Справа № 22 ц - 6212007 рік                                   Головуючий у
1 інстанції Чиньонов
Категорія   33                                                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України
17 липня 2007 року   колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М., Кучерявої В.Ф.

при
секретарі   Лепеха А.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ВАТ" ММК ім. Ілліча"   про
визнання недійсним договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою
відповідача на рішення Тельманівського районного суду Донецької області від
30.03.2007 року ,-

встановила:

У січні
2007 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки площею 4,55 га, належної їй на підставі
державного акту про право власності на землю від 28.12.2000 року, укладеного
між нею і відповідачем 10.10.2005 року. Посилалася на те, що вона підписала
договір на невигідних для себе умовах, про що дізналася після його підписання.
Тому, 25 квітня 2006 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про
розірвання договору. Однак, відповідачем було відмовлено у цьому і без її згоди
договір був ним 11.09.2006 року зареєстрований, а земельна ділянка залишилася у
фактичному користуванні відповідача.

Вважає,
що договір оренди повинен бути визнаний недійсним на підставі ч.3 ст.203 ЦК України,
оскільки при його укладенні відповідачем були порушені вимоги закону- була
відсутня її згода на реєстрацію договору, а тому відповідач не мав право його
реєструвати; приступати до використання земельної ділянки відповідач мав право
тільки після передачі йому земельної ділянки за актом прийому - передачі, а в
даному випадку передача нею земельної ділянки належним чином не була оформлена.

Рішенням
Тельманівського районного суду Донецької області від 30.03.2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1  задоволені.

Визнаний
недійсним договір оренди землі від 10.10.2005 року, укладений між ОСОБА_1 та
ВАТ"ММК ім.Ілліча", яке зобов'язане повернути ОСОБА_1 земельну
ділянку в розмірі 4,55 га, належну їй на підставі державного акту на право
приватної власності на землю і розташовану на території Свободненської
сільської ради Тельманівського району Донецької області.

Стягнуто
з ВАТ „ММК ім. Ілліча" на користь ОСОБА_1 сплачені нею витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 8,50 грв,
судовий збір в розмірі 7,50 грв. і на оплату правової допомоги в розмірі 750
грв.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що
судом порушені норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав апеляційну
скаргу, заперечення представника позивачки, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення
скасуванню з відмовою у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної
ділянки, суд послався як на підставу для визнання договору недійсним на ч.3
ст.203 ЦК України,
зазначивши, що на момент укладення договору волевиявлення позивачки не
відповідало її внутрішній волі, оскільки вона до реєстрації договору звернулася
до відповідача з заявою про відмову в його укладенні.

Проте,
колегія вважає, що таких висновків суд дійшов всупереч наданим сторонами
доказам та фактичним обставинам справи, що потягло за собою неправильне
застосування положень матеріального закону.

Згідно   зі
ст. 11   ЦПК   України
суд   розглядає   цивільні
справи   не   інакше
як   за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У
відповідності з ч.3 ст.203 ЦК
України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

Відповідно
до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п"ятою, шостою
статті 203 цього Кодексу.

З
матеріалів справи та пояснень представника позивачки, представника відповідача
встановлено, що 10 жовтня 2005 року між позивачкою і ВАТ ММК" ім.Ілліча"
було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого
ОСОБА_1передала відповідачу в оренду строком на 20 років земельну ділянку
площею 4,55 га, яка належить їй на підставі державного акту на право власності
на землю.

Після
підписання договору земельна ділянка була передана у користування
відповідачеві, а позивачка отримувала орендну плату у відповідності з
договором.

Колегія
суддів вважає, що позивачкою не наведено доказів на підтвердження її позовних
вимог і суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про визнання
договору оренди недійсним, оскільки на момент вчинення правочину всі вимоги для
його чинності були сторонами виконані, волевиявлення позивачки відповідало її
волі, яку вона виразила шляхом підписання договору оренди землі 10.10.2005
року.

Передача
земельної ділянки здійснена на підставі акту прийому - передачі при укладенні
договору.

Посилання
в рішенні суду на те, що договір фактично не був укладений , оскільки до його
державної реєстрації позивачка відмовилася від його укладення шляхом звернення
до відповідача з відповідною    заявою,
не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом
встановлено і не оспорюється позивачкою, що до відповідача вона звернулася з
заявою про розірвання договору оренди, а не з заявою  про визнання його недійсним або про відмову у
його укладенні, тобто, вона вважала його
укладеним, отримувала від відповідача відповідну орендну плату за
договором.

Факт
відсутності реєстрації договору на момент укладення його не є підставою для
визнання договору оренди недійсним, оскільки у відповідності зі ст.20 Закону
України „Про оренду землі" державній реєстрації   підлягає укладений договір.

З огляду
на наведене, оскаржуване судове рішення не можна визнати таким, що постановлене
з дотриманням норм матеріального права , а тому, воно підлягає скасуванню постановлениям нового рішення
про відмову у задоволенні позову. При наявності передбачених законом підстав
ОСОБА_1 не позбавлена можливості розірвати даний договір.

Керуючись
ст.ст.303,307,309, 316   ЦПК України, колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ВАТ"ММК ім. Ілліча" задовольнити.

Рішення   Тельманівського районного суду Донецької
області від 30.03.2007 року скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_1
до ВАТ "ММК ім.Ілліча" про визнання договору оренди земельної ділянки
площею 4,55 га від 10.10.2005 року недійсним відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.