Справа
№ 2-1896/ 2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05
грудня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський районний суд
Автономної  Республіки  Крим в складі: головуючого - судді  Проскурні С.М.,

при
секретарі - Мойсеєнко М.В.,

за
участю представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача Котельниковська
сільська рада, про визнання правочину з купівлі-продажу домоволодіння дійсним
та права власності на домоволодіння,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1.
03 серпня 2007 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання
правочину з купівлі-продажу домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1
Красногвардійського району АР Крим дійсним та права власності на зазначене
домоволодіння.

Позовні
вимоги мотивовано тим, що у жовтні 1997 року між позивачем та відповідачем було
укладено усну угоду про купівлю-продаж жилого будинку, який розташований за
вищевказаною адресою. ОСОБА_1. 10 жовтня 1997 року ОСОБА_2. було сплачено
завдаток  в розмірі 380 грн. Загальна
сума виплати за будинок за домовленістю складала 1000 грн. Вказана сума
повністю була виплачена відповідачу, що підтверджується письмовими розписками.
Фактично правочин відбувся, позивач почала проживати в будинку, вважаючи себе
його власником, однак реалізувати свої права власника не може, оскільки
відсутні документи, які б підтверджували її право власності на будинок.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, яка представляла інтереси
позивача на підставі довіреності, підтримала позов. Відповідно до пояснень
представника позивача ОСОБА_1. були виконані всі умови досягнутої усної
домовленості з купівлі-продажу домоволодіння ОСОБА_2. Після оплати 10 жовтня
1997 року завдатку за будинок в сумі 380 грн., в наступному, 17 лютого 2000
року та 26 грудня 2000 року відповідачу було сплачено ще 600 грн. ОСОБА_2.
обіцяла оформити всі необхідні документи на будинок та укласти у нотаріуса
договір купівлі-продажу, але цього не зробила. У липні 2007 року ОСОБА_2.
додатково отримала за продаж свого будинку 1000 грн. та зобов'язалась
видати довіреність від свого імені на оформлення договору з купівлі-продажу
будинку. Однак від укладання письмового договору з купівлі-продажу жилого
будинку, який розташований в АДРЕСА_1 та його нотаріального посвідчення
ухиляється. Просила позов задовольнити, визнати правочин з купівлі-продажу
домоволодіння дійсним та право власності на зазначене домоволодіння за ОСОБА_1.

В
судовому засіданні ОСОБА_2. позов не визнала. Відповідно до пояснень
відповідача між нею та позивачем була усна домовленість про продаж її будинку
за ціною, еквівалентною 1000 доларам США. 10 жовтня 1997 року нею було отримано
від ОСОБА_1. за будинок 380 грн. Додатково, у 2000 році, їй було передано ще
300 грн., більше ніяких коштів їй не давали. Після цього протягом декількох
років вона з ОСОБА_1. не спілкувалась, оскільки проживає в іншій області. У
2007 році невістка позивачки ОСОБА_3, скориставшись тим, що вона хвора,
похилого віку, самотня, забрала у неї технічний паспорт на будинок, заливши її
без документів, що підтверджують її право власності на нього. Позивачка
обманним шляхом, тобто не заплативши їй кошти за будинок, поселила в ньому свою
рідню, залишивши її без даху над головою. Будинок, в якому вона зараз постійно
проживає в АДРЕСА_2 знаходиться в аварійному стані, а позивачка протягом
тривалого часу не віддає їй кошти за будинок. У липні 2007 року, коли вона
приїхала в с.Котельникове Красногвардійського району АР Крим від ОСОБА_1 вона
отримала ще 1000 грн. за будинок, однак за таку суму продавати його вона ніколи
не погоджувалась. Згодна продати свій будинок за ціною, еквівалентною 1000
доларам США. Будинок вважає своїм, просила в позові відмовити.

Ухвалою
суду від 05 вересня 2007 року  до участі
в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету
спору, на стороні відповідача було залучено Котельниковську сільську раду.

В
судове засідання представник третьої особи не з'явився, надіславши свої письмові пояснення по справі та
просив розглядати її у відсутності представника Котельниковської сільської
ради.

