Справа №
22ц-688/07 Категорія: 39
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

4 вересня 2007 року

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Завидовської-Марчук О.Г.

суддів Мудренко Л.І., Киці С.І.

при секретарі Тарасюк Ю.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Забожчук О.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління
Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про укладення
трудового договору, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної
шкоди за апеляційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України у
Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду від 29 травня 2007
року.

Колегія судців

встановила:

ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до УМВС України у Волинській області про зобов'язання
працевлаштувати її, стягнення середньомісячного заробітку за весь час
вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що вона працювала на
посаді друкарки Луцького MB УМВС України у Волинській області. 1 вересня 2006року у
зв'язку з скороченням посади друкарки канцелярії Луцького MB УМВС
України у Волинській області згідно наказу № 431 їй було запропоновано Перелік
посад, які є вакантними і відповідають її освітньо-кваліфікаційному рівні. 5
вересня 2006 року вона погодилась з даною пропозицією, підтвердивши її підписом
і звернулась з заявою з проханням надати можливість продовжити службу
відповідно до переліку запропонованих посад. 11 вересня 2006 року отримала
відповідь у якій було повідомлено, що 1 вересня 2006 року вона була ознайомлена
з Переліком посад, які пропонувались для подальшого
працевлаштування, 4 вересня 2006 року вона відмовилась від запропонованих посад
та відмовилась підписувати вказаний Перелік і 5 вересня 2006року наказом УМВС
України у Волинській області № 860/с вона звільнена згідно п. 1 ст.40 КЗпП
України.

5 вересня 2006 року вона звернулась до начальника Луцького MB УМВС з заявою з проханням
подати клопотання про відміну наказу про її звільнення № 86о/с від 05.09.06р. у
зв'язку з бажанням продовжити виконання службових обов'язків. 12 вересня 2006
р. знову звернулась з заявою до начальника Луцького MB УМВС
України з проханням дати аргументацію звільнення. 18 вересня 2005 року отримала
відповідь у якій зазначено, що вона 4 вересня 2006 року відмовилась від
запропонованих посад. 27 вересня 2006 року отримала відповідь з УМВС України у
Волинській області в якій повідомлялось, що її заява від 5 вересня 2006
розглянута і вона була звільнена, так як не подавала заяви про подальше
працевлаштування. Вважає дії відповідача незаконними та упередженими, такими що
принижують її честь та гідність, ставлять її сім'ю у скрутне матеріальне
становище   та   вимагають
додаткових   зусиль   для
організації   життя,   порушують
її

2

конституційні права. Просила зобов'язати відповідача
працевлаштувати її згідно поданої заяви від 5.05.2006року на одну з вакантних
посад, в тому числі зазначених у переліку з тих які є при Луцькому MB
УМВС України та УМВС України, стягнути з відповідача середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу та 5000грн. моральної шкоди.

Під час розгляду
справи уточнила позовні вимоги - просила зобов'язати відповідача
працевлаштувати її згідно поданої заяви від 5.05.2006року на одну з вакантних
посад, які є при Луцькому MB УМВС та УМВС України у Волинській області, стягнути
5880грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та 5000грн.
моральної шкоди.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 29 травня 2007 року зобов'язано відповідача
укласти трудовий договір з ОСОБА_1
про прийняття на роботу прибиральником службових приміщень групи
обслуговування автогосподарства ДАІ УМВС України у Волинській області, Стягнуто
З УМВС України у Волинській області в користь ОСОБА_1 1000грн. моральної шкоди та в доход держави 17грн.
судового збору, 7грн.50коп. витрат на ІТЗ розгляду справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу
на зазначене рішення. Покликається на те, що судом неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, не дана належна оцінка зібраним по справі
доказам, не в повному об'ємі досліджені докази, невірно застосовані норми
процесуального та матеріального права. Просить скасувати рішення та постановити
нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині задоволення позовних
вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення, а в решті залишити
без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 5
вересня 2006 року відповідно до наказу № 86о/с була звільнена з посади друкарки
канцелярії Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області. У
відповідача є вакантні посади, які відповідають освітньому та кваліфікаційному
рівню позивача і відповідачем проводиться прийняття на роботу на ці посади.
Покликаючись на ст. 42-1 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що вимога
позивача про переважне право на укладення з нею трудового договору у разі
поворотного прийняття на роботу є обгрунтовоаною та підлягає задоволенню.

Однак, з таким висновком не можна погодитись виходячи з
наступного.

Відповідно до
п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а
також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно ст.42-1
КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав,
передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу протягом одного року має право на
укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо
власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників
аналогічної кваліфікації.

Колегією суддів
встановлено, що позивач не погодилась на подальше її працевлаштування на інші
запропоновані посади в підрозділах УМВС України і була звільнена з роботи у
зв'язку з скороченням штату 5 вересня 2006 року. Дана обставина підтверджується
наказом № 860/с від 05.09.06р., актом від 4 вересня 2006року(а.с.42, 43) та
показами свідків ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. (а.с. 87-88).

Позивач до часу
видання відповідачем наказу про звільнення згоди на працевлаштування на інші
посади не надавала, про що було пояснено нею в судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції.

Заяви про прийом
на роботу на інші посади позивач не подавала і суд першої інстанції неправильно
розцінив її заяви від 5 вересня 2006року та 12 вересня 2006року, як заяви про
працевлаштування, оскільки у них не містилось прохання про прийняття на

3

роботу та не вказано, на яку саме
посаду позивач просить прийняти її. Під час розгляду справи 20 березня 2007
року позивач звернулась з заявою до відповідача про укладення мирової угоди і
їй відповідачем було запропоновано прибути в УМВС у Волинській області для
написання відповідної заяви та оформлення необхідних документів, чого нею не
було зроблено.

Крім того,
колегією суддів встановлено, що відповідачем не проводилось прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації, а отже суд першої інстанції безпідставно
послався на ст. 42-1 КЗпП України і зобов'язав відповідача укласти трудовий
договір з позивачем про прийняття її на роботу прибиральником службових
приміщень групи обслуговування автогосподарства ДАІ УМВС України у Волинській
області.

Будь-яких законних прав позивачки відповідачем не було порушено, а тому
колегія суддів приходить до висновку, що суд безпідставно стягнув
з УМВС України у Волинській області моральну шкоду в розмірі 1000грн.

Таким чином,
колегія суддів прийшла до висновку, що в позовних вимогах про зобов'язання
укласти трудовий договір з позивачкою та відшкодування моральної шкоди слід
відмовити.

Рішення в частині відмови у стягнення середньомісячного заробітку є
законним, а тому підстав для скасування рішення в цій частині немає.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ у Волинській
області задовольнити частково.

Рішення Луцького
міськрайонного суду від 29 травня 2007 року в даній справі в частині
задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до управління
Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про укладення
трудового договору відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.