Справа № 22ц-3230 від 2007 року                       Головуючий в 1 інстанції
Категорія 32                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 рік квітень
23 дня Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого       - Бараннік О.П.,

суддів                 - Михайловської С.Ю., Присяжної
Ж.І.,

при
секретарі      - Лещинській О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 09 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Відділ паспортної реєстрації служби
Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, КЖЄП № 26 Індустріального
району м. Дніпропетровська про визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1, разом ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про позбавлення права користування
жилим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що разом з
позивачкою ОСОБА_1, яка є наймачем двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, на площі
вказаного житла на теперішній час прописаний її молодший син, співпозивач по
справі, ОСОБА_2, та невістка ОСОБА_3 зі своїм сином, онуком позивачки, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Після того, як в 1994 році старший син позивачки ОСОБА_5 був засуджений за
скоєння злочину до позбавлення волі, його дружина, відповідачка по справі
ОСОБА_3, разом з сином ОСОБА_4, з невідомих причин для позивачки переїхала зі
спірної квартири до своїх родичів, де проживає і на сьогодні.

Не повернулася відповідачка до спірної квартири і після відбування
покарання ОСОБА_5, який невдовзі після повернення на волю ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер від туберкульозу легенів.

Таким чином, оскільки на протязі одинадцяти років
відповідачка, а також її син , на теперішній час уже повнолітній ОСОБА_4, не
проживають в спірній квартирі без поважних на те причин і на неодноразові
звернення позивачки, як до Індустріального райвідділу внутрішніх справ, так і
до них щодо добровільної виписки з житлової площі квартири АДРЕСА_1, яку
ОСОБА_1, будучи інвалідом першої групи, разом зі своїм сином ОСОБА_2 - інвалідом
третьої групи не змозі оплатити, ніяким чином не реагує, позивачі вимушені були
звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили на
підставі статей 71, 72 ЖК України визнати відповідачів такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1 внаслідок їх відсутності у вказаному
житловому приміщенні понад шести місяців без

поважних причин, та зобов'язати відділ паспортної реєстрації і міграційної
служби Індустріального райвідділу внутрішніх справ м. Дніпропетровська зняти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реєстрації у вказаній квартирі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого
2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду, висновки
якого не відповідають фактичним обставинам справи, скасувати і постановити нове
рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду
-скасуванню, з послідуючою постановкою нового рішення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 не мають можливості
проживати в спірній квартирі через недоброзичливе ставлення до них з боку
позивачів.

Але, з таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений
всупереч показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитаних
в судовому засіданні першої інстанції та матеріалів справи, згідно яких
підтверджено факт не проживання відповідачів на житловій площі спірної квартири
понад шести місяців без поважних на те причин.

Що стосується недоброзичливого відношення позивачів, то саме по собі таке
відношення, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про
визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
оскільки ніяких звернень з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо усунення перешкод у
їхньому проживанні на житловій площі спірної квартири відповідачами суду надано
не було, в зв'язку з чим і рішення суду першої інстанції, висновки якого не
відповідають фактичним обставинам по справі, не може залишатись в силі і
підлягає скасуванню, і на підставі чого колегія суддів вважає можливим
постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 304, 307, 309,
313 -314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого
2007 року скасувати.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим
приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати відділ паспортної реєстрації і міграційної
служби Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з  реєстрації у  квартирі
АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили.