Справа №22-ц-478
2007р.                        Головуючий у 1-й
інстанції   Міленко М.П.
Категорія 39                                              Суддя-доповідач                   Данильченко Л.О.
УХВАЛА

іменем України

19 квітня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.

суддів -
Данильченко Л.О., Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

та осіб,
які беруть участь у справі - представника апелянта Акіншина В.І.,

відповідачки
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Спеціального
аварійно-рятувального загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту
Міністерства з надзвичайних ситуацій України на рішення Роменського
міськрайонного суду від 22 лютого 2007 року у справі за позовом Спеціального
аварійно-рятувального загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту
Міністерства з надзвичайних ситуацій України до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків в розмірі 1033 грн. 62 коп.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Данильченко
Л.О., пояснення представника апелянта Акіншина В.І., який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення на ці доводи відповідачки ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 22 лютого
2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що ст. 1191 ЦК України, на яку
посилається позивач, надає право зворотної вимоги лише до винної особи.
Оскільки вина відповідачки в отриманні переплаченої суми відсутня, то суд
дійшов висновку, що ст. 1191 ЦК України не підлягає застосуванню до
правовідносин, що виникли між позивачем і відповідачкою, а тому відмовив у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі спецзагон просить скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апелянт вважає, що суд порушив норми матеріального права,
а саме не врахував вимоги ст. 1215 ЦК
України.

При цьому апелянт зазначає, що з ОСОБА_1 підлягають
стягненню безпідставно набуті кошти, оскільки бухгалтером була допущена
розрахункова помилка.

2

Дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій
частині Д0060 МНС України в період з 17 січня 1997 року по 31 січня 2006 року
(а.с.12).

31 січня 2006 року відповідачка була звільнена за
скороченням штатів, і цього ж дня позивачем до центру зайнятості була
направлена довідка про середню заробітну плату ОСОБА_1 (а.с.13), на підставі
якої Роменським міськрайонним центром зайнятості ОСОБА_1 була нарахована і
виплачена допомога по безробіттю.

16 липня 2006 року Роменський міськрайонний центр
зайнятості провів звірку даних із відомостями нарахування заробітної плати
(а.с.15).

В результаті звірки було виявлено, що в довідку про
середню заробітну плату ОСОБА_1 включені суми, які не повинні входити до
розрахунку середньої заробітної плати. На підставі невірної довідки, виданої
спецзагоном, центр зайнятості нарахував і виплатив ОСОБА_1 надлишкові кошти в
сумі 1033,63 грн.

В зв'язку з цим 11 серпня 2006 року центр зайнятості
заявив претензію до спецзагону
про повернення зайво виплачених коштів (а.с.16), а 07 вересня 2006 року спецзагон перерахував
кошти у вказані сумі центру зайнятості (а.с.23).

Проведеним службовим розслідуванням від 08 вересня 2006
року встановлено, що розрахунок заробітної плати був виконаний бухгалтером
фінансової частини спецзагону
ОСОБА_2., яка при розрахунку середньомісячної заробітної плати помилково
включила до довідки надлишкові суми, які не мають постійного характеру, в
розмірі 5954,98 грн., в тому числі індексацію, грошову допомогу при звільненні,
грошову допомогу на оздоровлення, одноразову грошову виплату, одноразову
премію, матеріальну допомогу, що не відповідає вимогам Постанови Кабінету
Міністрів України №1266 від 26 вересня 2001 року «Про обчислення середньої
заробітної плати для розрахування виплат за загальнообов'язковим державним
страхуванням» (а.с.20-21).

Наказом № 220-ос від 08 вересня 2006 року за неналежне
відношення до складання фінансових документі бухгалтеру ОСОБА_2. оголошена
догана, а головного бухгалтера ОСОБА_3. попереджено.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з
приводу того, що бухгалтером була допущена розрахункова помилка, а тому
відповідачка повинна відшкодувати безпідставно набуті кошти, з таких підстав.

Стаття 1215 ЦК
України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна
плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої каліцтвом іншим ушкодженням здоров'я або  смертю,
аліменти та інші грошові
суми,  надані

3

фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Апелянт же в своїй скарзі вказує на «розрахункову»
помилку, хоча в законі зазначено «рахункова помилка».

Однак, з матеріалів справи не вбачається рахункової
помилки з боку бухгалтера, а вбачається неправильне застосування бухгалтером
нормативного акту, який регулює обчислення середньої заробітної плати, невірне
зарахування певних сум в середню заробітну плату працівнику.

Тому колегія суддів вважає, що в даному випадку має місце
не рахункова помилка, а неналежне виконання бухгалтером своїх посадових
обов'язків, оскільки за своїм професійним рівним бухгалтер, який нараховує
заробітну плату, повинен знати норми діючого законодавство з цього питання, в
тому числі і Постанову Кабінету Міністрів України №1266 від 26 вересня 2001
року «Про обчислення середньої заробітної плати для розрахування виплат за
загальнообов'язковим державним страхуванням».

Таким чином, оскільки рахункова помилка з боку позивача
відсутня, недобросовісність з боку відповідачки ОСОБА_1 також відсутня, то
отримані відповідачкою кошти не підлягають поверненню, і підстави для
задоволення позову в даному випадку відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду, підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціального аварійно-рятувального
загону Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Міністерства з
надзвичайних ситуацій України відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду від 22 лютого
2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.