Справа № 2 - 124/
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 лютого 2007  року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський   районний суд Автономної Республіки Крим

у
складі головуючого судді  -  Мязгова Л.О.

при секретарі          -  Архірєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.
Красногвардійське цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до Красногвардійської  ЦБС, ОСОБА_2, Красногвардійському відділу
культури РДА про
поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час
змушеного прогулу і  відшкодуванні
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернулася до
суду із
позовом до відповідачів про поновлення на роботі, стягненні заробітної плати  за час змушеного прогулу та моральної шкоди.

У судовому
засіданні позивачка підтримала заявлені
вимоги. Пояснила, що
вона знаходилась  в трудових
відношеннях з Красногвардійської ЦБС Красногвардійського відділу культури,  на підстави
наказу № 58 К від  01.12.2004 року
була прийнята на роботу за  сумісництвом
на  0.5 ставки прибиральницею. Свої посадові
обов'язки вона завжди виконувала належним
чином, ніяких зауважень та претензій  по
виконуваної роботи  до неї не  було, порушень правил внутрішнього трудового  розпорядку
не допускала, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.
Але   згідно  наказу № 31 К від 01.09.2006 року вона  була звільнена за  ст. 40
п. 4 , ст. 43 КЗПП України за прогули
без поважних причин. Вважає даний наказ
незаконним, оскільки  в ходи  конфлікту який  виник
між нею та   відповідачами  у період
з 15 - 16.08.2006 року вона категорично відмовилася підписувати наказ
про те що вона працювала  3.5
години,  датований   груднем 2005 року.  Відповідачі
заявили   її що вони
обійдуться  и без цього наказу, при цьому
грубо обізвали її бранню, оказували на неї
психологічний тиск, та прямо заявили її що вона звільнена. Також  15 - 16.08.2006 року її до роботи умисно не
допустили.  У період  з 17.08. по 01.09.2006 рік вона  на роботу не виходила, оскільки її до роботи
не допустили, а також вважала  себе
звільненої, однак відповідачі  продовжили
нараховувати її заробітну плату до 01.09.2006 рік. За цей період відповідачі  не витребували  від неї ніяких пояснень,  с наказом
про  звільнення не ознайомили,
отримала   наказ по почті тільки 21
вересня 2006 року. Крім того, з наказу про звільнення  вбачається
що профспілковий орган дав  згоду  на
звільнення, однак вона  на  засіданні
профспілкового  органу не була,
ніяких  повідомлень про необхідність
з'явитися на  засідання  вона
не отримувала, ніде не розписувалася. Просила поновити строк  позовної давності, оскільки він пропущений з
поважної причини в зв'язку з зверненням
в органи  прокуратури,  визнати наказ № 31 К від 01.09.2006 року про
звільнення незаконним, стягнути  середній
заробіток за час  змушеного прогулу з 15.08.2006 по 01.02.2007 рік, та стягнути   моральну  шкоду 5000 грн.
Також пояснила, що вона 01.09.2006 року
зверталася з заявою до прокуратури Красногвардіського району та КРУ
Красногвардійського району з питання правильності виплати  заробітної плати та звільнення з роботи,  яки за результатами перевірок  встановили факти порушення трудового
законодавства  відповідачами.

Представник відповідача
Красногвардійської ЦБС  просив у позові  відмовити, указуючи на  те, що позивачка в період з 15.08. -
01.09.2006   рік  зробила прогулі без поважних причин, причина
на яку посилається позивачка не може
бути визнана поважною, оскільки не надано ніяких доказів. Не має доказів
завдання моральної шкоди не має причинного зв'язку. Також позивачкою
пропущений  місячний  строк
звернення  з позовом до суду.

Третя особа  на стороні відповідача ОСОБА_2. пояснила, що
ОСОБА_1. згідно наказу № 31 К від 01.09.2006 року звільнена за прогулі  без поважних причин, ніяких доказів  поважності
прогулів  вона не надала, ніхто
її  з роботи  не звільняв, просила в позові відмовити.

Представник відповідача
Красногвардійського відділу культури Ерешкіна Л.М. просила   в позові відмовити.

