Справа № 2-1367/ 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року Києво-Святошинський районний суд в
складі головуючого судді Дубае
Т.В., при секретарі Паламарчук І.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадковий
будинок, -

встановив:

В березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на будинок
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його двоюрідної бабусі
ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив визнати за
ним право власності на будинок АДРЕСА_1.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що згідно із заповітом
ОСОБА_3 він є спадкоємцем всього майна, що належало ОСОБА_3, у нотаріальні
контору за місцем відкриття спадщини не звертався, так як у спірному будинку
проживав разом зі своєю сім'єю, а тому, згідно ст. 1268 ЦК України є таким, що
прийняв спадщину.

Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання
Свідоцтва про право власності на будинок - отримав відмову у зв'язку з тим, що
ОСОБА_3 вчасно не отримала Свідоцтво про право власності на будинок.
Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації позивачу також було
відмовлено в реєстрації, з тих підстав, що ОСОБА_3 не було проведено первинної
реєстрації права власності на будинок.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, відповідачка проти
позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що за заповітом ОСОБА_3, складеним 2.10.1976 року та
посвідченим секретарем Гатнянської сільської ради ОСОБА_4 спадкоємцем всього
майна ОСОБА_3 є позивач. Станом на 15.06.2006 року зазначений заповіт не був
змінений або скасований.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, що міститься в матеріалах справи
ОСОБА_3 померла у віці 89 років ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Гатненської сільської ради від 15.06.2006 року № 798
спадкодавець ОСОБА_5 з 6.10.1990 року до дня смерті та на день своєї смерті
проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею на день її смерті проживали та були зареєстровані
ОСОБА_1, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 549 ЦК
України (в ред. 1960 p., що діяла на час
відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Аналогічна норма міститься передбачена і діючим законодавством, так
відповідно до ч. З ст. 1268 спадкоємець, який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив
про відмову від неї.

Таким чином, з урахуванням того, що позивач зі своєю
сім'єю на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 суд
вважає доведеним факт прийняття спадщини позивачем.

Те, що будинок належав ОСОБА_3 на праві власності
підтверджується матеріалами справи, а саме: технічним паспортом будинку по
АДРЕСА_1, в якому власницею будинку зазначена ОСОБА_3; довідкою Гатненської
сільської ради від 12.08.2006 № 1086, в якій зазначено, що власницею будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_5.

Крім того, відповідно до довідки Гатненської сільської ради за ОСОБА_5 була
закріплена земельна ділянка площею 0, 15 га
в АДРЕСА_1, зазначена земельна ділянка не приватизована.

Згідно довідки, наданої Інститутом мовознавства ім. О.О. Потебені від
18.10.2006 р. № 131/1153 імена «Евпистимия» (російський розмовно-народний
варіант), «Єпистима» (укр.) та «Пестина» (укр.) вважаються цілком ідентичними,
оскільки «Пестина» є скороченою формою повного офіційно унормованого імені
«Єпистима», «Евпистимия», імена «Евпистимия» та «Евпистиния» (рос.) вважаються
цілком ідентичними, отже, зазначені вище довідки є такими, що встановлюють
факти належності майна одній особі.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до
складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд вважає доведеним той факт, що спірний будинок належав
на праві власності ОСОБА_3, а отже увійшов до складу спадщини, яка була
прийнята позивачем в порядку ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає доведеними позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на будинок АДРЕСА_1, отриманого в
порядку спадкування за заповітом.

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1268 Цивільного кодексу
України, керуючись ст. 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1,
належнй ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Київської області, шляхом подання до Києво-Святошинського районного суду
Київської області протягом Ш ~днів з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження ті подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.