Справа № - 22 ц - 1168                                                    Головуючий
року                                                                                 Чолан
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня місяця 12 дня м.
Полтава Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого:
судді - Бондаревської С.М.

Суддів:
Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі:
Амеліній М.В.

з участю

третьої особи
ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного
суду Полтавської області від 31 січня 2007 року

по  справі
за  позовом  ОСОБА_3  до
ОСОБА_4про стягнення збитків

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області
від 31 січня 2007 року відмовлено ОСОБА_3. в
задоволенні їй позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення збитків.

З даним судовим рішенням не погодився представник позивача - адвокат ОСОБА_6

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване
ним рішення скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, мотиви
апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами не було
укладено договору купівлі-продажу квартири позивача ОСОБА_3., а фактично був
лише намір на його укладення. Розписку про передачу грошей писав не відповідач,
а ОСОБА_5 (на той час

ОСОБА_5) - третя
особа по справі і в ній про укладення договору купівлі-продажу та сплату
комунальних послуг нічого не зазначено.

Також судом встановлено, що позивач мала домовленість з відповідачем та
його колишньою дружиною _ ОСОБА_5 (на той час ОСОБА_5) про продаж їм квартири.
Разом з тим, остання не надала суду належних доказів того, що відповідач
зобов'язався сплачувати комунальні послуги. Так, відповідно до наданої суду
позивачкою розписки, ОСОБА_5. (на той час ОСОБА_5) брала на себе зобов'язання
щодо погашення вже існуючого на той час боргу за комунальні послуги. Проте, як
відповідач, так і ОСОБА_5 (ОСОБА_5) не зобов'язувались сплачувати комунальні
послуги, що надавались в квартирі позивачки до оформлення договору
купівлі-продажу квартири. Тому оскільки власником квартири залишалась
позивачка, з якою були укладені договори по наданню комунальних послуг, то вона
і мала зобов'язання по сплаті комунальних послуг згідно укладених з нею
договорів. Крім того, при домовленості про купівлю-продаж квартири між
позивачем та відповідачем не були визначені строки оформлення такого договору,
що давало підстави позивачці в будь-який час анулювати домовленість між нею та
відповідачем і розпорядитись квартирою на власний розсуд. Також між сторонами
не було укладено договору, або іншого правочину, які б зобов'язували
відповідача сплачувати комунальні послуги по квартирі позивача.

За таких обставин, встановивши, що сторонами договір купівлі-продажу
квартири ОСОБА_2, який
відповідав би вимогам ст. 227 ЦК
України (в редакції 1963 року) та ст. 657 ЦК України (в редакції 2003 року) не укладався, як не було
укладено і будь-яких правочинів відносно зобов'язання відповідача оплачувати
комунальні послуги в квартирі позивача, дійшов до вірного висновку щодо
необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 та
правомірно відмовив у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги законності та обґрунтованості висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Рішення місцевим судом ухвалене з дотриманням норм матеріального та
процесуального права та підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЩІК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 31 січня 2007
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного суду України.