Справа №22ц - 3276                                           Головуючий
у їй інстанції-Янжула С.А.
19                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
квітня 2007 року колегія суддів судової палати по цивільним справам
Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого :
судді - Калиновського А.Б.

суддів -
Кіктенко Л.М., Кузнецова
В.О. при секретарі - Журавель Ю.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Першотравенську на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської
області від 14 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Першотравенську (далі - Фонд) про
стягнення недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

У січні
2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив
стягнути на його користь 2241, 80 грн. в рахунок одноразової допомоги за стійку
втрату працездатності, пов*язану з повторним ушкодженням здоров'я, посилаючись
на те, що він знаходиться в трудових відносинах з ВАТ «Павлоградвугілля» з 27
листопада 1978 року по сьогоднішній день. 01 лютого 2001 року він вперше був
обстежений у МСЕК, де йому було встановлено 50% втрати професійної
працездатності на підставі акту розслідування нещасного випадку на підприємстві
від 15 грудня 2000 року по професійному захворюванню. 10 липня 2003 року він
первинно-повторно був обстежений у МСЕК, де йому було встановлено безстроково
сукупно 60% втрати професійної працездатності, з яких вперше 10% по
професійному захворюванню на підставі акту розслідування професійного
захворювання від 27 травня 2003 року. Постановою Фонду №1407/5 від 01 серпня
2003 року йому була нарахована одноразова допомога за різницею 10% стійкої
втрати працездатності між першими та останнім страховими випадками в розмірі
12881, 80 грн. і обмежено до виплати 10640, 00 грн. Він не згоден з таким
нарахування одноразової допомоги та посилаючись на діюче законодавство просив
задовольнити його вимоги.

Рішенням
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2007
року позов був задоволений повністю, стягнуто з Фонду на користь позивача 2241,
80 грн.

В
апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування рішення суду та відмову
позивачу в позовних вимогах, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних
підстав.

Встановлено
судом і підтверджується матеріалами справи, що позивач знаходиться в трудових
відносинах з ВАТ «Павлоградвугілля» з 27 листопада 1978 року по сьогоднішній
день (а.с.21-23). 01 лютого 2001 року він вперше був обстежений у МСЕК, де йому
було встановлено 50% втрати професійної працездатності на підставі акту
розслідування нещасного випадку на

2

підприємстві
від 15 грудня 2000 року по професійному захворюванню (а.с.15, 9-10). 10 липня
2003 року він первинно-повторно був обстежений у МСЕК, де йому було встановлено
безстроково сукупно 60% втрати професійної працездатності, з яких вперше 10% по
професійному захворюванню на підставі акту розслідування професійного
захворювання від 27 травня 2003 року (а.с.13, 16, 11-12). Постановою Фонду
№1407/5 від 01 серпня 2003 року йому була нарахована одноразова допомога за
різницею 10% стійкої втрати працездатності між першими та останнім страховими
випадками в розмірі 12881, 80 грн. і обмежено до виплати 10640, 00 грн. (а.с.
18-20).

Відповідно
до абзацу 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" завданнями страхування
від нещасного випадку є відшкодування матеріальної та моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей.

Згідно
ч.2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" у разі стійкої втрати професійної
працездатності, встановленої МСЕК., Фонд проводить одноразову страхову виплату
потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку
потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності,
але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати ( доходу ),
з якої справляються внески до Фонду.

У разі
коли при подальших обстеженнях МСЕК, потерпілому встановлено інший, вищий
ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої
професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення
ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження
МСЕК.

За таких
обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обмеження
одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати, з якої
справляються внески до Фонду , не передбачено абзацем 2 ч. 2 ст. 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності". Позивачеві було вперше встановлено стійку втрату
професійної працездатності згідно висновку МСЕК від 01 лютого 2001 року, згідно
висновку МСЕК від 10 липня 2003 року йому було встановлено повторно-первинно
сукупно 60% втрати професійної працездатності, з яких 10% вперше по
професійному захворюванню на підставі акту розслідування професійного
захворювання від 27 травня 2003 року. Аналізуючи цю норму Закону колегія суддів
вважає, що абзацем 2 ч.2 ст.34 Закону передбачений більш " тяжкий "
вид страхових виплат, тому він і не був законодавчо обмежений чотирикратним
розміром граничної суми заробітної плати, з якої справляються внески до Фонду в
порівнянні з абзацем 1 ч.2 ст.34 Закону.

Доводи
відповідача правильність висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалено
з додержанням вимог норм матеріального і процесуального права, тому колегія
суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307,308, 314-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Першотравенську відхилити.

Рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2007
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2-х
місяців.