Головуючий у 1-й інстанції - Фанда В.П.
Справа №22-40
Доповідач - Харчук В.М.
Категорія № 5
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня   2007 року                                                                                м.
Хмельницький

Апеляційний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого -
судді - Харчука В.М.

суддів - Карпусь
С.А. та Кізюн О.Ю.

при секретарі -
Хмельницькій Ю. А.

з участю:      позивачки ОСОБА_1

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-40 за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на
рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та розподіл будинковолодіння та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Хмельницької районної ради про
визнання недійсними рішень районної ради, свідоцтва про право власності на
житло, визнання права власності на жилий будинок з надвірними будівлями в
порядку спадкування, заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, судова колегія,

встановила:

ОСОБА_1
звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.01.1977

року одружилась
із ОСОБА_2 і вселилась в його господарство в АДРЕСА_1. Жилий будинок з
надвірними будівлями належав на праві спільної сумісної власності колгоспному
двору, членом якого вона стала.

За період
проживання в колгоспному дворі вона своїм трудом та коштами приймала участь у
веденні господарства, добудовувала будинок: штукатурила та білила стіни,
облаштувала підлогу, двері, добудовувала веранду.

Крім того, в
господарстві з її участю збудовано літню кухню, погріб, сарай, огорожу.

В даний час їх
сім'я розпалась і вона просить провести розподіл будинку та надвірних будівель
на дві рівні частини.

Під час розгляду
справи позивачка доповнила свої позовні вимоги, просила визнати все спірне
майно спільним майном подружжя, провести його поділ в натурі, виділивши їй
літню кухню, жилу кімнату площею 17,3 кв. метрів, половину веранди, половину
сараю (кладовку та вхід до
сараю).

В судовому
засіданні позивачка та її представник також послалась на те, що подружжям в
період шлюбу було також перекрито жилий будинок шифером, проведено газове
обладнання, парове опалення.

Відповідач
ОСОБА_2 позову не визнав, звернувся із зустрічним позовом, просив визнати
недійсним рішення Хмельницької районної ради про віднесення господарства до
типу колгоспних дворів, визнати недійсним свідоцтво про право власності на
жилий будинок, як належний колгоспному двору, визнати за ним право власності на
жилий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування після смерті
батьків.

Зустрічний
позивач пояснив, що жилий будинок належав його батькам, які ніколи в колгоспі
не працювали. Дійсно, позивачка прийшла в спірне господарство в 1977 році,
однак на той час будинок та надвірні будівлі вже були збудовані, було
побудовано будинок, веранду, погріб.

ОСОБА_2 визнав,
що з участю позивачки в період шлюбу було збудовано літню кухню, металеву
огорожу, заасфальтовано подвір'я, проведено газ та парове опалення, знято
черепицю і перекрито дах шифером.

Однак, ці роботи
незначні і не являється підставою для визнання за позивачкою права власності на
жилий будинок. Він згоден сплатити позивачці грошову компенсацію.

Представник
відповідача Хмельницької районної ради в засідання не з'явився і свого
відношення до позову не висловив.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року позовні вимоги
ОСОБА_1задоволено частково.

Проведено
розподіл спільного майна подружжя - жилого будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1.

Виділено у
власність ОСОБА_1 - 1/2 частину веранди площею 8, 65 кв. метрів, вартістю 3399,
50 гривень, кухню -2 площею 11 кв. метрів, житлову кімнату 1-3 площею 17,3 кв.
метрів вартістю 6798,9 гривень

ОСОБА_2 - 1/2
частину веранди площею 8,65 кв. метрів вартістю 3399, 5 гривень, коридор - 1-1
площею 5,2 кв. метрів вартістю 2043,6 гривень, житлову кімнату 1-4 площею 14,1
кв. метрів вартістю 5541, 3 гривень, житлову кімнату 1-5 площею 15,2 кв. метрів
вартістю 5973, 6 гривень.

Зобов'язано
ОСОБА_2 влаштувати перегородку у веранді - 3,03 метрів, замурувати дверні
прорізи між коридором 1-1 та кухнею 1-2 з демонтажем дверей, замурувати дверний
поріз між кімнатами 1-3 та 1-4 з демонтажем дверного блоку.

Зобов'язано
ОСОБА_1 влаштувати окремий вхід з дверним блоком в зовнішній стіні - 3,2 м.
(6,39/2); замурувати перегородку з дверним блоком для влаштування коридору в
приміщенні І, з якого буде здійснюватись вхід на кухню; влаштувати перегородку
- 2,93 в кімнаті 1-3 з монтажем дверного блоку, з якого буде здійснюватись вхід
на кухню.

