Справа № 22- 3448                                              головуючий
у 1 інстанції Мироненко
Категорія № 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 квітня 2007р.

Апеляційний суд
Донецької області в складі

Головуючого
Червинської М.Є.

Суддів: Шевченко
В.Ю., Алексєєва А.В.

при секретарі
Мартиросовій А.Б.

з   участю
представників   сторін,    відповідача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2, на рішення Центрально-міського
районного суду м.Макіївки від 02 лютого 2007р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про захист ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, звернувся із апеляційною скаргою на рішення
Центрально-міського районного суду м.Макіївки від 02 лютого 2007р., яким було
частково задоволено позов ОСОБА_3

Визнано
викладені про ОСОБА_3
відомості у скарзі ОСОБА_1 від 16 червня 2006р. до правоохоронного органу -
прокуратури Донецької області та у заяві від 01 вересня 2006р. до Секретаріату
Президента України, правоохоронних органів - Служби Безпеки України,
Генеральної прокуратури України та прокуратури Донецької області -неправдивими.

Визнано
дії ОСОБА_1 щодо викладення ним неправдивих відомостей відносно ОСОБА_3 у скарзі від 16
червня 2006р. до правоохоронного органу -прокуратури Донецької області та у
заяві від 01 вересня 2006р. до Секретаріату Президента України, правоохоронних
органів - Служби Безпеки України, Генеральної прокуратури України та
прокуратури Донецької області - неправомірними та такими, що принижують ділову
репутацію.

З
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто у рахунок відшкодування моральної шкоди
2000грв. та судові витрати в сумі 265грв.

В
апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду
першої інстанції, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд,
задовольняючи позовні вимоги, не

врахував , що в
своїй скарзі відповідач не звинувачував позивача в злочинних діях, а тільки
просив огородити себе від тиску з боку позивача і можливого втручання в судовий
розгляд по цивільній справі за позовом про розподіл майна. Суд першої інстанції
не прийняв до уваги, що розгляд заяви ОСОБА_1 від 01 вересня 2006р. ще триває і
це є обов"язковою підставою для зупинення провадження по справі. Суд
неправильно застосував до кримінально-правових правовідносин норми цивільного
права не врахувавши роз'яснення, які містяться у Рішенні Конституційного Суду
України від 10.04.2003р. №8-рп2003.

В
засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи
апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник
позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду
залишити без змін.

Судом першої
інстанції встановлені наступні обставини.

16
червня 2006 р. ОСОБА_1 звернувся
до прокуратури Донецької області зі скаргою на ОСОБА_3, який займає
посаду прокурора Київського району м. Донецька, в якій вказує, що знайом з
ОСОБА_3 з 1998 р. У 2000 р.
ними було придбано нежиле приміщення в м. Макіївці, при цьому договір купівлі -
продажу був оформлений на сина позивача- ОСОБА_4., та нього в рівних частинах.
Він домовився з ОСОБА_3
про те що буде робити ремонт. Однак після того, коли ним був закінчений
ремонт цього нежилого приміщення, ОСОБА_3 відмовився відшкодовувати йому
половину грошей, які ним були затрачені на вказані ремонтні роботи. У 2003 р.
ОСОБА_4подарував частину приміщення своєї матері, а гроші так йому не
повернули. Виниклий між ними спір не був урегульований мирно, в зв»язку з чим у
теперішній час суд розглядає їх позов. У даній скарзі він вказав, що ОСОБА_3
використовує своє службове становище, оказує на нього тиск, направляє до нього
представників контролюючих органів, щоб його перевіряли, дзвонить йому по
телефону та загрожує, вказав, що ОСОБА_3 також може оказати тиск на суд при
винесенні рішення, а також зазначив, що в нього є інформація про корупційну
діяльність ОСОБА_3

Перевірка
цієї заяви провадилась прокуратурою Донецької області та 14 липня 2006 року
була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи у відношенні
прокурора Київського району м. Донецька ОСОБА_3, на підставі п.2 ст.6 КПК
України, в зв»язку з відсутністю в його діях складу злочину.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не заперечував, що йому було відомо про
постанову від 14.07.2006 p.,
винесену прокуратурою Донецької області, та він мав копію цієї постанови,
однак після цього 01.09.2006 року ОСОБА_1 знову звернувся на адресу
Секретаріату Президента України, правоохоронних органів -Служби Безпеки
України, Генеральної прокуратури України та прокуратури Донецької області, і
при цьому, вказав на ті ж самі факти, які були предметом перевірки прокуратурою
Донецької області і інші факти , як на його думку, злочинної діяльності
позивача ОСОБА_3 як прокурора.

