Справа
№ 22ц- 2560/2007
р.                                                              Головуючий
- видача судового наказу                                                                 Кононенко
Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого -    Карімової
Л.В.,

суддів:                                                                Кірсанової
Л. І.,

Зазулинської
Т.П.,

при
секретарі                                                    Коваленко
Д.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.  Харкова від 20 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про захист
прав споживача,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006
року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення 2230 грн. матеріальних
збитків,  неустойки в сумі 18 615 грн.(
визначеної,  виходячи із 3% від загальної
вартості робіт за кожен день прострочення) та моральної шкоди у сумі 3500 грн.

Посилалася на
те,  що 15 червня 2005 року між нею та
приватним підприємцем ОСОБА_1
в усній формі був укладений договір підряду на виконання робіт по
виготовленню та встановленню в її квартирі дерев'яних дверей. На підтвердження
цього договору вона передала відповідачу у якості попередньої оплати 1700
грн.   Останній зобов'язався виконати
роботи до 15.07.2005 p.,  однак в установлений термін своїх зобов'язань не
виконав,  чим спричинив їй матеріальну та
моральну шкоду.

Крім того
просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у вигляді сплати
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та
оплати юридичної допомоги у сумі 500 грн.

Відповідач
ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково: не оспорюючи факт отримання від
ОСОБА_2  1700 грн.,  які витратив на придбання матеріалу(дошки)
для виготовлення дверей,  заперечував
проти того,  що зазначена угода не була
виконана з його вини,  оскільки
ОСОБА_2  сама через два місяці
відмовилася від замовлення. В установлений нею термін він не зміг повернути їй
гроші,  оскільки не міг реалізувати
виготовлені двері.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Харкова від
20 лютого 2007 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. На її користь з ОСОБА_1 стягнуто матеріальні збитки
у сумі 1700 грн. неустойку в сумі 18615 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
грн. та оплата юридичної допомоги у сумі 500 грн.,  а також 1000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

Крім
того з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 51 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на неповне з'ясування судом обставин
справи,  невідповідність його висновків
встановленим обставинам,  що мають
значення для справи,  неправильне
застосування судом першої інстанції норм

матеріального права,  просить рішення
суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_2

При цьому
зазначає,  що судом безпідставно
зроблений висновок про те,  що він уклав
з позивачкою договір на виготовлення дверей як приватний підприємець та
помилково застосував до цих правовідносин норми Закону України „Про захист прав
споживачів".

Вважає,  що він при цьому діяв як фізична особа,  що підтверджується розпискою в отриманні від
ОСОБА_2  попередню оплату у сумі 1700
грн.

Вказує на
помилкове зазначення у рішенні суду частин 1 і 5  ст.  15
та  ст. . 24 вказаного Закону,  зміст яких не відповідає наведеному в рішенні
тексту.

Зазначає
також,  що суд безпідставно визначив
строк виконання підрядних робіт 15.07.05 р.

Вважає
незаконним стягнення з нього неустойки,
оскільки письмового договору з позивачкою він не укладав.

Посилається й на
відсутність його вини у невиконанні зазначених робіт та спричинення йому
моральної шкоди діями ОСОБА_2

Вислухавши
учасників процесу,  дослідивши матеріали
справи,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  судова колегія знаходить,  що скарга підлягає частковому задоволенню
,  а рішення суду першої інстанції -
зміні з наступних підстав.

Задовольняючи у
повному обсязі позов ОСОБА_2  в частині
стягнення з відповідача матеріальних збитків та судових витрат,  суд першої інстанції виходив з того,  що між сторонами в усній формі був укладений
договір побутового підряду,  за умовами
якого приватний підприємець ОСОБА_1 зобов'язується виготовити для ОСОБА_2  у місячний термін три двері,  а у разі виготовлення неякісного замовлення
позивачу будуть повернуті гроші. На підставі цієї домовленості ОСОБА_2  передала відповідачу попередню оплату в сумі
1700 грн.,  які ОСОБА_1 витратив на
придбання матеріалу - дошок.   І зазначені
обставини були сторонами визнані у судовому засіданні,  тому не підлягають доказуванню відповідно до
вимог ч.1  ст.  61 ЦПК України.

