УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 липня
2007 року                                                                                                м.  Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі суддів:

головуючого
судді    -    Малько О.С. ,

суддів: Буцяка
З.І.,  Василевича В.С. , Гордійчук CO.,
Шимківа С. С. ,

розглянувши
в порядку касаційного провадження у судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Національного природного парку "Гуцульщина" про
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19
липня 2005 року, -

встановила:

У січні
2005 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Національного природного парку
"Гуцульщина" про поновлення на роботі,  стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Рішенням
Косівського районного суду від 18 березня 2005 року позов задоволено. Визнано
накази № 94 від 20 грудня 2004 року та № 100 від 28 грудня 2004 року про
відсторонення від роботи та звільнення з роботи ОСОБА_1 незаконними. Поновлено
його на посаді інспектора з охорони природозаповідного фонду НПП та стягнуто в
його користь 643 грн. 20 коп.3аробітної плати за час вимушеного прогулу,  1500 грн. моральної шкоди і 900 грн. витрат
по наданню правової допомоги.

Рішенням
апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2005 року апеляційну
скаргу НПП "Гуцульщина" задоволено частково.

Рішення
Косівського районного суду від 18 березня 2005 року в частині стягнення в користь
ОСОБА_1 1500 грн. моральної шкоди скасовано і в цій частині йому відмовлено у
задоволенні позову.

Рішення
суду в частині відшкодування витрат по наданню правової допомоги змінено.
Зменшено розмір такого стягнення з 900 грн. до 150 та зменшено розмір державного
мита до 51 грн..

№
33-ц-356                                                                                              Категорія
№2

Головуючий у 1
інстанції суддя: Сабадах Б.В. Доповідач: суддя Шимків С. С.

У решті рішення
суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду,  залишивши в силі рішення суду першої
інстанції,  покликаючись на те,  що апеляційним судом допущено порушення норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи,  колегія судців
вважає,  що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Визнаючи
незаконними оскаржувані накази про відсторонення ОСОБА_1 від роботи та його
звільнення,  задовольняючи позов про
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,  місцевий суд виходив з того,  що позивачу було заподіяно моральну
шкоду,  яка полягала у втраті нормальних
життєвих зв"язків,  додаткових
зусиллях в організації свого життя.

Скасовуючи
рішення місцевого суду та відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині
стягнення з НІШ "Гуцульщина" моральної шкоди,  апеляційний суд виходив з того,  що позивачем не було надано відповідних
доказів про заподіяння йому моральної шкоди.

Проте з такими
висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд,  зокрема,
повинен з'ясувати,  чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру,  за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить,  а також інші обставини,  що мають значення для вирішення спору.

Особа
(фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної
шкоди,  якщо доведе,  що остання заподіяна не з її вини.
Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у
випадках,  спеціально передбачених
законодавством.

Судами
встановлено,  що відповідач незаконно
відсторонив позивача від роботи та звільнив його із займаної посади.

Таким
незаконними діями і була заподіяна позивачу моральна шкода. Внаслідок таких
незаконних дій ОСОБА_1 втратив нормальні життєві зв"язки,  змушений був вишуковувати додаткові зусилля
для організації свого життя,  що й
відображено у рішенні місцевого суду.

Витрати
на правову допомогу та судові витрати місцевим судом визначено та стягнуто з
відповідача вірно.

Таким
чином на час вирішення справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про незаконне відсторонення та звільнення позивача з роботи та заподіяння йому
моральної шкоди,  правильно встановив
дійсні обставини справи,  з"ясував
характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись
підпунктом 2 пункту 3 розділу VII "Прикінцевих та перехідних положень Закону України
"Про судоустрій України"
ст.  ст.  336,
339 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від
19 липня 2005 року скасувати.

Рішення
Косівського районного суду від 18 березня 2005 року залишити в силі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.