Справа № 22ц-2295/2007                                    Головуючий у 1
інстанції - Олещенко
- 26                                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                                                                м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючої - Гурової О.М.,

суддів -
Могутової Н.Г., Шевченко В.Ю.,

при секретарі -
Баранові В.В.,

за участю -
сторін та їх представників,

„-„ прокурора -
Конакової В.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Ленінської районної Ради в м. Донецьку про визнання права власності на будинок
в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про
встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на будинок в
порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулись до Апеляційного суду Донецької області з апеляційними
скаргами на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2006
року, яким відмовлено в позові:

ОСОБА_6
про визнання за ним права власності 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 і на 1/4
частину нового будинку за цією же адресою;

ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про
визнання за кожним з них права власності на 1/8 частину у вказаних будинках;

ОСОБА_1 про визнання
факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9; про визнання права
власності на будинок АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати зазначене рішення, оскільки вважав,
що суд не прийняв до уваги те, що після смерті ОСОБА_8 у спірній будівлі
мешкала та була на реєстраційному обліку його мати ОСОБА_9 та тільки вона
фактично прийняла спадщину. Всі інші спадкоємці до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадкового майна не звертались, в будинку не проживали.
Більше того, вони надали письмову згоду на те, що він буде будувати новий
будинок. Суд же не прийняв до уваги вказані обставини, не звернув уваги, що за
даними БТІ м. Донецька спірний будинок належав ОСОБА_10 на підставі договору
купівлі-продажу.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 у апеляційній
скарзі також просили скасувати
рішення суду, бо вважали, що ОСОБА_9,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_11 фактично в рівних частках прийняли спадщину
згідно до ст. 549 ЦК України.
Вони користувались сумісно майном, приймали участь в ремонті, доглядали будинок
та земельну ділянку. Вважали, що відповідачем ОСОБА_3 надані суду підроблені
документи, на що суд уваги не звернув.

ОСОБА_7
у апеляційній скарзі просив скасувати зазначене рішення, оскільки вважав, що
після смерті матері фактично користувались будинком всі діти. Після ж смерті
його сестер та братів він залишився останнім спадкоємцем спірного будинку та
недобудованого будинку також; всі документи були перереєстровані на його ім'я.

Суд
першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
виходив з того, що судом достовірно встановлено, що відповідним державним
органом дозвіл на будівництво спірного нового будинку жодній з сторін не
надавався. Відсутня також на цей будинок проектно-кошторисна документація та
документи, що містять його опис. Ці обставини в судовому засіданні не
заперечувала жодна із сторін, вказавши, що такі документи надати неможливо, бо
вони не оформлювались. В той же час вони підтвердили, що договір про спільне
будівництво вказаного будинку ними не укладався, документів, які б засвідчували
придбання ними необхідних будівельних матеріалів для його будівництва в них не
має. Не могли бути задоволені і вимоги про визнання права власності на іншій
будинок №59 по вул. Стратонавта Українського, у зв'язку з відсутністю на нього
правовстановлюючих документів, що не давало можливості визначити його як
спадкове майно. Враховуючи це, вимоги ОСОБА_1
про встановлення факту прийняття спадщини задоволенню також не підлягали.
Крім того, не надано документу про факт родинних відносин сторін, прізвище яких
- ОСОБА_6, а позивача - ОСОБА_8.

Заслухавши
доповідача суддю Гурову
О.М., пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з
вимогами ст. 12 Закону України „Про власність" у приватній власності громадян
можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому законом
порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах.

Судом 1
-ї інстанції встановлено і цих обставин не заперечували сторони, що дозволу на
будівництво спірного нового будинку відповідним державним органом їм не
видавалось. Відсутня і будь-яка проектно-кошторисна документація, не надані
суду сторонами і докази на підтвердження укладення договору про спільне
будівництво жилого будинку, понесення витрат на придбання будівельних
матеріалів.

З
урахуванням викладеного, суд 1-ї нстанції обґрунтовано прийшов до висновку про
відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання
права власності на частки в спірному новому будинку.

Що ж
стосується вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права
вланості на інший (старий) будинок № 59 по вул. Стратонавта Українського, то
судом вірно взято до уваги, що будь-які правовстановлюючі документи на нього
відсутні, що позбавляє можливості визначити його як спадкове майно.

Згідно
архівної довідки (а.с.4), в Донецькому обласному державному нотаріальному
архіві, договір купівлі-продажу жилого будинку від 29 серпня 1933 року не
зберігається; не надані сторонами правовстановлюючі документи і для реєстрації
в БТІ (а.с.198). Відмітки в технічному паспорті на жилий будинок, листування
позивача з БТІ та домова книга не можуть вважатись правовстановлюючими
документами, які б підтверджували право власності конкретних осіб на вказаний
будинок.

Рішення
суду відповідає вимогам процесуального і матеріального права і підстави для
його скасування відсутні.

Доводи   апеляційних
скарг   не   заслуговують   на
увагу,   оскільки   спростовуються обставинами справи і не
грунтуються на законі.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК України, Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 27 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.