Справа № 22-ц-1322/2007 р.                            Головуючий
у 1-й інстанції Школа М.
-18                                                       Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів -
Криворотенка В.І.,  Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та
осіб,  які приймають участь у справі -
представника апелянта -Карпусь Т.С. ,
представників відповідачів ОСОБА_4.,
ОСОБА_5.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» на рішення
Кролевецького районного суду Сумської області від 23 травня 2007 року

у справі
за позовом Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» до відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Сумської обласної дирекції,  Головного управління юстиції в Сумській
області,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
третя особа -приватний нотаріус Кролевецького районного нотаріального
округу ОСОБА_3. - про визнання договору іпотеки від 23 травня 2006 року -
недійсним,  -

встановила:

Рішенням
Кролевецького районного суду Сумської області від 23 травня 2007 року
відмовлено в задоволенні позову Сумському обласному комунальному підприємству
"Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості".

Вказане
рішення представник Сумського обласного комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» оскаржив в
апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі представник Сумського обласного комунального підприємства
«Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» просить
скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення,  яким визнати договір іпотеки від 23 травня
2006 року недійсним,  окрім цього просив
постановити окрему ухвалу про направлення до прокуратури матеріалів справи про
незаконне зняття Кролевецькою державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборони на відчуження будинку
АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував тим,  що
рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким,  що не відповідає діючому законодавству.

Зазначає,  що під час укладання договору іпотеки між
Банком та ОСОБА_6.,  були порушенні умови
договору кредиту в частині можливості надання належного ОСОБА_6. майна під
заставу.

Можливість
укладання договору іпотеки виникла внаслідок помилки працівників Кролевецької
державної нотаріальної контори.

Заслухавши
пояснення представника апелянта,  та
пояснення інших сторін у справі дослідивши матеріали справи,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу потрібно залишити без
задоволення,  а рішення суду - без
зміни,  з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 28
листопада 2003 року між Державним підприємством "Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості (в даний час Сумське обласне
комунальне підприємство "Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості" в подальшому "Фонд") і ОСОБА_6 був укладений
договір №1366 про надання кредиту на придбання житла,  а саме: на придбання готового житла та
проведення його реконструкції в с. АДРЕСА_1строком на 15 років в загальній сумі
35 тисяч гривень.

Згідно
п.2.7 зазначеного договору кредит надається "Позичальнику" (тобто
ОСОБА_6.) під забезпечення поруки двох фізичних осіб.

Із
договору поруки,  посвідченого державним
нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори 29 листопада 2003
року,  реєстр за №1-1932,  вбачається,
що виконання зобов'язань за кредитним договором №1366 від 28 листопада
2003 року,  укладеного між Фондом та
ОСОБА_6.,  забезпечено порукою ОСОБА_6. та
ОСОБА_7(а.с.  17).

Згідно  ст.
178 ЦК України
(1964 року) виконання зобов'язання може забезпечуватися згідно закону або
договору неустойкою (штрафом,
пенею),  заставою або порукою.
Крім того,  зобов'язання між громадянами
або з їх участю можуть забезпечуватися завдатком,  а зобов'язання між організаціями -гарантією.

Виходячи
із вищевикладеного,  суд дійшов до
вірного висновку про те,  що Фонд і
ОСОБА_6. на момент укладення договору №1366 від 28.11.2003 року,  визначили вид забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_6. стосовно повернення Фонду кредиту -поруку. Інші види
забезпечення виконання зобов'язання,
перелічені в  ст.  178 ЦК
України (1964 року) Фондом і

ОСОБА_6.
на момент укладення договору №1366 від 28.11 2003 року не застосовувалися,  в тому числі і застава.

Вказані
обставини не заперечувала в судовому засіданні і представник позивача Карпусь
Т.С.

23
травня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в особі
Першого Кролевецького відділення (в даний час ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») та
ОСОБА_6. укладений кредитний договір №014/9846/82152078,  за умовами якого ОСОБА_6. зобов'язаний до 22
травня 2013 року повернути Банку кредит в сумі 28 тисяч гривень.

Згідно
Закону України «Про іпотеку»,   ст.  ст.
546,  572-587 ЦК України в
забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором,  23 травня 2006 року між АППБ «Аваль» в особі
Першого Кролевецького відділення і ОСОБА_6. укладений кредитний договір іпотеки
предметом якого є:

·
житловий
будинок    з    приміщеннями    магазину
в    АДРЕСА_1

·
земельна
ділянка,    на   якій
розташований   вищевказаний   житловий будинок з надвірними
побудовами,  загальною площею 2161 м .

На
момент укладення договору іпотеки,  тобто
станом на 23 травня 2006 року,  предмети
іпотеки,  що належать ОСОБА_6. не
знаходились під забороною,  що
підтверджується витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 23 травня 2006 року (а.с.
81,  83),  довідками нотаріуса (а.с.  82, 84).

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,  що Банком та ОСОБА_6. на момент укладення
договору іпотеки до держані вимоги  ст. 5
Закону України «Про іпотеку» стосовно предмету іпотеки і вимоги  ст. .6 Закону «Про іпотеку» стосовно
умов передачі нерухомого майна в іпотеку.

Підставами
для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог,  додержання яких є необхідним для чинності
правочину,  передбаченні  ст.
203 ЦК України
(2004 року). Проте ні в суді першої інстанції,
ні в суді апеляційної інстанції,
апелянтом всупереч вимог  ст. 60
ЦПК України не надано доказів про наявність підстав,  згідно яких договір іпотеки необхідно визнати
недійсним.

Посилання
апелянта на п.4.8 кредитного договору між ним та ОСОБА_6. від 28 листопада 2003
року,  як на підставу визнання договору
іпотеки від 23 травня 2006 року недійсним не ґрунтується на вимогах діючого
законодавства,  оскільки зміст вказаного
пункту договору фактично обмежує дієздатність ОСОБА_6.,  звужує його цивільне право,  як громадянина,  а це на думку колегій суддів є порушенням
прав ОСОБА_6.,  як суб'єкта цивільних
правовідносин.

Встановлені
обставини справи дають можливість колегії суддів зробити висновок про те,  що на момент укладення договору іпотеки
предмет іпотеки не був обтяжений жодним видом забезпечення виконання
зобов'язань.

В
апеляційній скарзі не наведені обставини та докази,  які б ставили під сумнів законність рішення
місцевого суду.

За таких
обставин,  коли суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального
права,  підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  308,
313,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» відхилити,  а рішення Кролевецького районного суду
Сумської області від 23 травня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.