Проведено
розподіл хліва (погріб та три приміщенні) частинами, близькими до ½ частки, виділено
ОСОБА_1 погріб площею 17, 82 кв. метрів, вартістю 3567,7 гривень: приміщення 1
площею 17, 28 кв. метрів вартістю 3459, 5 гривень.

ОСОБА_2
приміщення 2 площею 17, 28 кв. метрів вартістю 3459, 5 гривень, приміщення
площею 18,9 кв. метрів вартістю 3783, 8 кв. метрів.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за перевищення фактичної частини
над ідеальною - 1245, 75 гривень.

Для
відокремленого використання систем електропостачання, опалення від
водонагрійного котла та газопостачання і перепланування необхідного розробити
проектну документацію в установленому прядку.

Стягнуто з
ОСОБА_2 державне мито в сумі 51 гривні на користь ОСОБА_1 та 164, 48 гривень в
дохід держави.

В решті позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано незаконними та скасовано: рішення
№196 виконкому Хмельницької районної ради від 16.10.1986 року в частині видачі
свідоцтва про право власності на жилий будинок, як на майно колгоспного двору в
АДРЕСА_1; свідоцтво про право власності на цей будинок.

Визнано ОСОБА_2
спадкоємцем за законом жилого будинку (без покращань та добудов) по АДРЕСА_1,
померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, встановлено факт прийняття ним спадщини.

В апеляційній
скарзі на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 посилається на недоведеність
обставин, які суд вважав доведеними, невідповідність висновків суду обставинам
справи, невідповідність та суперечність мотивувальної частини рішення його
результативній частині, порушення судом норм матеріального і процесуального
права.

Так, судова
будівельно - технічна експертиза призначалась і проводилась у його відсутність.
Визнаючи за ним право власності на жилий будинок в порядку спадкування, суд не
визначив вартість спадкового майна, яка перейшла йому в спадщину, не встановив,
яка вартість цього ж спірного майна стала за час проживання із ОСОБА_1, суд не
визначив на яку суму вартість цього майна істотно збільшилась, що істотно для
визнання майна спільною власністю подружжя відповідно до ст. 25 КпШС України.

Суд
необгрунтовано поклав в основу рішення висновки експертиз, визнав і розділив
між подружжям майно, яке було нажите д шлюбу і яке належить йому особисто.
Мотивувальна та резолютивна частина рішення в цій частині є суперечливими.

Висновки
експертиз є сумнівними. Три висновки експертизи здійснені різними методами і
використання судом всіх трьох висновків одночасно в частинах є
необгрунтованими. Дослідні частини різних експертиз є суперечливими.

Розподіл майна
проведено по другому варіанту експертизи від 24.06.2005 року, в якому відсутній
розподіл майна, визначений експертним висновком від 12.07.2004 року, а саме -
літня кухня та огорожа.

Судовим рішенням
не проведено розподіл іншого зареєстрованого нерухомого майна, ще одного хліва
та туалету.

Третя експертиза
проводилась та призначалась у його відсутність, його не було повідомлено про
розгляд справи під час її призначення.

Це позбавило
його можливості ставити експерту відповідні запитання, давати пояснення.

Судовим рішенням
не визначено розмір частки кожної із сторін щодо майна, яке визнано спільним.
Не визнано частку майна, яке належить йому особисто.

Суд обґрунтував
своє рішення лише на поясненнях позивачки ОСОБА_1

Суд неправильно
оцінив і спотворив покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інших.
Не взяв до уваги показів ряду свідків, які давали свідчення на його користь.

Виділивши
відповідачці більшу частину будинку - майна, яке було нажите до приходу
позивачки в господарство, суд стягнув на його користь грошову компенсацію,
виходячи із цін визначених витратним, а не ринковим методом.

Тому просить
рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові
ОСОБА_1 відмовити.

Судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню,
рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року скасуванню
з ухваленням нового рішення з мотивів неповноти дослідження обставин справи,
невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої
інстанції норм процесуального права - ст.ст. 10, 60, 66, 58, 213 ЦПК України.

Рішення суду підлягає
скасуванню в оскаржуваній частині.

Відповідно до
зазначених процесуальних норм суд вирішує спір на засадах змагальності. Кожна
сторона повинна довести доказами ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Рішення суду
повинне бути законним та обґрунтованим належними та допустимими доказами. Для
вирішення питань, які потребують спеціальних Познань в галузі будівництва та архітектури суд зобов'язаний
призначити судову будівельно - технічну експертизу.

