УХВАЛА

іменем    України

2007 р. жовтня
місяця «16» дня,  колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в
складі:

Головуючого:      Берещанської І.І. Судців:       Філатової Є.В. Кузнецової О.О. При
секретарі:       Войциховській М. В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Сімферополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Армянської міської ради,  третя особа
БРТІ м.  Армянська    про визнання права власності на
споруду,  за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення
Армянського міського суду від 22 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся з
позовом до Армянської міської ради АР Крим про визнання за ним права власності
на об'єкт будівництва - станцію техобслуговування легкових автомобілів,  розташовану у м.  АДРЕСА_1.

Вимоги
мотивовані тим,  що рішенням виконкому
Армянської міської ради від 21.08.1992р за №111 йому було надано земельну
ділянку площею 0, 13га під будівництво авторемонтної бази. Позивач узгодив
проект і розпочав будівництво. 9.09.1998р. було прийнято у експлуатацію першу
чергу станції технічного техобслуговування. Закінчено другу чергу,  але відповідач відмовляється прийняти її в
експлуатацію з приводу відсутності дозволу на продовження обумовленого у
договорі строку будівництва. На підставі п.5
ст. 376 ЦК України
позивач просив визнати за ним право власності на станцію техобслуговування.

Представник
відповідача вимоги не визнав,
посилаючись на те,  що не може
бути прийнято в експлуатацію самочинне будівництво без перереєстрації об'єкту у
встановленні строки.

Рішенням суду
від 22.03.2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить рішення скасувати,  повернути
справу на новий розгляд у місцевий суд у наслідок порушення судом матеріального
і процесуального закону. Суд посилався на
ст. 386, 387 ГК України,  які не
регулюють спірних правовідносин,  не
з'ясував чи закінчено будівництво,  не
врахував думку МБРТІ,  яке не заперечує
проти прийняття об'єкту в експлуатацію,
не взяв до уваги,  що позивач має
всі необхідні для реєстрації документи.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відмовляючи
в позові,  суд першої інстанції правильно
виходив з того,  що визнання право
власності на об'єкт незавершеного будівництва не передбачено законом.  Такий висновок відповідає ч.2, 3  ст.
331 ГК України,  яка
передбачає,  що право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. А до
цього моменту особа вважається власником матеріалів,  обладнання тощо,  які були використані у процесі створення
майна.

Справа №
ц-3857/2007р.                                      Головуючий
в 1 інстанції Хомутов
В.М.

Доповідач Філатова Є.В.

За
висновком експертизи,  призначеної
апеляційним судом,  станція
техобслуговування відповідає затвердженому проекту,  але ступень готовності об'єкту складає від 88
до 99 відсотків по окремим блокам і спорудам,
тому він не може бути предметом права власності.

Посилання
позивача на п.5  ст.  376 ЦК
України необгрунтоване,  оскільки
зазначена норма не регулює спірних правовідносин. Відповідно до ч.5  ст.
376 ЦК України
на вимогу власника (землекористувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно,  яке
самочинно збудоване на ній,  якщо це не
порушує права інших осіб. Проте в даному випадку йдеться про закінчений
будівництвом,  але самочинний об'єкт
нерухомості.

4.1  ст. 376 ЦК
України надає поняття самочинного нерухомого майна,  як такого,
що збудоване на земельній ділянці,
що не відводилася для цієї мети,
або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту,  або з істотними порушеннями будівельних норм
і правил.

Судом
встановлено,  що позивач є легітимним
землекористувачем,  має дозвіл на
будівництво авторемонтної бази та узгоджений з відповідними службами проект.
Відхилень від проекту на час огляду експертом немає. Обставини,  на які посилався відповідач,  тобто відсутність дозволу на подовження строків
будівництва,  не охоплюються ознаками
ч.1  ст. 376 ЦК України,  тому не дають підстав для визнання об'єкту
самочинним.

За таких
обставин,  правових підстав для визнання
права власності на спірний об'єкт у суду першої інстанції не було. Рішення суду
відповідає фактичним обставинам і не суперечить закону. Помилкове посилання суду
на  ст.
386,  387 ЦК України не
впливає на правильність висновок суду і не є підставою для скасування рішення.
Інші доводи скарги також не мають правового значення.

Керуючись  ст. 308, 315 Цивільного процесуального
кодексу України колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити,  рішення Армянського міського
суду від 22 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційну інстанцію до Верховного Суду України протягом двох місяців зі дня
проголошення.