АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007 року                                                                  м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В.,   Гончаренко В.М.

при
секретарі Таратіної О.С.   розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області,   Татарбунарської міської ради Одеської
області,   сільськогосподарського виробничого
кооперативу імені Татарбунарського повстання про визнання права на земельну
частку (пай) та забов"язання видати сертифікат,   за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 грудня 2006 року,

встановила:

В жовтні
2006 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом,   посилаючись на те,   що 25 березня 1987 року він прийнятий до
членів колгоспу імені Татарбунарського повстання (далі колгосп),   в якому працював каменярем-штукатуром.   В жовтні 1987 року він був направлений
колгоспом на навчання в Одеський державний університет. Після закінчення
університету працює в ньому по теперішній час.
З членів колгоспу він не виключався,
однак його не включили в списки осіб,
яки мають право на земельну частку (пай). Позивач просив визнати за ним
таке право та забов"язати Татарбунарську районну державну адміністрацію
Одеської області видати йому правовстановлюючий документ на земельну частку
(пай).

Відповідач позов
не визнали.

Рішенням
Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 грудня 2006 року в
позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в зв'язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи,   порушенням судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши
доповідача,   доводи апеляційної
скарги,   заперечень на неї,   перевіривши матеріали справи,   законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги,   колегія суддів вважає,   що апеляційна скарга

Справа №
22ц-1825/07                                                Категорія
33

Головуючий у
першій інстанції Семенюк Л.А. Доповідач Коротков В.Д.

2

підлягає
задоволенню,  рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відмовляючи
в позові,  суд першої інстанції виходив з
того,  що на момент паювання землі в
колективному сільськогосподарському підприємстві імені Татарбунарського
повстання (далі КСП) позивач не був його членом,  а тому не має права на земельну частку (пай).

Колегія
суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав. З матеріалів
справи вбачається,  що 25 березня 1987
року позивач був прийнятий до членів колгоспу,
в якому працював каменярем-штукатуром (а.с. 6). 13 жовтня 1987 року він
був направлений колгоспом на навчання в Одеський державний університет (а.с.
80). Після закінчення університету з 1 грудня 1993 року по теперішній час
позивач працює в університеті.

Колегія
суддів вважає,  що після вступу до Одеського
державного університету позивач залишався членом колгоспу,  оскільки загальними зборами (зборами
уповноважених) чи іншим компетентним органом колгоспу не приймалось рішення про
його виключення з членів колгоспу.

В 1992
році колгосп був реорганізований в агрофірму на підставі рішення зборів
уповноважених членів колгоспу від 18 квітня 1992 року (а.с. 38-43,  49),
які з цього часу стали членами агрофірми. Оскільки на момент
реорганізації позивач був членом колгоспу,
він як і інші члени колгоспу став членом агрофірми.

В 1998
році агрофірма була реорганізована в КСП на підставі рішення зборів
уповноважених членів агрофірми від 3 березня 1998 року (а.с. 44-48, 50),  які з цього часу,  в тому числі і позивач,  стали членами КСП.

Архівна
довідка від 4 вересня 2006 року підтверджує ствердження позивача про те,  що він не виключався зі членів колгоспу та
реорганізованих підприємств (а.с. 5).

Державний
акт на право колективної власності на землю виданий КСП 24 листопада 1998 року
на підставі рішення Татарбунарської міської ради Одеської області від 3 вересня
1998 року(а.с. 24, 55).

Відповідно
до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок
паювання земель,  переданих у колективну
власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну
частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства,  в тому числі пенсіонери,  які раніше працювали в ньому і залишаються
членами зазначеного підприємства,
відповідно до списку,  що
додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Оскільки
позивач був членом КСП на час видачі Державного акту на право колективної
власності на землю,  він має право на
земельну частку (пай) на підставі зазначеного пункту Указу. Невнесення його до
списку,  що додається до державного акту
на право колективної власності на землю,
не позбавляє його цього права.

Не
заслуговує на увагу ствердження відповідачів про те,  що позивач не був членом КСП на час паювання
землі,  оскільки не звертався з заявою
про прийом його в члени і рішення про це не приймалося відповідно до п.6.2
Статуту КСП. Колегія суддів вважає,  що
положення цього пункту Статуту поширюється лише на прийом нових членів
підприємства після його створення,
виборів правління та уповноважених,
які відповідно до цього пункту вирішують питання про прийом в члени КСП.

Відповідно
до п.2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про
невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва» кожному члену підприємства,  кооперативу,
товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну
частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових
гектарах,  а також у вартісному виразі.

З довідок
Татарбунарського районного відділу земельних ресурсів від 4 жовтня 2006 року
(а.с. 7) та від 17 червня 2007 року вбачається,
що розмір земельної частки (паю)

3

на землях колишнього КСП
становить 5, 13 умовних кадастрових гектарів,
а його вартість складає 66019,  88
грн.

Таким
чином,  позивач на підставі п.2 Указу
Президента України від 8 серпня 1995 року має право на земельну частку (пай) на
землях колишнього КСП розміром 5, 13 умовних кадастрових гектарів і на
отримання відповідного сертифікату,  який
відповідно до п.5 цього Указу видається районною державною адміністрацією.

В пункті
24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді цивільних прав" від 16 квітня 2004
року №7 роз'яснено,  що при неможливості
надати земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність
необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента
України від 8 серпня 1995 року має бути надана із земель запасу,  створеного місцевою радою під час передачі
землі у колективну власність.

Колегія
суддів вважає,  що позивач звернувся до
суду в межах строку позовної давності,
передбаченому  ст. 257 ЦК України,  оскільки дізнався про порушення свого права у
2006 році після звернення до архівного відділу Татарбунарської районної
державної адміністрації (а.с. 5).

Приймаючи
до уваги те,  що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам справи,
судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені
норми процесуального права,  рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись  ст.
ст. 218,  307 ч.1 п.2,  309 ч.1 п.3, 4,  314 ч.2,
316,  317 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 грудня 2006 року
скасувати.

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП імені
Татарбунарського повстання в розмірі 5, 13 умовних кадастрових гектарів
вартістю 66019 гривень 88 копійок.

Забов"язати
Татарбунарську районну державну адміністрацію Одеської області видати ОСОБА_1
сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5, 13 умовних кадастрових
гектарів вартістю 66019 гривень 88 копійок із земель запасу державної
власності.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.