Такі висновкі
суду підтверджуються дослідженими судом матеріалами справи: розпискою
відповідача в отриманні від ОСОБА_2  1700
грн. (а.с.  33),  та копією накладної про купівлю
дошок(а.с.  57),  а також його розпискою -зобов'язанням повернути
зазначену суму(а.с. 27),
заявою-претензією ОСОБА_2  на ім'я
ОСОБА_1 про повернення зазначеного авансу(а.с. 32) та заявою позивачки до
Харківського обласного товариства захисту прав споживачів (ХОТЗПС) про
проведення перевірки та прийняття відповідних мір для захисту її прав
споживача(а.с.  31)

Згідно акту №
000126/1 від 22.09.2006 p.,  складеному
членами ХОТЗПС у присутності приватного підприємця ОСОБА_1 та підписаного
ним,  була проведена експертиза якості
товарів та послуг по виготовленню столярних виробів у цеху підприємця,  розташованого у ліцеї №1 за адресою : м.  Харків,
вул. . Селянська,  84. Проведеною
перевіркою встановлено неякісність виготовлення заказу ОСОБА_2  Зазначено
також,  що зі слів приватного підприємця
ОСОБА_1 двері виставлені на продаж в ліцеї №1 та встановлені,  При розрахунку гроші останній зобов'язується
повернути замовнику ОСОБА_2  на протязі
одного місяця(а.с. 29-30).

Як пояснив у
суді апеляційної інстанції відповідач в ліцеї №1 він орендував частину
приміщення для здійснення робіт по виготовленню столярних виробів.

За таких
обставин посилання ОСОБА_1 та його представника на те,  що свої зобов'язання перед ОСОБА_2    відповідач брав як фізична особа,  а не приватний підприємець,  судова колегія вважає необгрунтованими.

Не є
підставою для задоволення апеляційної скарги у повному обсязі й посилання
апелянта на те,  що він не укладав з
ОСОБА_2  договір у письмовій формі,  оскільки відповідно до вимог  ст.
866 ЦК України
договір побутового підряду може бути

укладений як в усній,  так і в
письмовій формі й оформлений договором чи розпискою чи іншим документом,  у якому мають зазначатися необхідні
реквізити.

Зазначені
обставини свідчать про те,  що судом
першої інстанції обгрунтовано та на підставі вимог  ст.
611 ЦПК України та вимог Закону України „Про захист прав
споживачів" стягнуто з в ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  1700 грн. матеріальних збитків.

Відповідно до
наданих ОСОБА_2  доказів про спричинення
їй вище зазначеними діями ОСОБА_1 моральної шкоди,  тривалістю таких дій,  що спричинило погіршення здоров'я позивачки (
а.с.  34-35),  суд першої інстанції обгрунтовано та
відповідно до вимог закону стягнув з відповідача моральну шкоду,  визначивши її розмір у 1000 грн.

Між тим судова
колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення з
відповідача неустойки за зазначеним договором,
оскільки між сторонами не було укладено домовленості про її застосування
при не виконанні або неналежному чи несвоєчасному виконанні зобов'язань.

Ці обставини
підтвердила у судовому засіданні апеляційної інстанції і сама ОСОБА_2  При цьому посилання позивача та її
представника на ту обставину,  що між
сторонами був укладений договір на строк один місяць не підтверджується
матеріалами справи.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_2  неустойки підлягає
скасуванню з відмовою позивачу в задоволенні
цих вимог.

На підставі  ст.  81
ЦПК України судом першої інстанції обгрунтовано стягнуто з ОСОБА_1 понесені
ОСОБА_2  витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Судова колегія
не може погодитись з висновком районного суду про доведеність позовних вимоків
в частині витрат на правову допомогу.

Відповідно
до  вимог ч.1  ст.  88
ЦПК України стороні,  на користь якої
ухвалено рішення,  суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На порушення
цієї норми права суд першої інстанції стягнув на користь ОСОБА_2  500 грн. за надання їй правової допомоги лише
на підставі квитанції приватного підприємця ОСОБА_3 (а.с.  36),  у
якій не визначено підстави оплати правової допомоги та за якою справою.   Крім того,
як убачається з матеріалів справи при її розгляді представником
ОСОБА_2  був ОСОБА_4( а.с. 9,  39 зворот)тільки на підставі
довіреності,  у якій не зазначена
оплатність дій представника.

За таких
обставин судова колегія вважає,  що   в частині стягнення 500 грн. за правову
допомогу ОСОБА_2  треба відмовити у
задоволенні її вимог,  а рішення суду
першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Інші доводи
апеляційної скарги не є суттєвими і висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304,  п.3 ч.1
ст. 307,   ст.  ст.
309 , 313-314,  316,  317, 319 ЦПК України,  судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Харкова від
20 лютого 2007 року змінити: скасувати його в частині стягнення з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_2 неустойки в сумі 18615
грн. та витрат на юридичну допомогу у сумі 500 грн. та відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_2  в цій частині.

В іншій
частині вказане рішення залишити без змін. Рішення апеляційного суду набирає
законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання цим рішенням законної сили,  законної сили.