Відповідно
до письмових пояснень Котельниковської сільської ради будинок, який
розташований по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2., однак яка в зазначеному будинку не
проживає та не зареєстрована. На даний час в будинку ніхто не зареєстрований.
Після вибуття ОСОБА_2. в зазначеному будинку проживав син ОСОБА_1. ОСОБА_4
разом із сім'єю, без реєстрації. ОСОБА_1. в подальшому збиралась оформити
договір купівлі-продажу зазначеного будинку в нотаріальній конторі. ОСОБА_1.
були під розписку передані гроші ОСОБА_2. На даний час в будинку  по АДРЕСА_2 проживає без реєстрації сім'я
ОСОБА_4.

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статей 10, 11
ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і розглядає
цивільні справи
в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ч.2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно
зі ст.47 ч.2 ЦК України 1963р., який був чинним на момент виникнення спірних
правовідносин, якщо одна із сторін повністю чи частково виконала правочин, який
потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від
нотаріального посвідчення правочину, суд вправі за вимогою сторони, яка
виконала правочин, визнати правочин дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення правочину не вимагається.

Аналогічна
за змістом норма закріплена в ч.2 ст.220 ЦК України.

Однак,
дане правило застосовується лише в тому разі, коли між сторонами було досягнуто
згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами.

Між
ОСОБА_2. та ОСОБА_1. мала місце усна домовленість про купівлю-продаж
домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Даний
правочин, за своєю юридичною природою, є консенсуальним, відплатним та
двостороннім (договором).

Згідно
зі ст.153 ЦК України 1963р., чинного на час виникнення спірних
правовідносин,  договір вважається
укладеним, коли між сторонами в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних
умов. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або є
необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Це ж
саме передбачено і ст.638 ч.1 ЦК України.

Необхідними,
а відтак, істотними слід вважати умови, які виражають природу відповідного
договору. Так, для відплатного договору істотним є умова про ціну. І лише в
момент, коли угода з усіх істотних умов, в тому числі про ціну, досягнута,
правочин вважається укладеним, та у його сторін виникають відповідні права і
обов'язки.

З
пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_2. слідує, що між сторонами не досягнуто згоди про
ціну предмету договору, відсутня домовленість про продаж домоволодіння за суму,
яка б влаштовувала обидві сторони.

По
суті, немає остаточної згоди про ціну домоволодіння, та спір зведений до ціни
договору.

При
укладенні правочину, в даному випадку договору купівлі-продажу, волевиявлення
сторін повинно бути взаємно погоджене, вільним і відповідати їх внутрішній
волі. В разі недосягнення сторонами згоди про ціну майна, яке продається,
договір  купівлі-продажу домоволодіння
вважається таким, що не відбувся, тобто таким, що не породив юридичних
наслідків.

Відповідно
до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно
з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і
державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Зважаючи
на те, що сторонами не було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння у
письмовій формі, відтак не було його нотаріально посвідчено та зареєстровано, власником
жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в с.Котельникове Красногвардійського
району, залишається ОСОБА_2., і це, зокрема підтверджено свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_2. від 04.06.07 та витягом про
реєстрацію її права власності на нерухоме майно Джанкойським МБРТІ від
04.06.07.

Відповідно
до ч.1 ст.195 ЦК України 1963р., який був чинним на момент виникнення спірних
правовідносин,  завдатком визнається
грошова сума, яка видана однією з сторін, що домовляються у рахунок належних з
неї за договором платежів другій  стороні
на підтвердження укладення договору і на забезпечення його виконання.

Внаслідок
того, що договір купівлі-продажу домоволодіння, який потребував нотаріального
посвідчення, між сторонами укладений не був, сума в 380 грн., яка була сплачена
ОСОБА_1. ОСОБА_2. 10 жовтня 1997 року, завдатком визнана бути не може, та є
авансом, який виконує лише платіжну функцію.

Таким чином, на підставі наданих та
оцінених у сукупності доказів, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1. про визнання правочину з купівлі-продажу домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1 дійсним та права власності на нього за нею немає.

Керуючись
статтями 47, 153, 195 ЦК України 1963р., 202, 220, 638, 640, 657 ЦК України 2003р., 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання правочину з купівлі-продажу домоволодіння, розташованого в

АДРЕСА_1
дійсним та права власності на зазначене домоволодіння.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя