УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                                  м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Кварталової А.М. ,  Галушко Л.А. Плавич
Н.Д.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу ,  за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення апеляційного суду
Запорізької області від 10
листопада 2004 року , -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2004 року ,  яким скасовано рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької* області від 16 липня 2004 р. й ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на неповне з'ясування
фактичних обставин справи,  невірну
оцінку зібраних доказів,  неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права,  в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та ухвалення
нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Апеляційним
судом встановлено,  що свої позовні
вимоги позивачка заявила на підставі ч.4
ст. 235 КЗпП України,  посилаючись
на те ,  що при звільненні з роботи на підставі закінчення строку
трудової угоди 31 грудня 2000 року
відповідачкою була видана трудова книжка без записів про прийняття на роботу і
звільнення з роботи ,  а тому відповідачка повинна виплатити її середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові,  апеляційний суд виходив з того,  що відсутність запису в трудовій книжці про
прийом на роботу і звільнення з роботи не є підставою для висновку про
наявність вимушеного прогулу і стягнення середнього заробітку. Доводи про
відсутність таких записів і що вони перешкоджали позивачці у працевлаштуванні
не підтверджуються здобутими по справі доказами. Відсутність реєстрації
трудової угоди

Головуючий
у першій інстанції Краснокутська О.М.                        Справа
№ 33ц- 226/07

Доповідач
- Кварталова A.M.                                                             Категорія
ЦП: З

у   міському центру зайнятості     ні є
вимушеним прогулом,  за час   якого належить стягнути з відповідачки
середній заробіток.

Оскільки
неправомірність дій відповідачки в межах заявлених позовних вимог не найшла
свого підтвердження,  позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню,  оскільки виходячи із змісту  ст.  237-1 КЗпП України
лише при порушенні законних прав працівника і наявності від цього моральних
страждань відшкодовується моральна шкода.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст.  335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права і відсутні передбачені
ст.  338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені   у   касаційній   скарзі
доводи   висновок   апеляційного   суду
не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.   332,
336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
апеляційного суду Запорізької області від 10
листопада   2004 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.