Справа № 22 ц - 1233/07                  Головуючий у 1 інстанції
34                                       Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
РІШЕННЯ

Іменем  України

19
червня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого                                               Славгородської
Н.П

суддів:                                                           Мурлигіної
О.Я.,  Лисенка П.П.,

при секретарі
судового засідання        Фірсовій
Т.В.,  за участю:

позивача                                                      ОСОБА_1,

відповідачки                                                ОСОБА_2,

її
представника                                            ОСОБА_3,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за   апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 березня 2007 року

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

встановила:

У грудні 2006
року ОСОБА_1 3вернувся з позовом до ОСОБА_2 про подалі майна.

Він
зазначав,  що з грудня 1993 року проживав
однією сім'ю з відповідачкою,  а 8
березня 1995 року вступив з нею у шлюб. Під час спільного проживання вони
придбали майно,  яке просить поділити та
виділити йому у власність: 1А частку квартири АДРЕСА_1,  кам'яний та металеві гаражі,  два автомобіля і відеомагнітофон,  а всього на суму 22 479 грн. 73 коп.,  а відповідачці виділити іншу половину
квартири,  телевізор,  пральну машину,  тостер,
холодильник,  кухонний куток,  диван,
ліжко,  матрац,  килимове покриття та прихожу на суму 21 265
грн. 40 коп.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 березня 2007 року позов задоволено частково. Позивачу виділено у
власність: гараж металевий по АДРЕСА_2 вартістю 505 грн.,  автомобіль «Fiat Croma»
з державним номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 6198 грн. 73 коп.,  автомобіль ІЖ 2715 з державним номерним
знаком НОМЕР_2 вартістю 2295 грн. 80 коп.,
відеомагнітофон DVD «ELENBERG» вартістю 999 грн. 20 коп.,  а всього майна на 10298 грн. 73 коп.
Відповідачці у власність виділено: квартиру АДРЕСА_1 вартістю 1558 грн. 49
коп.,  та вартість її поліпшення на суму
78958 грн. 99 коп.,  телевізор «JVC»
вартістю 1200 грн.,  пральну машину «CANDI»
вартістю 2590 грн.,  тостер «PILIPS»
вартістю 800 грн.,  холодильник «NORD»
вартістю 1500 грн.,  диван розкладний
вартістю 7000 грн.,  ліжко двоспальне
вартістю 1500 грн.,  матраці вартістю
1200 грн.,  килимове покриття вартістю
400 грн.,  прихожу вартістю 500
грн.,  а всього на суму 89558 грн. 97
коп.3 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 39779 грн. 97 коп. компенсації за
частку майна. З позивача стягнуто 61 грн. 84 коп.,  а з ОСОБА_2 - 499 грн. 29 коп. судових витрат
на користь держави.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати,  а справу повернути на новий розгляд. На думку
апелянта,  є помилковими висновки суду
щодо дійсної вартості квартири,  та
вартості її поліпшення.

Позивач
вважає,  що апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи сторони перебували у шлюбі з 8 березня 1995 року
по 20 липня 2005 року. За цей період вони придбали майно на загальну суму 20889
грн.,  яке суд поділив,  виділив у власність позивача майна на суму
10290 грн. та у власність відповідачці майна на суму 10599 грн. Виходячи з
того,  що кожній стороні підлягає
виділенню майно на 10445 грн. 50 коп.,
вартість виділеного відповідачки майна перевищує вартість виділеного
майна позивачу на 150 грн.

Судом
встановлено,  що до шлюбу з позивачем
відповідачка придбала у власність по договору купівлі - продажу від 14 жовтня
19994 року двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. За період шлюбу,  що не оспорюють сторони,  квартира була поліпшена за рахунок перебудови
кухні,  прибудови веранди,  площею 10,
8 м.  кв. та балкону площею 1, 1
кв. м.  Внаслідок цього загальна площа
квартири збільшилася з 38, 9 кв.м.  до 54
кв. м.  Однак вказане поліпшення не
перетворило квартиру на спільну сумісну власність,  оскільки вартість поліпшення складає менше 50
відсотків від вартості квартири і внаслідок поліпшення не збільшилася житлова
площа квартири.

За
такого,  суд дійшов обґрунтованих
висновків про відсутність підстав для виділення частки квартири в натурі у
власність позивачу. З такими висновками погодилися сторони,  оскільки ні позивач,  ні відповідачка не оспорили рішення місцевого
суду з цих підстав.

Разом з
тим,  дійшовши висновку,  що власником квартири є ОСОБА_2 та відмовив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділ йому частки квартири,  суд в резолютивній частині рішення помилково
зазначив про виділ квартири позивачці.

Крім
того,  стягуючи з відповідачки на користь
позивача компенсацію його частки поліпшення квартири,  суд не звернув уваги на те,  що позивачем таких вимог не заявлялось. В
даному випадку суд в порушення  ст.  11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог
позивача.

Оскільки
вартість полишень увійшла у суму,  яку
стягнув суд в якості компенсації за частку майна ,  колегія суддів вважає,  що рішення відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 309 ЦПК України в частині стягнення
грошової компенсації за частку майна з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно
змінити,  зменшивши компенсацію до 150
грн. (різниця у вартості майна виділеного позивачу). Також з резолютивної
частині рішення необхідно виключити висновок суду про виділення ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1. Виходячи з вартості майна виділеного відповідачці,  необхідно зменшити розмір судового
збору,  який підлягає стягненню з неї до
104 грн. 40 коп.

В інший частині
рішення слід залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309,
316 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 березня 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_2 компенсації за частку
майна змінити.

Зменшити
розмір грошової компенсації стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 150 грн.

Виключити
з резолютивної частини рішення висновок суду про виділення ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1.

Зменшити
розмірі судового збору,  які підлягає
стягненню з ОСОБА_2104 грн. 40 коп.

В інший частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців з цього часу може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.