Відповідно до
ст.ст. 25 та 29 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин, майно одного з подружжя, яке за час шлюбу
істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових або грошовий затрат
другого з подружжя або їх обох, може бути визнане судом спільною сумісною
власністю подружжя.

Таке майно може
бути розділене між подружжям в натурі, як спільне.

Однак,
відповідно до ст.ст. 119, 132 ЦК
УРСР 1963 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, не
являється підставою для виникнення права спільної сумісної чи часткової
власності на будинок здійснення будівництва надвірних будівель, які покликані
обслуговувати основну річ - жилий будинок. Не виникає право спільної власності
на належний громадянину будинок добудова до нього нежилих приміщень, як - то
веранди, ґанку, масандри та інше, з участю сторонньої особи.

В цих випадках
стороння особа, з участю якої здійснені такі добудови, набуває право вимоги
грошової компенсації понесених витрат.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 27 січня 1977 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 і
прийшла жити в господарство батьків чоловіка в АДРЕСА_1.

На час прибуття
ОСОБА_1 в господарство батьків відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в господарстві
був повністю збудований жилий будинок АДРЕСА_1з верандою, критий черепицею. В
господарстві з надвірних будівель також було збудовано хлів, льох, вбиральня,
огорожа.

ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2помер його батько ОСОБА_3

Жилий будинок з
надвірними будівлями належав батькам і відносився до типу господарства
робітників та службовців.

Після смерті
батьків фактично в управління та володіння спадковим майном вступив син
ОСОБА_2, який спадщину в нотаріальній конторі не оформив.

Після смерті
батьків в господарстві та спадковому будинку залишились проживати ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 , які спільним трудом та за спільні кошти подружжя перекрили будинок
шифером покриттям, перебудували веранду, збудували літню кухню (котельню),
заасфальтували подвір'я, провели в будинок газ, обладнали парове опалення,
встановили нову огорожу.

Крім того, ще
при житті власника будинку ОСОБА_3
з участю ОСОБА_2 ОСОБА_1 допомогла штукатурити дві жилі кімнати та
здійснювала їх побілку.

Наведені
обставини частково визнаються сторонами та повністю підтверджуються матеріалами
справи ( доказами): доданою інвентарною справою на будинок, свідоцтвом про
одруження сторін (а.с. 5), рішеннями Хмельницького райвиконкому про надання
дозволу на будівництво ОСОБА_3 та про оформлення права власності на будинок
(а.с 14-15), домовою книгою з реєстрацією (а.с. 16-17), копіями свідоцтв про
смерть батьків ОСОБА_2 (а.с. 20) та про народження ОСОБА_2 (а.с. 21), показами
свідків.

Зокрема, свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 88-89) пояснили, що ОСОБА_1 прийшла в
господарство батька ОСОБА_2 в 1977 році, коли там був збудований спірний
цегляний жилий будинок.

Сім'я ОСОБА_13
жила в одній закінченій кімнаті, і вони ходили допомагали штукатурити решту
кімнат.

ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 в господарстві спільно збудовано літню кухню, веранду, сарай, огорожу,
проведено газ та опалення, заасфальтовано подвір'я, перекрито будинок шифером.

Такі ж покази
дали свідки ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 (а.с. 137). Зокрема, ці свідки пояснили, що будинок був
збудований батьками ОСОБА_2, коли вони ще були живі, було до приходу ОСОБА_1
також збудовано цегляний сарай, веранду, криницю.

Разом ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 побудували літню кухню, перекрили дах будинку шифером, перебудували
огорожу, обладнали парове опалення та провели газ, заасфальтували подвір'я.

Ці докази
свідчать лише про те, що подружжям спільною працею та коштами в період
проживання в шлюбі будувались лише надвірні будівлі та перебудовувалась веранда
(нежиле допоміжне приміщення). Будівельні роботи в самому будинку проводились
батьками ОСОБА_2 та самим ОСОБА_2 до шлюбу із позивачкою. В будинку наявні три
жилі кімнати, в одній з яких сім'я ОСОБА_13 вже жила до приходу позивачки в
господарство. Покази свідків підтверджують лише штукатурні роботи в інших двох
кімнатах, коли власником будинку був ще батько відповідача ОСОБА_3

Жодних доказів
позивачка щодо облаштування підлоги, обладнання вікон, дверей та облаштування
інших робіт в самому будинку, крім перекриття його шифером, не надала.

Тому, участь позивачки у будівництві надвірних
будівель не являється підставою для виникнення у неї права власності на сам
жилий будинок споруджений до її приходу в господарство.

Судом першої
інстанції тричі призначались судові будівельно - технічні експертизи, які не
являються належними доказами у справі, висновки цих експертиз суперечливі в
методах оцінки будівель та визначенні затрат на будівництво будівель та
варіантах розподілу будинку та надвірних будівель.

