зі
своїм батьком продали належну їм квартиру АДРЕСА_2 ,  за 6 365 грн. (а.с.  19).

В цей же
день на ім'я відповідачки була придбана спірна квартира АДРЕСА_1,  за 6 430 грн. (а.с. 8).

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
дійшов помилкового,  передчасного
висновку щодо належності спірної квартири відповідачу на праві особистої
власності з огляду на таке:

Спірні
правовідносини виникли на час дії Кодексу про шлюб та сім'ю України,  норми якого підлягають застосуванню.

Відповідно
до  ст.
22 КпШС України,  майно,  набуте подружжям під час шлюбу,  є його спільною сумісною власністю.

Частиною
1  ст.
24 КпШС України встановлено,  що
майно,  яке належало кожному з подружжя
до одруження,  а також одержане ним під
час шлюбу в дар або в порядку успадкування,
є власністю кожного з них.

Як
вбачається з матеріалів справи,  спірна
квартира не була отримана відповідачкою в дар або в порядку спадкування.

Колегія
суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції що квартира придбана
виключно за особисті кошти відповідачки,
оскільки відповідачка не надала також переконливих доказів того,  що квартира куплена нею виключно за ті
кошти,  що вона отримала від продажу
квартири,  при цьому колегія суддів
враховує ту обставину,  що позивач також
працював,  отримав заробіток і сторони мали
спільний сімейний бюджет.

В
матеріалах справи також відсутні докази,
якими б підтверджувалась та обставина,
що батько подарував відповідачці свою частину коштів за продану
квартиру,  які вона також вклала у
придбанні спірної квартири.

Враховуючи
також ті обставини,  що сторони спільно
проживали у спірній квартирі з моменту її придбання,  перебували у шлюбі,  мали спільний бюджет,  вкладали спільні кошти у її ремонт,  чого не заперечується і відповідачем,  колегія суддів дійшла висновку про те,  що спірна квартира належить подружжю на праві
спільної сумісної власності,  як це і
передбачає частина 1  ст.  22 КпШС України.

Враховуючи
те,  що відповідач не визнає права
власності позивача на його частину у праві спільної сумісної власності,  то заявник обґрунтовано відповідно до  ст.
ст.  16 та 392 ЦК України,  звернувся до суду за його захистом.

Відповідно
до  ст.
28 КпШС України,  частки позивача
та відповідача щодо права на спірну квартиру вважаються рівними,  оскільки квартира придбана під час шлюбу та
відповідачем не надано суду доказів отримання її у дар чи в порядку
успадкування.

Беручи
до уваги те,  що позивач - заявник
апеляційної скарги просить визнати за ним право на 1/4 частину квартири,  визнаючи за відповідачкою право її особистої
власності на 1/2 частину квартири,
колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу.

За таких
підстав,  колегія суддів вважає,  що не доведені обставини придбання спірної
квартири лише за особисті кошти відповідачки,
висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи,  тому рішення суду на підставі п.2, 3 ч.1  ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про часткове задоволення позову ОСОБА_1

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 3ОЗ,
п.2 ч.1  ст. 307,  п.2, 3 ч.1
ст. 309,   ст. 313-314,   ст.
316,   ст.  319 ЦПК України,  колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Ковпаківського районного суду м.  Суми від 22 травня 2007 року в даній справі
скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково. Визнати  за
ОСОБА_1  право  власності
на  1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.