Справа №22Ц - 0876/2007р.                                             Головуючий в 1
інстанції Якутюк B.C.
01,39                                                                  Доповідач
у 2 інстанції Приходько К.П.
УХВАЛА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
березня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого   Назарчука Р.А.,

суддів               Приходька К.П., Заріцької А.О.,

при
секретарі  Шешко О.Б.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2007 року
по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ВАТ «Богуславське АТП -
13249», третя особа управління пенсійного фонду України у Богуславському районі
про проведення перерахунку заробітної плати, стягнення заборгованості по заробітній
платі та видачу довідки про розмір заробітної плати в зоні відчуження по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС,

встановила:

у листопаді 2006
року позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що він працюючи водієм в Богуславському АТП -13249, був відряджений разом
з іншими працівниками з 13 липня 1987 року по 28 липня 1987 .року в зону
відчуження для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Після виходу на
пенсію йому була нарахована пенсія як учаснику ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС, але при видачі довідки в липні 2002 року про повний розмір заробітку
відповідач неправильно нарахував його заробітну плату. По питанню перерахунку
заробітної плати позивач звернувся до адміністрації ВАТ "Богуславське
АТП-13249" з проханням про видачу йому нової довідки про повний розмір
заробітку в період знаходження у відрядженні, але йому було відмовлено.

Позивач
просить суд просить суд зобов'язати ВАТ «Богуславське АТП-13249» зробити
перерахунок заробітної плати та видати нову довідку про повний розмір заробітку
в зоні відчуження за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС за період з 13 липня 1987 року По 28 липня 1987 року, за 213 годин роботи,
з застосуванням кратності 4 (м. Прип'ять ), кратності 3 (с. Лельов, с Копачі),
погодинною тарифною ставкою, підвищеною на 100%, з урахуванням доплат за роботу
в надурочний час, за роботу в вихідні дні, з урахуванням премії 60% за роботу в
зоні відчуження та за основним місцем роботи, з урахуванням збереженого
заробітку по основному місцю роботи, а також зобов'язати відповідача виплатити
належну позивачу заробітну плату за фактично відпрацьований час в зоні
відчуження з урахуванням вказаного перерахунку.

Рішенням
Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2007р. в
задоволені позовних вимог, відмовлено.

Позивач
подав апеляційну скарга на рішення суду в якій він просять рішення скасувати і
постановити нове, яким задоволити його позовні вимоги посилаючись на те, що
висновки суду

першої
інстанції не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, позивач перебував відрядженні в зоні відчуження та приймав участь
в роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС з 13 липня 1987
року по 28 липня 1987 року, що підтверджується письмовою довідкою про роботу та
табелем обліку робочого часу водія, який приймав участь в ліквідації наслідків
аварії ЧАЕС.

Статтею 54
Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії в зв'язку з втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за
бажанням громадянина із заробітку одержаного в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з
законодавством.

Позивача
посилався на те, що за роботу в зоні відчуження, відповідно Постанови Ради
Міністрів УРСР за №168 -б від 8 травня 1986 року «Про порядок оплати праці та
матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони
Чорнобильської атомної електростанції», керівникам підприємств і організацій
надавалося право здійснювати оплату праці працівників, що були безпосередньо
зайняті на робота ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за
підвищеними до 100% тарифні ставками і тому відповідач повинен при проведенні перерахунку
заробітної плати позивача підвищити його тарифну ставку на 100% і після цього
зробити відповідні перерахунки для визначення повного розміру заробітної плати
за весь час його роботи в зоні відчужена урахуванням підвищеної тарифної
ставки.

Судом першої
інстанції правильно зроблений висновок про те, що вказана вимога не підлягає
задоволенню, оскільки ця норма, на яку посилається позивач як на підставу для
перерахунку, втраті чинність на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від
21.04.1988 року №491 «Про зміну та визнання такими, що втратили чинність,
рішень уряду СРСР з питань умов праці матеріального забезпечення працівників
підприємств, організацій та установ, які зайняті роботах, що пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню
навколишнього середовища», оскільки були прийняті нові умови оплати праці та
пільги для працівників, що зайняті на експлуатації Чорнобильській АЕС та
ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження.

Крім
того що позивач перебував у зоні відчуженні відрядженні і не являвся
працівником підприємства, яке знаходилось в зоні Чорнобильської АЕС, а тому
розмір заробітної плати за роботу в зоні відчуження, йому нараховувався
відповідно до Положення Міністерства праці та соціальної політики України «Про
оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували
роботи, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню
забруднення навколишнє середовища» від 13.04.2001 року, як працівнику,
відрядженому для тимчасової роботи в і відчуження.

Відповідно
до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року за
№207-7, оплата праці працівників підприємств, відряджених у зону відчуження для
виконання робіт пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні
відчуження і запобіганні і забруднення навколишнього середовища, проводилася у III, II, І зонах
небезпеки у 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірах тарифної ставки понад
середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи.

Відповідно до
письмової довідки про роботу позивача в населених пунктах (м. Прип'ять, с Лельов, с Копачі) вказано,
що він пропрацював в них 71 годину, але не вказано конкретно в якому місці
скільки годин окремо, а тому не можна застосувати окремо на кожний населений
пункт коефіцієнт кратності і тому відповідач ВАТ «Богуславське АТП - 13249»
правильно застосував при нарахуванні заробітної плати позивачу середній
коефіцієнт кратності і відповідно нарахував заробітну плату.

Відповідно до
Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС за №153/10-43 від 07 травня
1986 року, премія за роботу в зоні Чорнобильській АЕС виплачувалася у
відповідності до діючого на підприємстві положення про преміювання. Таким
чином, якщо до поїздки працівника в зону відчуження, або після повернення
премія йому нараховувалась, за виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС, тобто лише за роботу в зоні відчуження, а не за
роботу за основним місцем роботи і тому не має підстав для врахування 60%
премії, як за роботу в зоні відчуження так і за основним місцем роботи.

Посилання
скаржника на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам
справи та порушені норми процесуального матеріального права не приймаються
судом до уваги оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах справи. Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстав для його скасування не має.

На підставі наведеного, керуючись:
ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на
рішення Богуславського районного суду Київської області від 11 січня 2007 року
відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суд^Україндоіротягбм двох місяців.