Так висновок
судової будівельно - технічної експертизи від 16.07.2004 року експерта
Марченкова Г.Г., який має відповідне свідоцтво, освіту, досвід роботи на
проведення експертних будівельно - технічних робіт (а.с. 37-47) не дає висновку
щодо вартості робіт всередині будинку щодо штукатурних робіт, вартості
перекриття будинку шифером. Крім того, в одній частині висновку експерт визначає
вартість залишкову веранди в 7024 гривень (а.с. 38 зворот), в іншій частині
вартість залишкова цієї ж веранди визначена в 5975 гривень (а.с. 39 зворот), в
третій частині висновку вартість залишкова цієї ж веранди зазначена в 67855
гривень (в десять разів вища - а.с. 40 зворот). Цей висновок не дає відповіді
на запитання суду, чи є ознаки добудови чи перебудови веранди, чи будівельний
матеріал однорідний, не дає відповіді про ринкову вартість, а не залишкову
будинку та надвірних будівель. В цьому ж висновку не дається оцінки цегляного
сараю та погреба, літня кухня називається верандою (а.с. 39 зворот).

Неналежними
являються інші висновки будівельно - технічної експертизи, яку проводив експерт
Зражев О.Б. 26 листопада 2004 року та 24 червня 2005 року.

Із сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності та кваліфікаційного свідоцтва експерта Зражева О.Б. (а. с 74-75)
вбачається, що він має право і кваліфікацію лише на оціночну діяльність. Між
тим, з висновків зазначеного експерта вбачається (а.с. 58-75), (115 - 122), що
цей експерт дає висновки щодо можливості проведення переобладнання будинку,
проведення будівельно - технічних робіт. Ця сфера діяльності потребує
спеціальних познань в галузі будівництва та архітектури і потребує спеціального
кваліфікаційного підтвердження, освіти та досвіду роботи. Свідоцтва про
оціночну діяльність Української комерційної школи для цього недостатньо. Такі
експертні висновки не можуть визнаватись судом належними та допустимими.

Крім того, цим
експертом застосовувались інші методики оцінки спірного майна, ніж експертом
Марченковим, що виключає одночасне використання обидвох висновків повністю чи
частково для обґрунтування рішення суду.

Апеляційним
судом застосовувались заходи для усунення цих протиріч та недоліків,
викликались обидва експерти, які відсутні за межами Хмельницької області, що
перешкодило в їх допиті чи проведенні додаткової експертизи в суді.

Апеляційним
судом 23 серпня 2006 року також призначалась повторна судова будівельно -
технічна експертиза, однак оплачувати її проведення позивачка ОСОБА_1
відмовилась, хоча саме за її клопотанням ця експертиза призначалась.

Відповідно до
ст.ст. 79, 86 ЦПК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від
30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних
справах» при таких обставинах суд вирішує справу на підставі наявних у справі
доказів.

Без спеціального
експертного висновку неможливо суду зробити висновок щодо вартості збудованого
будинку до приходу ОСОБА_1 в спірне господарство, щодо вартості проведених з її
участю добудов та переобладнань (ремонтів) будинку, неможливо зробити

висновок щодо
того, чи істотно збільшилась вартість спірного будинку внаслідок трудового чи
грошового вкладу подружжя ОСОБА_13 (і ОСОБА_1 зокрема) в його добудову.

При таких
обставинах апеляційний суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження своїх вимог і в задоволенні її позову слід
відмовити за недоведеністю.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року з наведених
підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

За час розгляду
справи відповідач ОСОБА_2 помер і до участі в справі притягнуто його
правонаступника і спадкоємця ОСОБА_12, яка приймала участь у справі в якості
представника ОСОБА_2 Рішення підлягає скасуванню лише в оскаржуваній частині.

ОСОБА_1 у
зв'язку з ухваленням нового рішення про відмову у позові не позбавлена
можливості при таких обставинах звертатись до суду із новим позовом до ОСОБА_12
про стягнення понесених витрат на будівництво надвірних будівель, перекриття
будинку та здійснених з її участю добудов та переобладнань, так як може бути
заявлений інший предмет спору.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України
судова колегія,

вирішила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24
листопада 2005 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1, визнання за
нею права власності на ½
частину жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в натурі, розподілі
жилого будинку з надвірними будівлями в натурі, стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 1245, 75 гривень за переотриману частину
будівель, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51 гривні сплаченого мита,
зобов'язання розробити проектну документацію для роздільного використання
електропостачання та опалення скасувати.

У задоволенні
позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає
чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.