Справа № 22ц - 1409/07              Суддя суду 1 -ої інстанції
40                                  Суддя-доповідач
апеляційного суду Вовненко Г.Ю.
УХВАЛА

Іменем   України

14
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Вовненко Г.Ю.,  суддів  Колосовського С. Ю.,  Лівінського І.В.,  при
секретарі судового засідання Бабуйок І.Ф.,

за
участю позивачки ОСОБА_1,  представника
позивачки ОСОБА_2 ,  представника
відповідача Маєвської Т.В.,  третьої
особи ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2007 року,  постановлене за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Титан " про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

25 січня
2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ "Титан" про
поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Позивачка
зазначала,  що з 25 листопада 2002 року
працювала у відповідача на посаді директора бази відпочинку
"Олеандр". Наказом відповідача № 29к від 8 грудня 2006 року була
звільнена з роботи на підставі п.2 ч. 1
ст.  41 КЗпП України.

Посилаючись
на незаконність звільнення,  позивачка
просила про задоволення позову.

Рішенням
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2007 року
в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на
відсутність у відповідача підстав для її звільнення,  просила рішення суду скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення позивачки та
її представника,  представника відповідача,  третьої особи,  дослідивши матеріали справи,  перевіривши доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1 працювала у
відповідача на посаді директора бази відпочинку "Олеандр". Відповідно
до посадової інструкції в її обов'язки входило ведення обліку,  збереження і розпорядження матеріальними
цінностями. З позивачкою було укладено договір про повну матеріальну
відповідальність(а.с.  8,  20). 13 листопада 2006 року при проведенні
інвентаризації виявилась нестача матеріальних цінностей. Було також
з'ясовано,  що майно,  нестачу якого виявлено,  використовувалось ОСОБА_1 в своїй
підприємницькій діяльності і знаходилось на іншій базі відпочинку,  яка перебувала у користуванні позивачки,  як підприємця,  за договором оренди. Зазначені обставини
підтверджуються актами інвентаризації,
докладною члена інвентаризаційної комісії ОСОБА_4,  показаннями в судовому засіданні свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
які підтвердили той факт,  що на
базі відпочинку,  яку орендує позивачка
за договором оренди,  знаходилось майно
відповідача (а.с.  31-33,  69-70).

Зважаючи
на наведене,  суд дійшов правильного
висновку,  що зазначені обставини давали
відповідачу підстави для втрати довіри та звільненні позивачки на підставі п.
2  ст.
41 КЗпП України.

Оскільки
рішення суду постановлене відповідно до норм матеріального і процесуального
права,  а доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованості висновків суду,
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але з цього часу протягом двох місяців може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.