УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15   червня 2007 року                                                                                           м.  Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Новосядлої В.М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3про відшкодування
шкоди,  за касаційними скаргами
ОСОБА_1,  ОСОБА_2на ухвалу Апеляційного
суду м.  Києва від 21 квітня 2003р.,  ОСОБА_3та її представника ОСОБА_4на ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від   11 вересня 2002р.,

встановила:

У листопаді
2001р.ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.3вернулись до
суду з позовом до ОСОБА_3   про
відшкодування шкоди.

Зазначали,  що 18.10.2001р. квартиру НОМЕР_1по
АДРЕСА_1,  в якій вони проживають,  було залито водою із розташованої поверхом
вище квартири НОМЕР_2,  власником якої є
ОСОБА_3 Просили стягнути з відповідачки на їх користь у відшкодування
матеріальної шкоди вартість ремонту квартири в сумі 6 397 грн.,  а,
доповнивши позовні вимоги,
просили стягнути у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Ухвалою судді Печерського районного суду м.  Києва від 14 листопада 2001р. задоволено
клопотання позивачів про забезпечення позову,
накладено арешт на майно,  що
належить ОСОБА_3 і знаходиться за адресою:АДРЕСА_1,  кв. НОМЕР_2.

Справа №33-ц - 929 кс/2007р.                                                        Категорія
ЦП 40

Головуючий у
першій інстанції Волкова
С. Я. Доповідач Краснощокова
Н.С.

Ухвалою
судді Печерського районного суду м.
Києва від 25 січня 2002р. задоволено клопотання позивачів про
забезпечення позову,  накладено арешт на
квартиру,  що належить ОСОБА_3 і
знаходиться за адресою:АДРЕСА_1,  кв.
НОМЕР_2.

Ухвалою
судді Печерського районного суду м.
Києва від 21 січня 2002р. позовна заява ОСОБА_3 про стягнення моральної
шкоди залишена без руху,  а ухвалою судді
цього суду від 31 січня 2002р. ця позовна заява визнана неподаною.

Ухвалою
судді Печерського районного суду м.
Києва від 29 березня 2002р. апеляційна скарга ОСОБА_4. в інтересах
ОСОБА_3 на ухвали від 14 листопада 2001р.,
21 січня 2002р. та 25 січня 2002р. визнані неподаними і повернені   особі,
що її подала.

Ухвалою
судді Печерського районного суду м.
Києва від 22 липня 2002р. апеляційна скарга ОСОБА_4. на ухвалу від 29
березня 2002р. залишена без руху,  а
ухвалою судді цього суду від 7 серпня 2002р. визнана неподаною і повернена.

Ухвалою
судді Печерського районного суду м.
Києва від 27 серпня 2002р. апеляційна скарга ОСОБА_4. на ухвалу від 7
серпня 2002р. залишена без руху,  а
ухвалою судді цього суду від 11 вересня 2002р. визнана неподаною і повернена.

Рішенням
Печерського районного суду м.  Києва від
26 грудня 2002р. позов задоволено частково. З відповідачки на користь позивачів
стягнено в рівних частках у відшкодування матеріальної шкоди 3 951,  60 грн.,
у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,  відшкодовано судові витрати.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 21 квітня
2003р. апеляційні скарги відповідачки та її представника задоволені
частково,  рішення Печерського районного
суду м.  Києва від 26 грудня 2002р.
скасовано,  справу направлено на новий
судовий розгляд.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 17 липня
2003р. апеляційну скаргу ОСОБА_4. в інтересах ОСОБА_3 відхилено,  ухвалу судді Печерського районного суду
м.  Києва від 11 вересня 2002р. залишено
без зміни.

У
касаційній скарзі позивачіОСОБА_1. та ОСОБА_2. просять скасувати ухвалу апеляційного
суду від 21 квітня 2003р. та залишити в силі рішення Печерського районного суду
м.  Києва від 26 грудня 2002р.,  посилаються на порушення   апеляційним судом вимог матеріального і
процесуального права.

У
касаційній скарзі відповідач ОСОБА_3 та її представникОСОБА_4. просять
скасувати ухвалу апеляційного суду від 17 липня 2003р. ,  посилаючись на порушення судом вимог
матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційних скарг.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційні    скарги                     ОСОБА_1,  ОСОБА_2,          ОСОБА_3та    її представника ОСОБА_4відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 21 квітня
2003р. та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 17 липня 2003р.,  якою
залишено без зміни ухвалу судді Печерського районного суду м.  Києва від 11 вересня 2002р.,  залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.