РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
вересня: 2007 року                                                                                     м.  Ужгород

Колегія суддів
палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого -
Дроботі В.В.,

суддів - Власова C.O.,
Кемінь М. П.,

при секретарі -
Довбака Т.О.,

з участю представників
апелянта та позивачки

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою відповідача
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Свалявському
районі на рішення Свалявського районного суду від 6 серпня 2007 року.

встановила:

ОСОБА_1  пред'явила до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Свалявському районі позов про виплату
одноразової допомоги.

Позивачка
зазначала,  що 9 листопада 2006 року з її
колишнім чоловіком стався нещасний випадок на виробництві у ТОВ
"Свалява-Міськбуд",  внаслідок
якого він помер. На той час на їх утриманні знаходилось двоє неповнолітніх
дітей. Шлюб між нею та її чоловіком було розірвано,  але не зареєстровано у РАГСі. її прохання
виплатити одноразову допомогу дітям у зв'язку із втратою годувальника
відповідач залишив без задоволення.

Посилаючись
на зазначені обставини позивачка просила стягнути з відповідача зазначену
допомогу.

Рішення суду
позов задоволено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати,  відмовивши у задоволенні позовних вимог.
Вказує на те,  що суд неправильно
застосував матеріальний закон.

Колегія
вважає,  що скарга підлягає задоволенню
лише в частині звільнення відповідача від сплати державного мита,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст.  ст. 21, 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" у разі смерті потерпілого
розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого.

Справа
№22ц-1561/07р.                                                                       Категорія
44

Головуючий у 1
інстанції: Ганчак Л.Ф.

Доповідач:
Дроботя В.В.

З акту
про нещасний випадок на виробництві від 25 листопада 2006 року,  свідоцтв про народження дітей позивачки,  постанов про призначення попередніх виплат
видно,  що ОСОБА_2  до своєї смерті проживав в АДРЕСА_1,  тобто з позивачкою та їх двома неповнолітніми
дітьми (а.с.  4-15 ).

Враховуючи
наведене,  суд вірно зобов'язав
відповідача виплатити позивачці одноразову допомогу у зв'язку із втратою
годувальника дітей позивачки.

Доводи скарги в
цій частині до уваги прийняті бути не можуть.

Визначальним
фактом у правовідносинах є не шлюб позивачки з ОСОБА_2 (існуючий або
розірваний),  а наявність сім'ї.

За
змістом  ст. 3 Сімейного кодексу України
діти позивачки,  вона та потерпілий
ОСОБА_2  складали одну сім'ю на час
виникнення спірних правовідносин.

Окрім
того,  відповідач постановою №297 від 21
грудня 2006 року сам визнав зазначений вище юридичний факт,  призначивши інші страхові виплати.

Що
стосується стягнення судом з відповідача 8, 50 грн. судового збору,  то такий проведено без врахування змін,  внесених ЗУ "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо загальнообов'язкового державного соціального
страхування" №429-IV від 16 січня 2003 року у п.34  ст. 4 Декрету KM України
"Про державне мито". Згідно цих змін відповідач звільняється від сплати
судового збору по справах,  в яких він є
стороною.

Керуючись  ст.
ст.  307,  314 ЦПК України,  колегія суддів,  -

рішила :

Апеляційну
скаргу відповідача задовольнити частково.

Рішення
Свалівського районного суду від 6 серпня 2007 року змінити,  виключивши з його мотивувальної та
резолютивної частини вказівку на стягнення з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування в Свалявському районі в доход держави судового
збору.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення може
бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.