УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
грудня 2007 року                                                                          м.  Одеса

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Кемеровської
Н.В.,  Короткова В.Д.,  Оверіної О.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємця ОСОБА_2 за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.11.2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2006 року,  -

встановила:

26.04.2005
року ОСОБА_4 звернувся з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2,  третя особа Служба по захисту прав споживача
Енергодарської міської ради,  про захист
прав споживача,  посилаючись на те,  що 08.09.2004 року за договором
купівлі-продажу він придбав у останнього монітор для комп'ютера вартістю 680
гривень зі строком гарантії три роки.

Однак
через два місці після його експлуатації,
були виявлені недоліки монітору,
а саме: він при роботі починав «пищати»,
через що неможливо було працювати на ньому.

16.11.2004        року ОСОБА_1
звернувся до відповідача з вимогою провести

ремонт,  а на час ремонту надати
підмінний монітор.

В цей же
день відповідач забрав монітор для проведення ремонту,  однак ремонт виконаний не був і за власною
ініціативою,  через три дні,  позивач забрав монітор та продовжував його
експлуатувати за призначенням.

02.03.2005        року позивач
письмово звернувся до відповідача з проханням

відремонтувати мотор, який був прийнятий та наданий підмінний на час
ремонту.

Згідно
акту від 05.04, 2005 року ніяких недоліків в моніторі не виявлено і 06.04, 2005
року позивачеві запропоновано забрати монітор,
але він відмовився від його отримання.

Позивач
вважав ,  що згідно акту технічного
обстеження відповідач направив на обстеження не його монітор,  а іншій,
оскільки серійний номер монітору,
який обстежувався , не відповідає серійному номеру монітора,  який він придбав.

Просив
суд розірвати договір купівлі-продажу від 08.09.2004 року,  повернути сплачені ним за вказаним договором
кошти в сумі 680 гривень,  стягнути з
відповідача

Головуючий
у першій інстанції Дзямко О.П.                            Справа
№ 33ц-1422/07

Доповідач
Комаровська Н.В.                                                      Категорія
ЦП:

на Його користь
штраф у розмірі 911, 20 гривень за порушення строку виконання зобов'язання по
усуненню недоліків проданого товару,
штраф на користь держави в розмірі 680 гривень,  та всі судові витрати.

В ході
судового розгляду позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд розірвати
договір купівлі-продажу монітору від 08.09.2004 року,  стягнути з ОСОБА_2 вартість придбаного товару
в сумі 680 гривень,  неустойку в сумі
666, 40 гривень та компенсацію моральної шкоди в сумі 2 500 гривень.

Рішенням
Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.11.2005 року в задоволені
позову відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2006 року апеляційна скарга
відхилена,  рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від 28.11.2005 залишено без зміни.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3
просить скасувати судові рішення,
справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія   суддів дійшла  до висновку,    що підстави для перегляду судових рішень
відсутні,  виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позову,  суд
виходив з того,  що вимоги позивача
відповідно до  ст.  14 ЗУ
«Про захист прав споживачів» не підлягають задоволенню,  оскільки позивач не довів суду,  що недоліки товару виникли не внаслідок
порушення споживачем правил користування або його зберігання.

На
підставі  ст.   ст.
10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи Іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів апеляційного суду Одеської
області , -

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.11.2005 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області 12.01.2006 року залишити без змін. Ухвала
оскарженню не підлягає.