Справа №22ц-947/2007 р.                                           Головуючий
Суддя-доповідач: Гальонкін С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця 23 дня                                                                                м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого:                           Гальонкіна С.А.

Суддів:                                       Абрамова П.С., Корнієнка
В.І.

при секретарі:                           Коротун І.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою    ОСОБА_1

на рішення
Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2007 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого
2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 4 339 грн.
22 коп. і моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та 9 грн. 50 коп. витрат по справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в рахунок держави 51
гривню та 30 гривень на інформаційно - технічне забезпечення.

В позові ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду вважає невірним, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на невідповідність висновків
суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення
для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги
приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Згідно п. п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухваленням нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне
застосування норм матеріального права або процесуального права.

Судом вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 7 вересня
2006 року о 10 год. ЗО хв.
водієм ОСОБА_3 під час керуванням автомобілем НОМЕР_1 НОМЕР_2 було скоєно ДТП, внаслідок якого
в домоволодінні АДРЕСА_1 було зламано огорожу 4,5 м. та залізні ворота з
хвірткою.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 жовтня 2006
року ОСОБА_3 визнано винним й притягнуто до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУпАП ( а. с. 6).

Згідно товарного чеку № 10 від 26.10.2006 року наданого позивачкою вартість
дворових воріт становить 1 800 грн. ( а. с. 7) .

Як пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2, вона
неодноразово зверталася до відповідачів з вимогою про відшкодування вартості
пошкодженого майна й після однієї із бесід втратила свідомість й внаслідок чого
отримала ушкодження.

Згідно листка непрацездатності Кременчуцької центральної
районної лікарні з   12 вересня 2006
року  по 8 листопада 2006 року ОСОБА_2

знаходилась
на лікуванні з діагнозом закритий перелом правої ключиці ( а. с. 13).

Під час лікування ОСОБА_2 було понесено витрати на лікування в сумі 639
грн. 22 коп. ( а.с. 8-12, 15).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Як вбачається з
матеріалів справи, в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_2 не надано суду
будь-яких доказів щодо вартості відновленого паркана та понесених витрат по їх
установці, а також належних доказів стосовно причинного зв'язку між ушкодженням
здоров'я та вчиненим правопорушенням.

Згідно довідки 2 MB ДАІ при
УМВС України в Полтавській області вищевказані автомобіль з причепом на праві
власності належить ОСОБА_1, з правом керування ОСОБА_4

Як було встановлено в судовому засіданні першої інстанції і не
заперечувалось сторонами, що 7 вересня 2006 року відповідач ОСОБА_3 здійснював
перегін автомобіля зі згоди власника і фактично правомірно керував транспортним
засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від
27.03.1992 року п. 2, 4 передбачено, що шкода заподіяна особі і майну
громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права
власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших
підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд
прийшов невірного висновку стосовно особи з якої необхідно стягнути завдану
позивачеві матеріальну та моральну шкоду, а тому рішення суду підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції при визначенні розміру
спричиненої

моральної
шкоди       не    в
повному   обсязі                      враховував   характер

правопорушення,  зокрема те, що воно носить навмисний характер,
а також ступень і тяжкість страждань позивачки.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди,
стягнувши   на користь   позивачки 800 грн..

Враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду    скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст.
п. п. З, 4 ч. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 лютого
2007 року  скасувати та ухвалити нове
рішення .

Позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі   1 800 грн. 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 800 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з
дня набрання ним законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.