УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 липня
2007 року                                                                                              м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного Суду Донецької області в
складі:

головуючого                          Червинської М. Є.

суддів:                                     Висоцької B.C.,
Новосядлої В.М. ,

Осипчук
О.В.,  Олєйникової Л.С.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
3-я особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення   апеляційного суду м.  Києва від 1 лютого 2005 року

встановила:

В жовтні
2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3
,  3-я особа приватний нотаріус
Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору
дарування недійсним.

ОСОБА_1
мотивував вимоги тим,  що 17.04.2003 року
з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо - транспортна пригода,  внаслідок якої пошкоджено його автомобіль
„Форд- Екскорт". Під час розгляду справи йому стало відомо,  що останній 7.05.2003 року подарував своїй
матері ОСОБА_3  належу йому на праві
власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Вважаючи,  що цю угоду укладено з метою ухилитися від
майнової відповідальності,  просив
визнати недійсною на підставі  ст.   ст.
48,  58 ЦК України.

Справа
№33ц-1160 кс 07                            Категорія
ЦП:27

АПП: Головуючий
у першій інстанції Шебуєва В.Л.

Рішенням
Святошинського районного суду м.  Києва
від 25 жовтня 2004 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду м.  Києва від 1 лютого
2005 року рішення Святошинського районного суду м.  Києва скасовано і ухвалено нове,  яким визнано недійсним договір від 7 травня
2003 року дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  з підстав ч.1
ст. 58 ЦК України,  що діяв на час виникнення спірних
правовідносин.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду,  залишити в силі рішення суду першої
інстанції,  що помилково скасовано
апеляційним судом,  посилаючись на
невідповідність висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи,  неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1,  апеляційний суд,
виходив з того,  укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  договір дарування є
мнимою угодою,  тобто угодою,  укладеною про людське око,  без наміру створити юридичні наслідки.

Апеляційний
суд вважав доведеним,  що оскільки
спірний договір ОСОБА_2 уклав не через зміну місця проживання у 2001 році,  а через декілька днів після автопригоди у
травні 2003 року,  коли дізнався про
розмір спричинених позивачу матеріальних збитків,  то метою його укладення було уникнення від
матеріальної відповідальності.

Проте з такими
висновками суду погодитися не можна.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 7
травня 2003 року ОСОБА_2 подарував своїй матері ОСОБА_3  належну йому на праві власності 1/2 частину
квартиру АДРЕСА_1. Будь-які перешкоди для укладення договору були
відсутні,  квартира на момент укладення
договору в спорі та під забороною не знаходилася. Договір посвідчено
нотаріально,  тобто форма договору
відповідала вимогам закону.

З
обставин справи вбачається,  що
відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає,  з лютого 2001 року постійно проживає в
смт.  Кодра Макарівського району
Київської області. Сторони за договором підтвердили в судовому засіданні про
намір ОСОБА_2 подарувати належну йому частину квартири своїй матері задовго до
пригоди (а.с.  21-22).

Згідно до
ч.1    ст.   58 ЦК
України  1963  року недійсною є угода,  укладена лише про людське око,  без наміру створити юридичні наслідки ( мнима
угода).

Суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,  що позивачем не доведено факту укладання
спірного договору без наміру створити юридичні наслідки.

Висновки
апеляційного суду щодо укладення мнимої угоди не підтверджені будь-якими
доказами.

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи й було
скасовано судом апеляційної інстанції помилково.

За таких
обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції з підстав,
передбачених  ст.  339 ЦПК України.

Керуючись
статтями 336,  339 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
апеляційного суду м.  Києва від 1 лютого
2005 року скасувати,  і залишити в силі
рішення Святошинського районного суду м.
Києва від 25 жовтня 2004 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.