Справа № 22-2160/07 р                                         Головуючий
у 1-й інстанції: Щаслива О.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня
2007 року                                                                                                 м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:  Денисенко
Т.С.

Суддів:                                    Коваленко
А.І.

Давискиби Н.Ф

При секретарі:
Череватій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне
рішення Шевченківського районного суду М. Запоріжжя від 25 вересня 2006року по
справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2004 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення
порядку користування земельною ділянкою.

Оскільки
ІНФОРМАЦІЯ_1 сталась смерть відповідача,
судом здійснено заміну відповідача його право наступником - ОСОБА_6
(а.с.  20).

В
зв'язку із смертю ОСОБА_6,  яка мала
місце ІНФОРМАЦІЯ_2 до участі в справі залучено її правонаступницю - дочку
ОСОБА_1

В позові
зазначено,  що позивачі та їх
неповнолітній син ОСОБА_7 є
учасниками спільної часткової власності на 39/50 частин будинку АДРЕСА_1,  кожному із співвласників належить по 39/150
частин зазначеного домоволодіння.

Право
власності на 11/50 частин будинку зареєстроване за ОСОБА_5,  правонаступником якого була ОСОБА_6,  а правонаступницею її стала відповідачка ОСОБА_1 Домоволодіння
розташоване на земельній ділянці площею 1000 ш,
з приводу сумісного користування якою між сторонами виник спір через
спорудження відповідачами самовільних побудов,
що,  на думку позивачів,  порушує їх право користування земельною
ділянкою в межах площі,  що відповідає
розміру їх частки в праві спільної власності на домоволодіння.

З
урахуванням викладеного просили визначити порядок користування спірною
земельною ділянкою відповідно до варіанту,
запропонованому висновком судово - технічної експертизи,  проведеної ТОВ „Науково - дослідний центр
незалежних споживчих експертиз,
„Укрттест",  а також стягнути
з відповідачки на їх користь витрати з проведення технічної

експертизи в
сумі І072 грн. 70 коп.,  витрати із
сплати послуги по встановленню норми землекористування в розмірі 1992 грн. 20
коп.,  моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Заочним
рішенням Шевченківського районного суду М. Запоріжжя від 25 вересня 2006року
позовні вимоги задоволено частково.

·    Визначено
порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту технічної
експертизи від 14 січня 2006року.

·
Виділено позивачам в користування земельну ділянку площею
787, 7 мг.

·
ОСОБА_1
виділено земельну ділянку площею 220, 08 мг.

·    Забов'язано
позивачів перенести огорожу під літерою 12 вздовж смуги,  зазначеної на схемі червоною лінією,  оплатити розподіл газопроводів на ділянці.

·    Забо'язано
ОСОБА_1 оплатити
прокладку нового водогону та перенос ліній електропередачі.

- Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1072грн.70 коп.
у відшкодування

витрат за проведення експертиз,  1/2
частину витрат,  пов'язаних із
встановленням норми

землекористування,  в сумі 961грн. 10
коп.,  52 грн. держмита.

Не
погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу,  в якій
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  доводи скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань

Судом
встановлено,  що позивачі та їх
неповнолітній син ОСОБА_4
10.04.2002 року на підставі договору купівлі-продажу набули права власності
на 39/50 частин домоволодінняАДРЕСА_1. До кожного із співвласників відповідно
до зазначеної угоди перейшло право власності на 39/150 частини домоволодіння
(а.с.  6). Право власності на 11/50
частин будинку зареєстроване за ОСОБА_5 (а.с. 12),  правонаступником якого була його жінка
ОСОБА_6,  а на теперішній час його дочка ОСОБА_1(а.с.  71).

Задовольняючи
позовні .вимоги суд першої інстанції правомірно виходив із того,  що кожному із співвласників повинна
виділятися земельна ділянка площею,
пропорційною розміру їх часток в праві власності на об'єкт
нерухомості,  оскільки фактичний порядок
користування спірною земельною ділянкою між сторонами не визначено.

За
змістом ч.4  ст.  120 ЗК України при переході права власності
на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається
пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди,  якщо інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди.

Тобто,  якщо будівля чи споруда придбана у спільну
часткову власність,  то і земельна
ділянка перейде до співвласників у спільну часткову власність. При спільній
частковій власності на будівлю чи споруду до кожного з її співвласників
переходить така ж сама доля у спільній власності на земельну ділянку,  яку співвласник має у спільній власності на
будівлю чи споруду.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що на момент
розгляду справи судом не було взято до уваги той факт,  що на підставі протесту Прокурора тури
Шевченківського району м.  Запоріжжя та
Розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської
ради № 3148 від 20.11.2006 р. скасоване Розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації Запорізької міської ради № 243 від 29.01.2001 p.,  яким було визначено ідеальні частки на
домоволодіння АДРЕСА_1 за батьком відповідачки на 11/50 частки,  а за ОСОБА_8
- 39/150 частки домоволодіння,  є
не спроможними,     оскільки    на
час    розгляду    справи
і    ухвалення    рішення
суду

правовстановлюючі
документи,  як договір купівлі-продажу
між ОСОБА_8  і відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_3
від 10 квітня 2002 року (а.с.  6); реєстраційне
посвідчення за реєстровим № 13823 12 квітня 2002 р.(а.с. 7); технічний паспорт
на спірне домоволодіння,  за якими
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві
власності належить 39/50 частин спірного домоволодіння,  а ОСОБА_5 (батькові відповідачки) - 11/50
частин цього ж домоволодіння,  у
встановленому законом порядку не визнанні недійсними,  інших правовстановлюючих документів на спірне
домоволодіння апелянти суду не надали..

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про
визначення

порядку користування спільною земельною ділянкою у відповідності до
ч.4  ст.
120 ЗК

України та варіанту,  запропонованому
висновком ТОВ „Науково-дослідного центру

незалежних споживчих експертиз „Укрттест" (а.с.  59-65),
відповідно до якого позивачам на

39/50 частин домоволодіння виділено ділянку площею 782, 7 кв.м. ,  а відповідачці на 11/50

частин - ділянку площею 220, 08 кв.м.
При цьому суд повно і всебічно з"ясував дійсні

обставини справи,  дав належну оцінку
зібраним у ній доказам та постановив законне й

обгрунтоване рішення.

Апеляційна
скарга не містить доводів про порушення судом першої інстанції матеріального чи
процесуального закону,  що призвели чи
могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись  ст.
209,  п.1 ч.1  ст.
307,   ст.  ст.
308,  ЗїЗ, ЗІ5, ЗІ7   ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Заочне рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2006 року у цій
справі - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.