Справа №
22-2836                             Головуючий
в 1 інстанції - Кучма В.В.
- 31                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

26
квітня 2007 року                                  Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Гурової О.М.

суддів                                                                   Шевченко
В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при
секретарі     Арутюнян Г.В.

за участю:
позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Сулімова О.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу 6 Воєнизованого гірничорятувального загону
Державної гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України на
рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 8 грудня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до 6 Воєнизованого гірничорятувального
загону Державної гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і
одноразової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

6
Воєнизований гірничорятувальний загін Державної гірничорятувальної служби в
вугільній промисловості України звернувся до апеляційного суду із апеляційною
скаргою на рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 8 грудня
2006 року,  яким частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_1: суд стягнув з відповідача на користь позивача середній
заробіток за час затримки розрахунку з 31 серпня 2006 року по 18 жовтня 2006
року у сумі 3916 грн. 15 коп.,  а також
стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати
на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене рішення і ухвалити
нове рішення,  яким повністю відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права,  оскільки вважають,  що за затримку виплати допомоги не може бути
стягнутий середній заробіток,  бо вихідна
допомога не входить до фонду оплати праці.

В
судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав,  просив рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення,  яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач
ОСОБА_1. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної
скарги,  просив рішення суду залишити без
змін.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи частково
вимоги ОСОБА_1 посилався на те,  що
позивач ОСОБА_1. працював командиром загону 6 Воєнизованого гірничорятувального
загону Державної гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України і
був звільнений 31 серпня 2006 року за станом здоров"я на підставі  ст.  40
п. 2 КЗпП України. На час звільнення

2

позивачу
не була виплачена вихідна допомога,  її
виплатили лише 18 жовтня 2006 року,  тому
суд вважав за можливе стягнути з відповідача середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні в сумі 3916 грн. 15 коп. В частині позовних
вимог про стягнення з відповідача одноразової допомоги в сумі 0, 5 окладу у
зв"язку із звільненням на підставі умов колективного договору ОСОБА_1.
було відмовлено в задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення 'позивача і
представника відповідача,  дослідивши
матеріали цивільної справи,  апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає задоволенню,  а рішення суду -
скасуванню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
309 ЦПК України,  підставою для
скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
ОСОБА_1. працював командиром загону 6 Воєнизованого гірничорятувального загону
Державної гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України і був
звільнений 31 серпня 2006 року за станом здоров"я на підставі  ст.  40
п. 2 КЗпП України. На час звільнення позивачу не була виплачена вихідна
допомога,  її виплатили лише 18 жовтня
2006 року.

Згідно  ст.  44
КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав,  зазначених у пункті 2  ст.  40
цього Кодексу,  працівникові виплачується
вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Вказана
вихідна допомога - це не розновід оплати праці. Скоріше,  вона є обов"язковою виплатою,  передбаченою п.5.6.2 ч.5.6  ст.  5
Закону „Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно
Інструкції зі статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня
2004 р. № 5 вказана вище вихідна допомога при звільненні за станом
здоров"я не належить до фонду оплати праці.

Суд
першої інстанції,  задовольняючи позовні
вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 3916 грн. 15 коп.,
посилався на  ст.   ст.
116,  117 КЗпП України. Але з
таким висновком суду погодитись не можливо,
оскільки вказані норми права передбачають строки розрахунку по
заробітній платі і порядок відповідальності за затримку розрахунку при
звільненні. Враховуючи,  що вихідна допомога
при звільненні за станом здоров"я не є складовою частиною заробітної плати
і не є розновідом оплати праці,  середній
заробіток за час затримки її виплати не нараховується,  оскільки це не передбачено законом.

На
підставі викладеного,  Апеляційний суд
приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги і зміни
рішення,  яким слід відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

В
частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з
відповідача одноразової допомоги в сумі 0, 5 окладу у зв"язку із
звільненням на підставі умов колективного договору,  рішення суду необхідно залишити без змін,  оскільки відповідна допомога умовами
колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом відповідача
передбачена лише у випадку звільнення працівника у зв"язку із виходом на
пенсію,  а позивач був звільнений з
роботи за станом здоров"я.

Відповідно
до п.5  ст.  88 ЦПК України,  з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь 6
Воєнизованого гірничорятувального загону Державної гірничорятувальної служби в
вугільній промисловості України понесені судові витрати в сумі 51 грн. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
314,  316 ЦПК України,  Апеляційний суд,  -

3

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу 6 Воєнизованого гірничорятувального загону Державної гірничорятувальної
служби в вугільній промисловості України задовольнити.

Рішення
Сніжнянського міського суду Донецької області від 8 грудня 2006 року змінити.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до 6 Воєнизованого гірничорятувального
загону Державної гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь 6 Воєнизованого гірничорятувального загону Державної
гірничорятувальної служби в вугільній промисловості України понесені судові
витрати в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі
30 грн.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.