АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року червня місяця 7 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого  -
МАРТЄВАС. Ю.

судців  -  ТИМЧУКЛ.А./ЧІЧІЛЯВ.А.

при секретарі - СУЛИМКАС. В. розглянула провадження за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 і дочірнього підприємства державної акціонерної компанії „Хліб
України" Миргородського комбінату хлібопродуктів №1 на рішення
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства державної акціонерної
компанії „Хліб України" Миргородського комбінату хлібопродуктів №1 про
поновлення на роботі,  стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення заборгованості по заробітної платі і відшкодування моральної
шкоди.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді -
доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2007 року
зазначений позов задоволено частково.

Поновлено
позивачку на посаді заступника директора з якості,  начальника виробничої технічної лабораторії
відповідача із 6 березня 2006 року.

Справа №
22ц-1031 2007 року

Головуючий у
першій інстанції: АЛЬОШИНА Н.М.

Суддя -
доповідач: МАРТЄВ СЮ.

2

Стягнуто
на користь ОСОБА_1  11280, 51 грн.
заборгованості по заробітній платі,
7156, 5 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  9000 грн. у відшкодування моральної шкоди і
судові витрати.

У решті позову
відмовлено.

У
апеляційних скаргах порушене питання про скасування рішення з підстав неповного
з'ясування судом обставин,  що мають
значення для справи і неправильного застосування місцевим судом норм
процесуального права.

Виходячи
з ч.1  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Апеляційний суду. перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  підстав для задоволення скарг не убачає.

Згідно
до ч.1  ст. 115 КЗпП України,  заробітна плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,  встановлені
колективним договором,  але не рідше двох
разів на місяць через проміжок часу,  що
не перевищує шістнадцяти календарних днів.

З
підстав,  передбачених п.5 ч.1  ст. 40 КЗпП України,  трудовий договір,  укладений на невизначений строк може бути
розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку нез'явлення
на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової
непрацездатності.

З огляду
на ч.1  ст. 43 КЗпП України,  звільнення працівника з підстав,  передбачених п.5 ч.1  ст. 40 КЗпП України,  провадиться за попереднєю згодою
профспілкового комітету.

Відповідно
до ч.3  ст. 43 КЗпП України,  подання власника або уповноваженого ним
органу на засіданні профспілкового комітету має розглядатися у присутності
працівника,  на якого воно внесено.

Розгляд
подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою
заявою.

Виходячи із  ст. 237-1 КЗпП України,  відшкодування власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,  якщо порушення його законних прав призвели до

моральних        страждань,         втрати нормальних    життєвих
зв'язків    і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Місцевим
судом вірно встановлені фактичні обставини утворення правовідносин між
сторонами,  дана належна оцінка
доказам,  а висновок суду про порушення
трудових прав позивачки відповідає обставинам справи і вимогам  ст.
ст. 40, 43, 115, 237-1 КЗпП України.

Апеляційні
скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення,  які б спростовували висновок суду першої
інстанції.

Доводи
апеляційних скарг не дають підстав для висновку про таке порушення норм
процесуального права,  яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Звільнення за п.5
ст. 40 КЗпП України визнається

незаконним,  якщо
воно проведено до закінчення строку,
протягом якого за

працівником за правилами цієї норми або іншого
законодавчого акту

зберігається місце роботи (посада) або після того,  як працівник приступив до

виконання трудових обов'язків,  незалежно від строку відсутності.

Посилання
апелянта ДП ДАК „Хліб України" Миргородського комбінату хлібопродуктів № 1
на відсутність вини у невиплаті заробітку позивачці унаслідок арешту рахунків є
безпідставними,  оскільки у кожному
випадку адміністративну,  кримінальну або
майнову відповідальність за наслідки господарської діяльності згідно чинного
законодавства несе власник або уповноважений ним орган підприємства.

Решта
доводів апелянтів є несуттєвими і не спростовує висновку місцевого суду.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права,  тому підстави для його скасування відсутні.

Проте,  з урахуванням правильної назви посади,  з якої звільнена і на якій поновлюється,  позивачка (а.с. 20, 196-199),  із ч.2 резолютивної частини рішення
підлягають виключенню слова „заступника директора по якості".

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308, 315 ІЩК
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і дочірнього підприємства державної акціонерної компанії

4

„Хліб
України" Миргородського комбінату хлібопродуктів №1 відхилити,  рішення Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 15 лютого 2007 року залишити без змін.

З
урахуванням правильної назви посади,  на
якій поновлюється позивачка (а.с.
196-199),  із ч.2 резолютивної
частини рішення підлягають виключенню слова „заступника директора по
якості".

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.