Справа
№ 22ц-1153                                                   Головуючий
39                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

16 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області у складі :

головуючого                                                                           Колісниченка
А.Г.

суддів                                                                                      Кузнецової
О.А.,

Гаркуші В.О.,

при
секретарі                                                                          Літвіновій
А.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.11.2006 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,  заборгованості із заробітної плати,  та відшкодування моральної шкоди та позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудового договору недійсним,  стягнення збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.11.2006 року
позов частково задоволено позов ОСОБА_2 З ОСОБА_1 стягнуто 660 грн. в рахунок
заборгованості з виплати заробітної плати та 300 грн. на відшкодування
моральної шкоди в задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_1,  у поданій апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його вимог,  а також в частині задоволення вимог
ОСОБА_2,  а справу направити на новий
розгляд,  посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій частині.

Апелянт,  та адвокат ОСОБА_3,  що представляв у суді його інтереси на
задоволенні апеляційної скарги наполягали,
посилаючись на те,  що судом
неповно з'ясовано обставини справи,
неналежно оцінено надані докази,
порушено норми матеріального та процесуального права,  що призвело до ухвалення незаконного рішення
по справі.

Відповідач-позивач
та адвокат ОСОБА_4,  що представляла його інтереси,  у судовому засіданні,  проти задоволення апеляційної скарги
заперечували,  вважаючи рішення суду
першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача,  учасників
процесу,  що з'явились до суду,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду у визначених законом межах,
колегія суддів вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає.

З
матеріалів вбачається,  що 10.07.2002
року між ОСОБА_2 та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено трудовий
договір,  зареєстрований у районному
центрі зайнятості,  за яким ОСОБА_2 був
зобов'язаний виконувати роботу на автомобілі ЗІЛ-130,  належному ОСОБА_1,  а останній повинен був виплачувати заробітну
плату у розмірі 165 грн. на місяць. З травня по вересень 2004 року ОСОБА_1 не
виплачував заробітну плату ОСОБА_2,  як
того вимагає  ст. 115 КЗпП України.
ОСОБА_1 не було надано суду доказів на підтвердження того,  що заробітна плата ним у цей період
виплачувалась,  а тому рішення суду щодо
її стягнення з ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.  Також ґрунтується на законі,  а саме
ст. 2371 КЗпП України і висновок про стягнення з відповідача за
первинним позовом 300 грн. на відшкодування моральної шкоди заподіяної
несвоєчасною виплатою зарплати. Розмір стягнення визначений судом з урахуванням
засад справедливості та розумності.

Також
вважає правильним і погоджується колегія суддів і з висновком суду першої
інстанції щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення 3264 грн. за
придбання пиломатеріалів,  9000 грн. на
відшкодування моральної шкоди оскільки обґрунтованість цих вимог ОСОБА_1 у
встановленому порядку не доведена. Вимоги про стягнення з ОСОБА_2 5445 грн. не
отриманого прибутку,  870,  44 грн. в рахунок коштів,  сплачених ОСОБА_1 у Пенсійний фонд,  54, 85 грн. сплачених до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
також правильно залишені судом першої інстанції без задоволення,  оскільки сторони перебували у трудових
правовідносинах і можливість стягнення цих сум за таких обставин законом не
передбачено.

Оскільки
трудовим законодавством не передбачена можливість визнання трудового договору
недійсним,  а передбачена лише можливість
його розірвання,  то відмова суду у
задоволенні цієї вимоги ОСОБА_1 також ґрунтується на вимогах закону.

Відмова у
задоволенні вимог ОСОБА_1          про
витребування

запчастин у
ОСОБА_2 також відповідає вимогам закону,
оскільки

відсутність  предмету
для  спору  щодо
цього,  підтверджується

матеріалами
справи.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає
правильним рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Доводи
апелянта колегією суддів перевірені та до уваги не приймаються,  як такі,
що не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду.

Враховуючи
викладене,  підстав для задоволення
апеляції не вбачається.

4

Керуючись  ст.  ст.
303, 307, 308, 315 ЦПК
України,  колегія суддів ,  -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити,  а рішення
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.11.2006 року
- залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і з наступного дня вона може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом
подання касаційної скарги.