Справа № 33ц- 332кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

3 липня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: Козаченка В.І.,
Мурлигіної О.Я,  Шолох З.Л.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розподіл
сумісного майна подружжя,  за касаційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської
області від 18 жовтня 2004 року та
ухвалу    апеляційного суду
Кіровоградської області від

17 березня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

В липні
2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про розподіл
сумісного майна подружжя.

Позивач
посилався на те,  що перебував в
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1984 року. В 1995 році вони розірвали
шлюб в суді,  але продовжували сумісно
проживати і не оформляли його розірвання в органах РАЦС.  В 1997 році під час спільного проживання в
шлюбі за сумісні кошти придбали будинокАДРЕСА_1,  який зареєстрований за дружиною. В серпні
2002 року вони припинили сумісне проживання та добровільно розподілили спільне
майно,  окрім зазначеного будинку.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив стягнути на
його користь з відповідачки грошову компенсацію вартості   1/4 частину зазначеного будинку.

Рішенням   Добровеличківського    районного суду    Кіровоградської області      від

18 жовтня
2004 року,  залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Кіровоградської

області
від 17 березня 2005 року,  відмовлено у
задоволенні позову.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись
на порушення судами норм матеріального та процесуального права,  просив скасувати судові рішення та справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши
матеріали справи та доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для перегляду
судових рішень,  з наступних підстав.

Судами
встановлено,  що перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі з 1984 року,
сторони фактично з 1995 року припинили шлюбні відносини,  сумісно не проживали та спільного
господарства не вели. 14 червня 1997 року відповідачка за власні кошти придбала
спірний будинок. Районний суд,  з
висновками якого погодився і апеляційний суд,
вважав доведеним,  що цей будинок
є приватною власністю дружини та не підлягає розподілу між подружжям.  В зв'язку з чим обгрунтовано,  відповідно до ч.б  ст.  57
СК України,  відмовив у задоволенні
позову.

Наведені
у касаційній скарзі доводи не спростовують зазначених висновків судових
інстанцій.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Колегією судців встановлено,  що
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а в матеріалах справи відсутні
підстави для обов'язкового скасування судового рішення,  передбачені ч.1  ст.
338 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області,  -

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1відхилити,  а рішення
Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 березня 2005
року -залишити без змін.

Ухвала  оскарженню
не підлягає.