Враховуючи
зазначені обставини, а також те, що у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не
заперечував відсутність у нього доказів на підтвердження тих обставин, які він
вказав у своїх двох заявах, суд дійшов до висновку, що викладені у скарзі та
заяві ОСОБА_1 негативні відомості є завідомо неправдивими, та недостовірними і
при цьому принижують ділову репутацію прокурора Київського району м. Донецька
ОСОБА_3 як громадянина та людини. З урахуванням конкретних обставин справи,
глибини моральних страждань позивача, суд на підставі вимог ст.ст.23,1167 ЦК
України вирішив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000грв.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за
таких підстав.

Пленум
Верховного Суду України в пункті 1 постанови "Про судове рішення" від
29.12.1976р. №11 роз"яснив, що рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного і процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи
частково заявлені позовні вимоги, суд обгрунтовано виходив з того, що після
першого звернення відповідача зі скаргою на дії ОСОБА_3, прокуратурою
Донецької області проводилась відповідна перевірка, по результатам якої 14
липня 2006р. була прийнята постанова про відмову в порушенні кримінальної
справи на підставі п.2ст.6 КПК України у зв"язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу злочину.

Встановлено,
що ОСОБА_1 був повідомлений про вказану постанову, мав її копію, про що
відповідач не заперечував під час розгляду справи. Однак, не оскаржуючи у
встановленому законом порядку дану постанову, ОСОБА_1 01 вересня 2006р. знову
звернувся із аналогічною заявою, при цьому, як наполягав сам відповідач, це
звернення здійснено не з метою повідомити відповідні органи про допущені
ОСОБА_3 порушення вимог закону як робітника прокуратури, а з тим, щоб огородити
себе від тиску з боку позивача та повідомити про його корупційні діяння.

Згідно
вимог ст.299 ЦК України
фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична
особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно
до роз'яснень, які містяться в рішенні Конституційного Суду України від
10.04.2003р. № 8-рп2003, наявність у зверненнях до правоохоронного органу за
відомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність згідно з
законодавством України.

Таким
чином, враховуючи встановлені по справі обставини та керуючись зазначеними
нормами матеріального права, суд першої інстанції зробив правильний висновок,
що викладені у скарзі та заяві ОСОБА_1 негативні відомості є завідомо
неправдивими та принижують ділову репутацію ОСОБА_3 як робітника органів
прокуратури.

Доводи
апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції неправильно
застосовані положення Рішення Конституційного Суду України від 10.04.2003р.,
оскільки викладені позивачем у скарзі обставини відповідно до вказаного Рішення
не можна вважати поширенням відомостей, які принижують ділову репутацію
ОСОБА_3, а є способом самозахисту (необхідної оборони) в порядку КК України, є
неспроможними та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що
позивач є робітником правоохоронних органів, а відповідач сам наполягає на
тому, що його звернення мали місце не з приводу порушень ОСОБА_3 своїх
функціональних обов'язків як прокурора, а щодо особи, яка є робітником органів
прокуратури та використовує своє положення для власних цілей - придбання
рухомого та нерухомого майна, тощо.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно та правильно встановив обставини
справи та відповідні їм правовідносини, з"ясував доводи і заперечення
сторін, встановленим обставинам та доказам дав належну оцінку та дійшов до
обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого
позову.

Доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при
розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права,
що призвели або могли призвести до неправильного вирішення заявлених позовних
вимог.

Відповідно
до ч.1ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст.307,308,315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -ОСОБА_2, відхилити.

Рішення
Центрально-міського районного суду м.Макіївки від 02 лютого 2007р. залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.