УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18  вересня
2007  року  колегія
судців  судової  палати
в  цивільних  справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого -
Демченка С. М.

суддів -  Кожух О.А.,
Ігнатюк Б.Ю.

при секретарі -
Байзат С. Ю.

за участю
представників позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,  ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду від 4
червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_5 як представника малолітнього
ОСОБА_6 до ОСОБА_4,  ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним
рішенням позов ОСОБА_5  задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_4,  ОСОБА_3
солідарно в користь ОСОБА_5  3495 грн.16
коп. матеріальної шкоди та 4 000 грн. моральної шкоди. У задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідачів 11 тис.
грн. моральної шкоди відмовлено.

З
рішенням у частині стягнення моральної шкоди відповідачі не погодились,  порушили питання про його скасування в цій
частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення вимог про
стягнення моральної шкоди.

Апеляційна
скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права.

Представники
позивачки просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідача,  учасників процесу та
дослідивши матеріали справи,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1  ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції. Тому оскаржуване рішення
перевірено лише в межах щодо моральної шкоди.

Суть
справи зводиться до того,  що 24 лютого
2006 року малолітній син відповідачів кинув каменем у малолітнього сина
позивачки та влучив у око,  в результаті
чого останньому були спричинені тілесні ушкодження,  які відносяться до групи тілесних ушкоджень
середньої тяжкості. Саме за це позовні вимоги були задоволено частково:
стягнута доведена сума матеріальної шкоди та стягнуто 4 тис.  грн. моральної коди.

Апелянти
вважають,  що моральна шкода не повинна
стягуватись,  оскільки їх вини у скоєному
немає.

Однак з
цим погодитись не можна.

Згідно
ч.1  ст. 1178 ЦК України
шкода,  завдана малолітньою особою /яка
не досягла 14 років/,  відшкодовується її
батьками /усиновлювачами / або опікуном чи іншою особою,  яка на правових підставах здійснює виховання
малолітньої особи,  - якщо не доведуть,  що шкода

Справа
№22ц-1203/07                                            Номер рядка статистичного звіту: 21

Головуючий у
першій інстанції: Решетар В.І.

Доповідач:
Ігнатюк Б.Ю.

не є наслідком
несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання чи нагляду
за малолітньою особою.

Зі
змісту даної норми слід зробити висновок,
що особи,  які на правових
підставах здійснюють виховання та нагляд за малолітньою особою повинні довести
свою не винність у неналежному вихованні або здійсненні нагляду за малолітньою
особою.

В даному
випадку по справі встановлено,  що
малолітній син апелянтів при скоєнні наведеного не був під наглядом своїх
батьків-апелянтів,  які на правових
підставах повинні здійснювати за ним нагляд як батьки; останні не довели,  що вони належно наглядали за своїм сином.  Саме в цьому виражається їхня вина і саме
тому вони повинні нести відповідальність на підставі ч. 1  ст. 1178 ЦК України.

Цим же
спростовуються доводи апелянтів про здійснення нагляду за їхнім сином батьками ОСОБА_3 та твердження
неврахування такої обставини як спричинення пошкоджень в темних час.

При
таких обставинах колегія суддів констатує про безпідставність вимог апеляційної
скарги та відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального права.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308,  314 ЦПК України,  судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити. Рішення Тячівського районного суду від 4
червня 2007 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили негайно та
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її ухвалення.