Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-737/2007р.                              Головуючий
Категорія   5                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 червня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста
Севастополя в складі:

головуючого  - Володіної Л.В.

суддів      - Птіціної В.І., Соловйова Є.О.

при секретарі -
Федоніні Є.О.

за
участю представника відповідача - ОСОБА_3,

позивача
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя 15 листопада 2006р. по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА :

У
березні 2005р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні власністю. Уточнивши у судовому засіданні свої позовні
вимоги, просила суд зобов'язати відповідача закласти віконні прорізи в стіні,
що розділяє їх земельні ділянки, знести стіну з бутового камню, що примикає до
даху будинку позивача, використовувану відповідачем як декоративне джерело.
Також просила суд зобов'язати відповідача знести самовільну будову, що примикає
до загальної стіни.

Вимоги
мотивувала тим, що по первинній домовленості з відповідачем, за загальні
грошові кошти, відповідачем була викладена стіна, що розділяє їх земельні
ділянки. Відповідач, споруджуючи стіну огорожі, обладнав в ній віконні прорізи.
Згодом відповідач почав будівництво на своїй земельній ділянці будинку, однією
із стін якого є їх загальна огорожа. Крім того, відповідач обладнав з бутового камню декоративне
джерело, що примикає до стіни і даху будинку позивачки. Внаслідок чого, в
будинку з'явилася вогкість, цвіль. Вказаними діями відповідач порушує право
власності позивача, спричиняє їй не тільки незручності, але і моральні
страждання, в зв'язку з чим, просила суд стягнути з відповідача 5000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 15 листопада 2006р.
позовні вимоги задоволені частково. Вирішено зобов'язати ОСОБА_1 в місячний
строк після набранням рішення суду законної сили закласти віконні отвори в
стіні, що розділяють земельні ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, знести самовільну
будову, що примикає до вказаної загальної огорожі, а також знести стіну з
бутового камню, що примикає до даху будинку, розташованого на земельній ділянці
АДРЕСА_1, демонтувавши декоративне джерело. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
позивачки 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання
про судові витрати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що
судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні власністю, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги позивачки засновані на законі.

З такими
висновками погодується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Відповідно
до ст.391 ЦК України,
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном.

Частиною
2 ст.108 Земельного кодексу України передбачено, що власники сусідніх земельних
ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між
ними. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні
спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його
згоди.

Судом
першої інстанції встановлено, що сторони по справі є власниками домоволодінь,
які є прилеглими один до одного. За попередньої домовленості сторін, за сумісні
грошові кошти відповідачем побудована огорожа з камню черепашнику, що розділяє
земельні ділянки сторін, при будівництві якої ним були обладнані віконні
отвори. Надалі ОСОБА_4 стала споруджуватися будова, яка примикає до стіни
вищевказаної огорожі, що розділяє земельні ділянки.

Як
вбачається з матеріалів справи (арк.с.68) дозвіл відповідачу на виконання
будівельних робіт інспекцією Державного Архітектурно-будівельного контролю на
виконання будівельних робіт не видавався.

Судом
першої інстанції встановлено, що будова, яка споруджується відповідачем, не
відповідає нормам, передбаченим ДБН 360-92 та „Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна".

Крім
того, згідно висновку експертизи, зовнішня стіна, яка розташована на межі з
сусіднім домоволодінням АДРЕСА_2, волога, внутрішня стіна в жовтих і чорних
плямах, підлога прогнила, в приміщенні запах цвілі. Відповідно до висновку
експерта, найбільш вірогідною причиною замокання стіни можливо є попадання води
з вище розташованої земельної ділянки АДРЕСА_2 (арк.с.49).

Виходячи
з наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив
викладене і той факт, що діями відповідача порушується право власності позивача
та дійшов обґрунтованого висновку про законність вимог ОСОБА_2 в частині
усунення перешкод в користуванні власністю.

Відповідно
до ч.3 ст.386 ЦК України
власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди,

Судова
колегія вважає, що діями відповідача позивачці дійсно заподіяна моральна шкода,
оскільки усунення наслідків замокання стіни будинку вимагає від неї додаткових
зусиль для організації свого життя, а тому погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткове задоволення її вимог в цій частині.

Враховуючи
наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і
правильно оцінив викладене, ухвалив правильне та обґрунтоване рішення по справі
про часткове задоволення вимог позивача.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни
чи скасування винесеного судом рішення по справі.

Таким чином, оскаржуване
рішення суду скасуванню чи зміні не підлягає, а апеляційна скарга, відповідно
до ч.1 ст.308 ЦПК України, підлягає відхиленню.

Керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 15 листопада 2006 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня
набрання законної сили.