РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 липня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Курської А.Г.

суддів
Горбань В.В., Шаповалової
О.А.

при
секретарі Гончарук В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за
позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -опікунська рада виконкому
Євпаторійської міської ради, про участь бабки у вихованні внучки, за
апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від
18.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

02.02.2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - опікунська
рада виконкому Євпаторійської міської ради, про участь бабки у вихованні
внучки.

Позовні
вимоги мотивовані тим, що 05.07.2005 року померла донька позивачки ОСОБА_3 (
довідка про смерть НОМЕР_1 від 06.07.2005 року), яка за життя перебувала у
шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від
26.06.2004 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4, яка є внучкою
позивачки ( довідка №263-02 від 08.12.2006 року). Після смерті доньки
ОСОБА_3внучка позивачки ОСОБА_4 залишилась проживати з батьком ОСОБА_2 Спочатку
останній дозволяв позивачці бачитись з внучкою та приймати участь у її
вихованні. Але на даний час, як стверджує позивачка, ОСОБА_2відмовляє у дозволі
на побачення з внучкою та участі у її вихованні, вимагаючи за це гроші.
Позивачка звернулась до опікунської ради Євпаторійської міської ради з заявою
про встановлення часу побачень її з внучкою, але рішенням ради було
рекомендовано позивачці для вирішення цього питання звернутись до суду. На
підставі ст.ст.159, 257, 263 СК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.3, 4
ЦПК України просила визначити спосіб участі бабки ОСОБА_1 у вихованні внучки
ОСОБА_4., встановивши систематичні побачення за місцем проживання бабки з 16
годин кожної п'ятниці до 12 годин кожної неділі; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди бабці ОСОБА_1 у здійсненні її права на виховання внучки ОСОБА_4.

Рішенням
суду позов задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні
внучки ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, шляхом надання часу для участі у
вихованні внучки щосуботи в літній період з першого квітня до першого жовтня з
15 годин 30 хвилин до 19.00 годин, у зимовий період з першого жовтня до першого
квітня з 09.00 годин до 12 годин 30 хвилин. Місце побачень визначено на вибір
ОСОБА_1, крім місця проживання. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 Зобов'язано
ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Апеляційні доводи зводяться
до того,

Справа №22-ц-4362/2007                   Головуючий у першії

інстанції       Горюнова Л.І.

Доповідач    Курська А.Г.

що суд першої
інстанції не виконав вимоги закону щодо всебічної, повної та об'єктивної оцінки
всіх доказів по справі в їх сукупності. Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам по справі, а також не забезпечують її права та інтереси
дитини.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає їх
частково обґрунтованими й такими, що підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення, з наступних підстав.

Згідно з
ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із положень ст. 257
Сімейного кодексу України, відповідно до якої баба, дід мають право
спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші
особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід
мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Судом
першої інстанції встановлено, що позивачка є бабусею малолітньої ОСОБА_4., яка
виховується батьком - відповідачем, мати дівчинки ( дочка позивачки) померла.
На даний час між позивачкою та відповідачем виникли розбіжності щодо участі її
як бабусі у вихованні дитини. З цього питання позивачка зверталась в органи
опіки та піклування, протоколом засідання опікунської ради Євпаторійської
міської ради позивачці було встановлено час зустрічей з внучкою, але рішення
опікунської ради не виконується, оскільки цьому перешкоджає відповідач.

Суд першої інстанції, встановивши всі обставини по справі, дійшов вірного

висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог, але при визначенні
способу

участі позивачки у вихованні внучки суд у відповідності до ст. 263, ч.2 ст.
159 СК України

враховував не тільки вік дитини, рекомендації органу опіки та піклування,
лікарів, які

наполягали на встановленні обмеженого часу зустріч, стан здоров'я дитини,
поведінку

батька та бабки, а інші обставини, зважаючи на доводи відповідача - батька.
Визначаючи

місцем зустрічей бабусі з внучкою будь-яке місце, крім місця її проживання,
суд виходив

з того, що позивачка проживає разом з колишнім чоловіком, який зловживає
спиртними

напоями, і через це фактично заборонив відвідування онукою місця проживання
баби

ОСОБА_1

В
засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її адвокат надали письмові докази
про те, що перешкод для відвідування квартири позивачки не існує. Разом з нею
мешкають її неповнолітні діти, які теж бажають спілкуватися з внучкою ОСОБА_4.
Відповідач не заперечував проти цих доказів.

