Рішення

Іменем України

17 травня 2007 року Апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого
- судді  Головчук С.В. суддів
Миніч Т.І.,  Павицької Т.М. при
секретарі   Калинець Т.Л.

розглянувши
у відкритому (закритому) судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за
позовом Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду
Житомирської області від 26 січня 2007 року, -

встановив :

У липні 2006 року прокурор Новоград- Волинської
міжрайонної прокуратури в інтересах ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання недійсним договору купівлі-продажу
житлового будинку від 26 березня 2006 року, за яким ОСОБА_1. продала
відповідачці будинокАДРЕСА_1. Посилався на те, що при укладанні договору
купівлі-продажу відповідачка ввела ОСОБА_1 в оману щодо обставин, які мають
істотне значення, а саме приховала від ОСОБА_1свої наміри про те, що укладає
договір  іншого виду.

Рішенням Новогра-Волинського
міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2007 року позов
задоволено. Суд визнав договір купівлі-продажу будинку від 26.03.2006 року,
укладений між ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
недійсним та зобов'язав ОСОБА_2. повернути будинок ОСОБА_1, звільнивши
остання від повернення грошей ОСОБА_2 в сумі 21111 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду,
а справу направити на новий розгляд,
посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, порушив норми матеріального та
процесуального права.

Справа № 22
ц/810                               Головуючий у суді 1-ї інст. Заполовський В.В.

Категорія  24                                               Суддя-доповідач Павицька Т.М.

2

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення відповідно
до вимог ст.303 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того,
що договір купівлі-продажу будинку позивачка уклала внаслідок навмисного
введення її в оману ОСОБА_2. щодо обставин, які мають істотне значення. Зокрема
ОСОБА_2. приховала від позивачки свої наміри про те, що укладає договір іншого
виду, а ОСОБА_1. вважала, що укладається договір довічного утримання.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

З
матеріалів  справи вбачається,  що 26 березня 2006 року ОСОБА_1.  продала ОСОБА_2.  жилий будинок   по АДРЕСА_1,
який належав їй на праві власності.

Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення ( ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий
правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона  замовчує їх існування.

Відповідно до
п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними» під обманом слід
розуміти умисне введення в оману учасника угоди, шляхом повідомлення
відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, які мають
істотне значення  для угоди, що
укладається.

Із змісту
договору купівлі-продажу від 26.03.2006 року випливає,
що нотаріусом ОСОБА_1 були роз'яснені наслідки укладення угоди.

В апеляційному
суді приватний нотаріус ОСОБА_3. пояснив, що ним був посвідчений договір
купівлі-продажу будинку між сторонами. ОСОБА_1. особисто прочитала текст
договору та його підписала.

Постановою
помічника Новоград-Волинського міжрайонного прокурора від 12.10.2006 року, яка
є чинною відмовлено в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_2. за
відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,
оскільки відсутні будь-які дані про заволодіння ОСОБА_2. будинком ОСОБА_1шляхом
обману.

Позивачкою факт
введення її в оману при укладенні договору купівлі-продажу від 26.03.2006 року
не доведено. Ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні ОСОБА_1. не
посилалася на те, що відповідачка замовчувала обставини, які мають значення для
угоди, або повідомляла відомості, що не відповідають дійсності. Доводи
позивачки зводяться лише до того, що між нею та ОСОБА_2. була укладена інша
угода, а саме договір довічного утримання. Така обставина мала б правове
значення в разі оскарження угоди з інших підстав.

Твердження ОСОБА_1про
те, що їй зачитувалися умови її
утримання  відповідачкою нічим не
підтвердженні.

За таких обставин  підстав для задоволення позову не було.

З
врахуванням наведеного, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні
позову.

3

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304,
307,309, 313, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

вирішив

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити , частково.

Рішення
Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 26 січня 200*7
року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити в
позові прокурора Новоград-Волинського міжрайонної прокуратури в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку
недійсним  за безпідставністю.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею  законної сили.