УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
квітня    2007р.                                                                     м.Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної А.Т.,
Вакарук В.М., Шишка А.І.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення
Апеляційного суду Закарпатської області від 18.08.2004р., -

встановила:

В лютому
2004р.ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про  стягнення боргу в сумі 15 930 грн. згідно
виданої відповідачем розписки.

Рішенням
Берегівського районного суду від 17.03.2004р. позов задоволено частково :
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 5 333грн.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 18.08.2004р. рішення суду першої
інстанції скасовано та постановлено нове рішення : позов задоволено  та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.
15930 грн.

Не
погоджуючись з рішенням Апеляційного суду, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права
та неправильну оцінку обставин справи, просив рішення Апеляційного суду    скасувати, а справу направити на новий
розгляд.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення Апеляційного суду
відсутні, виходячи з наступного.

Судами
було встановлено, що 2.04.2003р. ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 розписку , в якій
зобов'язався повернути ОСОБА_1 борг в сумі 3 000 умовних одиниць частинами : до
15.08.2003р. - 2000 ум.одиниць, до 15.09.2003р. -1000 ум. одиниць, однак, у
визначені строки боргу не повернув.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1. на суму 5330 грн., суд першої інстанції мотивував тим,
що відповідачем визнано наявність боргу перед позивачем   в сумі, еквівалентній 1000 доларів США.

Справа №
33-ц-88-кс/07р.                      Головуючий
в 1-й інстанції: Балог І.І.

Категорія     32                                                           Доповідач:
Павлишина А.Т.

Однак,
апеляційний суд обгрунтовано не погодився з таким висновком суду першої
інстанції та постановив рішення про задоволення вимог позивача в повному
об"ємі, оскільки суд першої інстанції не дав правильної оцінки
встановленим обставинам. Зокрема, апеляційний суд прийшов до правильного
висновку , що відповідач ОСОБА_2 мав перед позивачемОСОБА_1 богові зобов"язання
на суму 3000 доларів США,
що підтверджується розпискою відповідача від 2.04.2003р., а доводи
останнього про написання ним розписки з примусу та про її безгрошовість не
можуть прийматися до уваги судом оскільки позивачем з цього приводу не
представлено належних доказів у відповідності до вимог ст.29 ЦПК України
(ред.1961р.) щодо допустимості засобів доказування.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду , чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

З
матеріалів справи вбачається, що судове рішення апеляційним судом ухвалене з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по
розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити. Рішення    Апеляційного
суду      Закарпатської області від      18.08.2004р. залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.