Справа № 22-3604/07                                                       Головуючий у 1 інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Приймак В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2007 року                                                                                          м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                Приймака В.М.,

• Суддів:                           Подліянової Г.С.,

Мануйлова
Ю.С.,

При секретарі:               Батарейній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ВАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2007року

по справі за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Запорізький електровозоремонтний завод",
третя особа на стороні відповідача: Пенсійний фонд у Комунарському районі м.
Запоріжжя про відшкодування завданих збитків, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ "Запорізький
електровозоремонтний завод", третя особа на стороні відповідача: Пенсійний
фонд у Комунарському районі м. Запоріжжя про відшкодування завданих збитків, про
стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування
позову вказував, що 26.08.1989 року він був прийнятий на посаду формувальника в
ковальсько-ливарний цех, який бере участь у литті, Запорізького
електроремонтного заводу і постійно працював на вказаній посаді до 14.12.1993
року. Оскільки зазначена посада входить до Списку №1, то він має право на
пенсію на пільгових умовах. Однак, у зв'язку зі вступом в дію Закону України
"Про пенсійне забезпечення", пенсія за пільговими умовами
призначається працівникам, які працювали на роботах за Списком №1 при умовах
атестації робочого місця, яка повинна проводитись атестаційною комісією
підприємства не рідше одного разу на 5 років. Вперше відповідачем було
атестовано робоче місце позивача у 2000 році, у зв'язку з чим період роботи від
01.08.1992 . до 14.12.1993 р. не був зарахований до пільгового стажу за Списком
№1.

2

За таких обставин він не міг вийти на пенсію з 08.02.2005 року і
пенсія була йому оформлена лише з 08.02.2007 року.

Оскільки такими діями відповідача йому було завдано збитків у розмірі 12
912 грн., позивач просив суд стягнути зазначену суму та суму моральної шкоди у
розмірі 20000 грн., а також судові витрати.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2007р. позов задоволено
частково.

Стягнуто з ВАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" на
користь ОСОБА_1. завдані йому збитки у сумі 12 912 грн., судовий збір у сумі
137 грн.62 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення
слухання справи у розмірі 30 грн. та моральну шкоду в розмірі
1000 грн..

В апеляційній скарзі ВАТ "Запорізький електровозоремонтний завод"
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, оскільки суду першої інстанції при його ухваленні
були порушені норми матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції, з посиланням
на ст. 22 ЦК України, дійшов висновку, що
відповідач спричинив позивачу матеріальні збитки та моральну шкоду.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам
закону, встановленим обставинам та наданим доказам.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію за
віком, незалежно від місця останньої роботи працівники ... за результатами атестації робочих місць. Таким чином, законодавець
встановив належні засоби доказування, якими можна довести право на пенсію на
пільгових умовах, а саме -результати атестації робочих місць.
В матеріалах справи відсутні докази того, що в період 1992-1993 роки
проводилась атестація робочого місця позивача.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Припущення суду першої інстанції з цього приводу є необгрунтованим,
оскільки неможливо довести, що позивач міг
би вийти на пенсію з 08.02.2005 року.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків
у результаті порушення її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Разом з тим, право на пенсію не є цивільним правом, а норми ст.ст. 16, 22 ЦК України не регулюють відносини, які виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 82 Закону України „Про пенсійне забезпечення"
документи про призначення пенсій розглядаються
органом, що призначає пенсії, не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову у призначені пенсії із
зазначенням причин відмови та порядку оскарження
орган, що призначає пенсії , видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше п'яти днів після
винесення відповідного рішення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач у 2005 році звертався
із письмовою заявою про призначення пенсії до
відповідного органу, а також про відмову в оформлені пенсії
у 2005 році.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про понесення позивачем
матеріальних збитків та моральної шкоди є
необгрунтованим, оскільки, .відсутня відмова Пенсійного фонду у
призначені йому пенсії у 2005 році.

3

Оскільки рішення
суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та відсутня необхідність у збиранні нових доказів,
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу у задоволені його позовних вимог.

Керуючись
ст.ст.305, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ "Запорізький
електровозоремонтний завод" задовольнити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2007 року цій по справі скасувати.

Ухвалити нове
рішення наступного змісту: „ОСОБА_1 у задоволені позову до ВАТ „Запорізький
електровозоремонтний завод" про зідшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди відмовити."

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.