Справа № 33ц-370                                                                    Головуючий
в 1 інстанції- Підлісна І.М.
- 33                                                                            Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем   України

13 липня
2007 року.                                                                                                    м.  Луцьк

Колегія
судців з розгляду цивільних справ у касаційному порядку Апеляційного суду
Волинсь­кої області в складі:

Лончука
В.Г.,  Расевича С. І.,  Завидовської-Марчук О.Г.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Тернопільської міської ради про визнання
недійсним дер­жавного акта на право постійного користування землею та вилучення
земельної ділянки за каса­ційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 27 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 28 липня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та Тернопільської мі­ської ради про
визнання недійсним державного акта на право постійного користування земель­ною
ділянкою площею 0, 0262 га АДРЕСА_1,
виданого ОСОБА_2,  та вилучення
цієї земельної ділянки.

В
обґрунтування позовних вимог зазначала,
що з відповідачем ОСОБА_2 не було укладено договору оренди,  на підставі якого у відповідності до чинного
законодавства ви­никає право користування земельною ділянкою,  і крім того,
остання порушила цільове призна­чення спірної земельної ділянки,  розпочавши на ній будівництво житлового
будинку,  та втрати­ла право на неї.
Просила визнати недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право постійного
користування землею та вилучити зазначену земельну ділянку з користування відпо­відачки.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2005 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 28 липня 2005 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення суда­ми норм
матеріального і процесуального права,  в
зв'язку з чим просить скасувати судові рішен­ня і постановити нове рішення про
задоволення її позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування судових рішень відсут­ні,
виходячи з наступного.

2

Судами встановлено,  що державний акт на право постійного
користування спірною земельною ділянкою видано ОСОБА_2 на підставі рішень
виконавчого комітету Терно­пільської міської ради № 955 від 27 вересня 2000
року та № 115 від 31 січня 2001 року. Відпові­дачка не використовувала спірну
земельну ділянку не за цільовим призначенням,
будівництво нею на цій земельній ділянці житлового будинку розпочато і
проводилось на підставі відповід­них дозволів згідно чинного законодавства.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  місцевий суд вірно
виходив з того,  що підстав для
скасування зазначеного державно акта на право постійного користування земельною
ділян­кою і вилучення цієї земельної ділянки у відповідачки немає,  а тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з таким висновком суду першої інстанції та залишив
його рішення без змін.

Відповідно
до ч.3  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є непра­вильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального пра­ва.

Статтею
335 ЦПК України визначено,  що суд
касаційної інстанції не може встанов­лювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в рішенні
суду чи від­кинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи,
що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Відсутні передбачені ч. 1
ст.  338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судових рішень.

Керуючись  ст.
332 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 27 квітня 2005 року та ухвалу апе­ляційного
суду Тернопільської області від 28 липня 2005 року в даній справі залишити без
змін. Ухвала оскарженню не підлягає.