Вислухавши, сторони,  представників сторін, свідків, вивчивши  матеріали
справи, представлені  докази, суд встановив.

Судом встановлено,
що позивачка ОСОБА_1 знаходилась в трудових
відносинах з відповідачем Красногвардійської ЦБС, згідно  Наказу № 58 К
від 01.12.2004 року
прийнята на роботу за
сумісництвом на  0.5 ставки
прибиральницею ,
а згідно Наказу № 31 К  від 01.09.2005  року
була звільнена по ст. 40 п.  4, ст. 43
КЗОТ України  за  здійснення прогулів  у період з 15.08.  по 01.09.2005  рік.

Свідки ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., яки в судовому засіданні  пояснили що
з 15.08.2006 по 01.09.2006 рік
ОСОБА_1. приміщення
бібліотеки  не убирала,  оскільки на роботу  не
виходила, про що  були
складені  акти яки вони підписали.

Доводи позивачки про те що  відповідачі допустили  відносно
неї значні груби  порушення
трудового законодавства України
підтверджується  матеріалами
перевірки Красногвардійської прокуратури ( НП- 436/2006 р.), згідно  якої встановлено що: відпустки позивачки   не надавалися, з графіком не знайомили,
трудової договір не укладався, кінцевий розрахунок - компенсація за
невикористану відпустку проведена   не в
день  звільнення, а також  перевіркою контрольно - ревізійного
відділу  у Красногвардійськогому
районі  (№ 33-18/32 від 16.01.2007 р.)
згідно  якої встановлено що :
ОСОБА_1   с наказом про прийняття на
роботу  від 01.12.2004 року  за № 58 К та посадовою інструкцією від
04.01.2005 року не ознайомлена, підпис
відсутня, встановлено
подвійне  ведення табелю обліку
робочого часу.  За результатами перевірки
прокуратурою на ім'я начальника відділу культури Красногвардійської РДА
Ерешкіної Л.М.  внесено   подання про усунення порушень  трудового
законодавства України. Але вказані порушення не можуть бути доказами
поважності причин  звільнення, на яки посилається
позивачка.

Згідно роз'яснень ППВСУ від
06.11.1991 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з
наступними   змінами , п. 24 передбачає,
що при  розгляди позовів про поновлення
на роботі  осіб, звільнених за п. 4 ст.
40 КЗПП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою
Закону прогулом  визнається відсутність
працівника на роботі як протягом усього робочого часу, так і більше трьох годин
безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин  наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або
уповноваженим ним  органом днів відгулів,
чергової  відпустки, залишенням роботи до
закінчення  строку трудового договору чи
строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно  ст. 24 ч. 2 КЗПП України, укладення трудового
договору оформляється  наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним  органу про
зарахування працівників на  роботу.
Трудовий  договір вважається укладеним і
тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Таким чином  виходячи с норм  діючого трудового законодавства України,
звільнення з роботи оформляється
виключно  наказом власника
або  уповноваженого ним  органу, що є правової підставою  про
звільнення працівника з роботі, а
оскільки судом встановлено, що наказ про звільнення ОСОБА_1.  відповідачами у період до 16.08.2007 року не
виносився, позивачка  належним чином не
використала своє право, не
затребувала  наказ про її  звільнення, до відповідачів не  зверталася, залишила  роботу, та в період  по 01.09.2006 рік  на роботу не виходила, поважність причин
вчинених прогулів  позивачка по
справи  не  доказала, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись
статтями  40 ч. 4,
149, 235, 237, 237- 1 КЗПП України,
ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позови  ОСОБА_1 до Красногвардійської  ЦБС, ОСОБА_2, Красногвардійському відділу
культури РДА про
поновлення на роботі, стягненні заробітної плати за час
змушеного прогулу і  відшкодуванні
моральної шкоди  відмовити  за не доказаністю поважності причин
звільнення.

Рішення може  бути оскаржене в апеляційному порядкові до
Апеляційного судові Автономної Республіки Крим через Красногвардійський
районний суд шляхом подачі в 10 денний рядків з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею Ії копії до апеляційної інстанції  або  в
порядкові  ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя