УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді                         Малахової
Н.М.

суддів:                                                Жизневської
А.В.

Матюшенка
І.В. при секретарі

судового
засідання                        Кульчицькій
І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства „ Енергопостачальна компанія (далі ВАТ ЕК)
„Житомиробленерго" на рішення Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 6 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства „Житомиробленерго" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У листопаді 2002 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 1 серпня 2002 року о 23 годині по вул. Горького в м,
Коростені з вини ОСОБА_2., який керував автомобілем, що належить відповідачу
сталася ДТП внаслідок якої загинув її син. Вказувала, що з вини відповідача, як
власника джерела підвищеної небезпеки їй було заподіяно матеріальну та моральну
шкоду. Тому просила стягнути на її користь 3586 грн.51 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та 50000 грн. - моральної шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 6 червня
2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1.
2606 грн. 51 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 20000 грн.- моральної
шкоди та 51 грн. держмита в доход держави.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені позову. Зазначає, що при ухвалені рішення
судом порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що
суд не прийняв до уваги положення ст.1172 ЦК України, оскільки відповідальність
роботодавця настає виключно з заподіянням шкоди працівником при виконанні
трудових обов'язків. На думку апелянта, не доведено, що на час ДТП ОСОБА_1
виконував трудові обов'язки, а

тому були
відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди саме цим
відповідачем.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 1 серпня 2002 року близько 23 годин по
вул. Горького в м. Коростені з вини ОСОБА_2., який керував автомобілем, що
належить ВАТ ЕК „Житомиробленерго", сталася ДТП внаслідок якої син
позивачки ОСОБА_3. отримав тілесні ушкодження, які потягнули за собою смерть
останнього.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 29 липня 2005 року
ОСОБА_2. звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений злочин на
підставі п. п. „б", „є" ст. 1 Закону України „Про амністію".

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що заподіяну шкоду повинен відшкодовувати саме ВАТ ЕК
„Житомиробленерго" у порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК України (ст.441 ЦК України
1963 р.),якими передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України „
Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової
шкоди)" за моральну шкоду, заподіяну працівникові під час виконання
трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею у порядку регресу.

Розмір матеріальної шкоди обґрунтовується наявними в кримінальній справі та
дослідженими у суді першої інстанції доказами. У відповідності до вимог ст. 23 ЦК України
визначено розмір моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на
обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки судом
встановлено, що ОСОБА_1 працював у відповідача водієм, мав ненормований робочий
день, заподіяв шкоду під час виконання трудових обов'язків. Вказане
підтверджується ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області від 4 жовтня 2005 року, якою з
мотивувальної частини постанови суду першої інстанції виключено вказівку, що
ДТП сталася за участю водія ОСОБА_2. поза його робочим часом. Ця постанова
набрала законної сили. Зі змісту цієї постанови слідує, що допитаний в ході
досудового слідства в якості обвинуваченого ОСОБА_1 визнав вину частково,
посилаючись на необхідність ремонту автомобіля у пізній час, вимушену у зв'язку
з цим затримку на роботі та скоєння ДТП
близько 23 години. Крім того вбачається, що в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 підтримав апеляцію адвоката в інтересах потерпілих, які просили змінити
постанову Коростенського міськрайонного суду від 29 липня 2005 року, виключивши
вказівку суду у мотивувальній частині постанови, що ДТП сталася поза робочим
часом та, що він неправомірно використовував автомобіль у власних потребах.

. Крім того,
відповідач несе відповідальність згідно загальних підстав, передбачених   ст. 1187 ЦК України ( ст. 450 ЦК
України 1963 p.),   оскільки
є володільцем джерела підвищеної небезпеки .

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права,
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст. ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну              скаргу        відкритого        акціонерного        товариства

„Енергопостачальна
компанія Житомиробленерго" відхилити.

Рішення Коростенськогго міськрайонного суду від 6 червня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.