АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц- 1959/2007 року
по 1-й інстанції: Андрієнко Г.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця 8 дня                                                                     м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Корнієнка В.І.

Суддів:
Гальонкіна С. А.,  Буленка О.О.

При секретарі:
Коротун І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Октябрського районного суду м.  Полтави
від 9 лютого 2007 року по справі за позовом Акціонерного товариства
"Страхова компанія "Залізничні шляхи",  Акціонерної спілки Загальна страхова компанія
до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права володіння,  користування і розпорядження майном,  позовом Акціонерної спілки Загальна страхова
компанія до ОСОБА_2,  ОСОБА_1 про визнання
недійсним правочину,  відсутнім прав.

Колегія
судців,  заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Октябрського районного суду м.  Полтави
від 9 лютого 2007 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Страхова
компанія "Залізничні шляхи",
Акціонерної спілки Загальна страхова компанія до ОСОБА_2 про визнання
відсутнім права володіння,  користування
і розпорядження майном було задоволено повністю та поряд з цим задоволено
вимоги Акціонерної спілки Загальна страхова компанія до ОСОБА_2,  ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину,  відсутнім прав.

Так,  рішенням суду визнано відсутнім з 21 червня
2003 року у ОСОБА_2 права власності,
права володіння, користування та розпорядження, у ОСОБА_1 з 17 листопада
2003 року права володіння,  користування
та розпорядження легковим автомобілем MERSEDES-BENZ S 400 CDI 2002
року виготовлення з кузовом НОМЕР_1,  державний
номерний знак НОМЕР_2,  та визнано
недійсним

2

право чин - договір доручення на право користування і розпорядження легковим автомобілем MERSEDES-BENZ S 400 CDI
2002 року виготовлення з кузовом НОМЕР_1,  державний
номерний знак НОМЕР_2,  укладеного 7
листопада 2003 року між ОСОБА_2,  як
довірителем,  та ОСОБА_1,  як повіреним,
з моменту його вчинення - з 7 листопада 2003 року,  а видане на підставі згаданого договору
нотаріально посвідчене доручення - нечинним ( скасованим) з 7 листопада 2003
року.

Визнано
відсутнім у ОСОБА_2 права володіння,
користування та розпорядження кузовом НОМЕР_1 від автомобіля MERSEDES-BENZ S 400 CDI
2002 року випуску,  в тому числі і як
складовою частиною автомобіля MERSEDES-BENZ
,  д.н. НОМЕР_2 з 20 червня 2003
року.

З даним
рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1
та подав на нього апеляційну скаргу,
в якій просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вважає,  що судом при винесенні рішення були зроблені
висновки,  що не відповідають фактичним
обставинам справи,  ґрунтуються на
обставинах,  які суд помилково вважав
доведеними,  рішення суду таким,  що постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги,  підстав для її
задоволення і скасування рішення не вбачає.

Відповідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

У
відповідності із ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим Кодексом.

Суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
відповідач ОСОБА_2 володів спірним автомобілем на підставі рішення Октябрського
районного суду м.  Полтави від 20 червня
2003 року,  яким було визнано право
власності останнього в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед ним.  Далі вірно встановлено,  що вказане рішення суду було скасовано 26
квітня 2006 року з тих підстав,  що судом
не було досліджено и на законних
підставах в дійсності боржник ОСОБА_3 володіє кузовом автомобіля. На час
винесення рішення судом дійсним і законним власником кузова НОМЕР_1 від
автомобіля MERSEDES-BENZ S 400 CDI 2002 року випуску з 23 серпня 2002 року була Акціонерна
компанія Фольксбанк -Лізинг Польща.

Також,  у відповідності до змісту Цесії права
власності на автомобіль та письмовим підтвердженням від колишнього власника
автомобіля і його кузова Акціонерної компанії Фольксбанк - Лізинг Польща,  судом вірно встановлено,  що з 1 липня 2003 року після виплати
страхового відшкодування право власності на автомобіль MERSEDES-BENZ S 400 CDI 2002
року випуску,  у тому числі і на його
кузов НОМЕР_1,  перейшло до позивача
Акціонерної спілки Загальна Страхова Компанія.

3

Відповідно
до ч. 2  ст.  183 ЦК
України,  автомобіль відноситься до
неподільних речей ,  оскільки його поділ
/ відокремлення кузова / призведе до втрати його цільового призначення.

Згідно
ч. 2 ст. 187 ЦК України
при переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Згідно
ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє,  користується,  розпоряджається своїм майном на власний
розсуд.

Далі,  судом першої інстанції вірно
встановлено,  що 7 листопада 2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений право чин у вигляді доручення. 7 листопада 2003 року відповідач на
підставі доручення видав фізичній особі ОСОБА_1 посвідчене приватним нотаріусом
ОСОБА_4 письмове доручення на право користування і розпорядження легковим
автомобілем MERSEDES-BENZ S 400 CDI 2002 року виготовлення з кузовом НОМЕР_1,  державний номерний знак НОМЕР_2.

Врахувавши
положення  ст. . 319 ЦК України,  суд
дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав у ОСОБА_2 на володіння
та розпорядження зазначеним спірним автомобілем.

Згідно
положень  ст.  215 ЦК
України підставою недійсності правочину є відсутність на момент його
вчинення у особи необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Врахувавши
обставини справи,  пославшись на
вимоги  ст.  215 ЦК України,  суд першої інстанції прийшов до вірного
висновку задовольнивши вимоги Акціонерного товариства "Страхова компанія
"Залізничні шляхи",
Акціонерної спілки Загальна страхова компанія до ОСОБА_2 про визнання
відсутнім права володіння,  користування
і розпорядження майном було та поряд з цим задовольнивши вимоги Акціонерної
спілки Загальна страхова компанія до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про визнання недійсним право чину та відсутнім прав.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  оскільки з матеріалів справи вбачається,  що апелянт завчасно був повідомлений про час
та місце розгляду справи,  що
підтверджується наявним повідомленням про вручення поштопаного відправлення /
а.с.  191 /.

Враховуючи
викладене,  судова колегія дійшла
висновку про те,  що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та процесуального права,  які б могли призвести до зміни чи скасування
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 9 лютого 2007 року,
судовою колегією не встановлено.

Керуючись  ст.  ст.
303,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
Октябрського районного суду Полтавської області від 9 лютого 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.