Справа № 33ц - 209/07                                                           Головуючий
І                                                                               Доповідач       МудренкоЛ.І.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 червня 2007 року колегія
судців з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Подолюка В.А., Мудренко Л.І.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Тернопільської Державної медичної академії ім. І.Я.Горбачевського про надання
щорічної відпустки, виплату коштів на оздоровлення, зміну дати звільнення з
роботи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області від 14 березня 2004 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської Державної медичної
академії (далі - академії)
про надання щорічної відпустки, виплату матеріальної допомоги, зміну дати
звільнення з роботи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.12.2004 року у задоволенні
позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14
березня 2005 року постановлено рішення місцевого суду змінити в частині дати
звільнення, вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи з 08 липня 2004 року,
зобов'язавши Тернопільську медичну академію внести відповідні зміни до трудової
книжки ОСОБА_1 В решті рішення суду залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали
апеляційного суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному
об'ємі.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від
22 лютого 2007 року №697-V дана
справа була передана до розгляду відповідно до глави 2 Розділу V Цивільного
процесуального кодексу України апеляційному суду Волинської області.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
ухвали апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
надання щорічної відпустки та виплату коштів на оздоровлення, суд першої
інстанції виходив з того, що трудові права позивача відповідачем не були
порушені. Так, судом встановлено, що до моменту звільнення з роботи ОСОБА_1 не
звертався до академії із заявою про надання йому чергової оплачуваної
відпустки, що повністю перевищує строк трудового договору, і будь-яким іншим
способом не виявив свого бажання щодо надання такої відпустки. 30.06.2004 р. він був
звільнений з роботи на підставі ст.36 п.2 КЗпП України у зв'язку із закінченням
строку трудового договору. При звільненні йому була виплачена компенсація за
невикористану відпустку за 56
календарних днів із нарахуванням котрої позивач погодився та отримав її.
Матеріальна допомога на оздоровлення виплачується лише при наданні щорічної
відпустки.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції і
обґрунтовано залишив в силі рішення місцевого суду в цій частині.

Змінюючи рішення суду в частині дати звільнення ОСОБА_1 з роботи,
апеляційний суд виходив з того, що позивач був звільнений з роботи 30.06.2004 р з повною
оплатою відповідачем його тимчасової непрацездатності з 22.06.2004 р. по 07.07.2004 р. за лікарняним
листком, а отже позивача слід вважати звільненим з роботи з 8 липня 2004 року.

Відповідно до ч.2 ст. 324
ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала
апеляційного суду постановлена з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги висновку суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Відсутні й передбаченіст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.332, 336
ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2005
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.