Справа № 22-
1534                                        Суддя
1-їін.- Соболева І.П...
Категорія -23                                                  Доповідач
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої
-Шабанової В.О.

Суддів -
Стратіло В.І., Резникової Л.В.

При секретарі-   Кошмак Т.С.

З участю прокурора Ноздрьова С.В., відповідача ОСОБА_1, представника ДКП
„ВЖКГ" та домоуправління №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну
справу   за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1

на рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 5 грудня 2006
року в справі за позовом прокурора м.Авдіівки в інтересах ОСОБА_3 до скаргою
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 року прокурор м.Авдіівки в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд
до скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_1. Поверхом вище в
квартиріНОМЕР_1 проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з вини яких на
протязі 2005- 2006р.р. неодноразово відбувалося залиття квартири позивачки, як
вона вважає з причин недбалого ставлення до сантехнічних приладів з боку
відповідачів. В наслідку залиття квартири були ушкоджені: в туалеті та в кухні
стеля та стіни, що спричинило їй матеріальну шкоду у розмірі 940 грн. Крім того
відповідачами була заподіяна і моральна шкода, яка висловлюється у
бездіяльності відповідачів.

Посилаючись та те, що відповідачі відмовилися позиваці відшкодувати
заподіяну шкоду у добровільному порядку прокурор просив стягнути з них на
користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 940 грн. та моральну шкоду у
розмірі 500грн..

Відповідачі позов не визнали, заперечуючи факт залиття квартири позивачки ,
зазначали, що при обстежені її квартири не встановлено коли саме сталося її
залиття і з якої причини.

Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від
5 грудня 2006 року було частково задоволено позов прокурора. Стягнуто з ОСОБА_2
та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
в солідарному порядку матеріальну шкоду у розмірі 482 грн. та моральну
шкоду в розмірі 500 грн., а також держмито на користь держави в розмірі
59грн.50коп. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду відповідачі звернулися в суд з
апеляційною скаргою в якій просять скасувати судове рішення, постановити нове,
яким відмовити прокурору у задоволені позову.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, позивача та
відповідача ОСОБА_1 , представника ДКП „ВЖКГ" та домоуправління №3,
дослідивши матеріали справи в межах заявленої скаги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Розглядаючи справу по суті, задовольняючи частково
позовні вимоги прокурора, заявлені в інтересах ОСОБА_3 суд виходив з наявності провини відповідачів у затоці
квартири позивачки, оскільки вони, як наймачі зобов'язані дотримуватися правил
та норм користування водопроводом, каналізацією, стежити за справним станом
санітарно-технічного устаткування свого жилого приміщення.

Проте такий висновок суду зроблений на недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав встановленими, що відповідно до
п.2ч.1ст.309 ЦПК України , що є підставою для скасування судового рішення і
ухвалення нового рішення.

Як вбачається з позовної заяви, залиття квартири позивачки відбувалося
неодноразово на протязі 2005- 2006р.р.. При цьому з актів , які знаходяться в
матеріалах справи від 20.04.2005 року та від 4 травня 2006 року а.с.7,8\
неможливо встановити коли саме сталося залиття квартири позивачки і з яких саме
причин. Будівельна -технічна експертиза по справі не проводилася , оскільки на
час розгляду справи в суді позивачка зробила ремонт в своїй квартирі.

Допитаний в суді першої інстанції в якості ОСОБА_4 і в суді апеляційної
інстанції, за клопотанням позивачки, свідок ОСОБА_5 підтвердили той факт , що
на час залиття квартири позивачки та на час складення акту підлога в квартирі
відповідачів була сухою та будь-яких ушкоджень сантехнічного обладнання в
квартирі відповідачі в не було виявлено.

При звернені до суду і під час розгляду справи ні прокурором, ні позивачем
суду не було надано доказів у відповідності з вимогами ст..1166,1167 ЦК України про
наявність з боку відповідачів протиправних дій або бездіяльності. В свою чергу
судом першої інстанції не було встановлено причинний зв'язок між наявністю
заподіяної шкоди та протиправними діями відповідачів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана
представити судові докази в обґрунтування своїх вимог, або заперечень за
позовом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючі той факт, що суду не були надані докази, які б свідчили про
наявність відповідачів у залитті квартири позивачки підстав для задоволення
позову у суду не було.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення
суду , постановити нове про відмову у задоволені позову прокурору, діючому в
інтересах ОСОБА_3.

Керуючись ст.
ст. 307, 309,314 України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 5 грудня 2006 року
скасувати.

Відмовити прокурору м.Авдіівки, діючому в інтересах в інтересах ОСОБА_3 в задоволені
позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після набрання законної сили рішення суду апеляційної
інстанції.