Колегія
судців вважає, що визначений судом першої інстанції час спілкування ОСОБА_1 з
внучкою ОСОБА_4, а також порядок та спосіб спілкування, обраний судом першої
інстанції, є недостатнім і не відповідає принципу розумності, оскільки порушує
як право позивачки на виховання внучки, так і інтереси самої малолітньої, а
крім того, не відповідає положенням сімейного законодавства. В зв'язку з цим доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині незгоди з визначенням судом часу, порядку
та способу спілкування бабки з внучкою є обґрунтованими.

В
засіданні апеляційного суду позивачка висловила свої доводи відносно часу та
порядку зустрічей з внучкою, просила встановити час спілкування щосуботи в
літній період з 09.00 години до 18.00 години, в зимній - з 14.00 годин п'ятниці
до 12.00 годин неділі. Крім того, вона наполягала на зміні порядку зустріч,
зокрема просила надати їй можливість зустрічатися з внучкою у себе вдома,
посилаючись на малолітній вік дитини і на те, що перебування на відкритому
повітрі влітку та взимку дитини на протязі довгого часу без відвідування
приміщення за місцем її проживання не відповідає інтересам дитини

і є нерозумним з
огляду на те, що дитина потребує зміни обстановки, відпочинку та додержання
порядку денного з урахуванням її віку.

Доводи
батька дитини ОСОБА_2 про те, що такими зустрічами порушуються як права
малолітньої доньки, так і його право на її виховання в сім'ї, не заслуговують
на увагу і не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 257 СК України суб'єктами сімейних відносин є баба і дід, яким надано
право не лише на спілкування, а й брати участь у вихованні внуків. Оскільки
виховання здійснюється через спілкування з внучкою, то суд зобов'язаний
захистити право як на безпосередні контакти баби з внучкою, так і на процес
виховання за межами помешкання батька.

Доводи
відповідача про те, що він не згоден на зустрічі ОСОБА_1 з внучкою ОСОБА_4,
посилаючись на сварки, які вчиняє ОСОБА_1 з цього приводу з ним та його
матір'ю, яка також займається вихованням внучки та проживає разом з ним, судова
колегія не приймає їх до уваги, оскільки з наданих сторонами документів
вбачається, що неправомірна поведінка має місце не тільки з боку ОСОБА_1, а і з
боку відповідача та його матері.

В
засіданні апеляційної інстанції при розгляді цієї справи судова колегія
роз'яснила сторонам по справі, що вони повинні з повагою ставитися як один до
одного, так і до малолітньої ОСОБА_4.

Дослідивши
фактичні обставини справи, наявні по справі докази та пояснення сторін, а також
приймаючи до уваги конкретні обставини справи, судова колегія вважає за
необхідне в межах своєї компетенції, виходячи з вимог ч.3 ст.303, ст.307, п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України, усунути порушення вимог матеріального і процесуального
права, допущених судом першої інстанції, шляхом ухвалення нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо часу зустрічей з внучкою,
порядку та способу її виховання.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Євпаторійського міського суду АР
Крим від 18.04.2007 року скасувати та ухвалити нове рішення.

ПозовОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визначити
спосіб участіОСОБА_1 у вихованні внучки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
шляхом надання їй часу для виховання внучки щосуботи в літній період з 01
квітня до 01 жовтня з 10.00 годин до 18.00 годин.; у зимовий період - з 01 жовтня
до 01 квітня з 10.00 годин до 16 годин.

Дитину
забирати з місця її постійного проживання бабкою ІОСОБА_1 і повертати до місця
постійного проживання бабкою ІОСОБА_1.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у передачі дитини для побачень та у вихованні
ОСОБА_4.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 16 грн. судових витрат.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.