Справа № 22-Ц-635 2007 р.            Головуючий
у 1-й інстанції: Костенко В.Г.
Категорія: 32                                     Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

17 травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області у складі:

Головуючого
- Мас лова В. О.

Суддів -             Криворотенка В.І.

Рибалки
В.Г. з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04
квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Відділу громадянства й
реєстрації фізичних осіб Зарічного ВМ СМВ УМВС України в Сумській області,
третя особа: ТОВ «Техкомсервіс», про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням районного суду позов ОСОБА_2 задоволений. Визнано ОСОБА_1
таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано Відділ громадянства й реєстрації фізичних осіб Зарічного ВМ СМВ
УМВС України в Сумській області зняти з реєстрації ОСОБА_1 по квартирі
АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16 грн. судових витрат, а також на
користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.

Оскаржуючи це рішення суду, ОСОБА_1. посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають важливе значення для справи. Зокрема, не взято до
уваги ту обставину, що він частково сплачував комунальні послуги за зазначену
квартиру, чим проявляв зацікавленість до спірного житла. Він не проживав в
квартирі з поважних причин, оскільки за характером роботи постійно перебував у
відрядженнях. Також звертає увагу на ту обставину, що в спірній квартирі ніхто
взагалі не проживав. Ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач
ОСОБА_1. втратив право користування жилим приміщенням -спірною квартирою,
внаслідок відсутності без поважних причин понад шість місяців.

Розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, з'ясувавши
правові позиції сторін, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу такою, що
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 16 листопада 1985 року по
16 листопада 2000 р. перебували в шлюбі (а.с. 7,8)

Під час перебування у шлюбних відносинах сторонам була надана в
користування квартира АДРЕСА_1, основним квартиронаймачем якої є позивачка
ОСОБА_2 Крім неї в зазначеній квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_1. та їх
син ОСОБА_3 (а.с. 5). Право на квартиру має і
донька сторін ОСОБА_4, 1986
року народження, яка знялась з реєстрації у 2005 році в зв'язку з навчанням в
м. Харків.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень свідків, відповідач в
зазначеній квартирі не проживає з січня 2002 року, створив нову сім'ю і
проживає за адресою АДРЕСА_2.

Ст. 72 ЖК України встановлює випадки, за яких жиле приміщення зберігається
за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для
задоволення заявленого позову, оскільки доведено, що відповідач понад шість
місяців не проживає в спірній двокімнатній квартирі, оскільки після розірвання
шлюбу з позивачкою у 2000 році зареєстрував шлюб 2 листопада 2002 року з
ОСОБА_5., від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_6, 2003 року народження, та ОСОБА_7,
2005 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про одруження на а.с.
39, копіями свідоцтв про народження дітей на а.с. 43,44. Під час нового шлюбу
відповідача на ім'я його дружини 07 грудня 2003 року придбаний будинок
АДРЕСА_3, що підтверджується копією договору на а.с. 40 з житловою площею 56,6
кв.м., а загальною площею 73,8 кв.м.

За поясненнями позивачки саме в цьому будинку відповідач постійно і
проживає всі останні роки. Відповідач і сам визнає своє проживання в будинку №
18 на протязі останніх років. Він також визнає, що працює водієм, бувають у
нього по роботі відрядження в межах України, однак він відбуває у відрядження з
будинку № 18 і повертається з відряджень саме в цей будинок до своєї дружини і
двох малих дітей.

Не є достатньою підставою для скасування рішення і відмови в позові
позивачці доводи апелянта про часткову сплату ним комунальних послуг по спірній
квартирі, оскільки наявність права на житло або втрату права на користування
жилим приміщенням ст.ст. 71, 72 ЖК України пов'язує з проживанням або
непроживанням особи в спірному жилому приміщенні. Непроживання в спірній
квартирі впродовж останніх років фактично не оспорює і сам відповідач. Поважних
причин свого непроживання він суду не назвав.

З пояснень позивачки вбачається, що вона з відповідачем мають двох спільних
дорослих дітей і у випадку одруження дітей і створення своїх сімей, хтось з них
залишиться проживати в цій маломірній двокімнатній квартирі, в якій зараз вона
є основним наймачем і проживає. Робота у неї позмінна. В Сумах проживає її
хвора престаріла мати, якій вона інколи надає допомогу.

Суд з достатньою повнотою дослідив обставини справи, з'ясував характер
правовідносин і вирішив спір у відповідності зі ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і
обгрунтованим, оскільки постановлене з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04
квітня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили,
але можуть бути оскаржені в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців.