Справа № 2 - 1300/ 2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
вересня  2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді Проскурні
С.М.

при секретарі - Корнацькій
І.В.,

за участю представника
Янтарненської сільської ради - Краснолобової Т.Я.,

представника позивача -
Попової Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою
та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1.
10 травня 2007 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення
перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом знесення та
переміщення збудованої ним огорожі відповідно до встановлених меж суміжних
земельних ділянок, а також відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі
1000 грн. Вимоги мотивовані тим, що огорожа, яку будує відповідач, проходить по
території присадибної земельної ділянки позивача вглиб на 0,36м та довжиною
15м.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник за довіреністю ОСОБА_3.
уточнили позовні вимоги. Відповідно до пояснень представника позивача в
користуванні її матері ОСОБА_1. знаходиться земельна ділянка площею 0,06га, яка
була виділена для експлуатації та обслуговування жилого будинку поАДРЕСА_1 на
підставі рішення виконкому Янтарненської сільської ради від 27.11.97 № 113.
Відповідач ОСОБА_2., який є власником суміжної земельної ділянки, розташованої
по АДРЕСА_2, розпочав будівництво огорожі (паркану) довжиною 15м, захопивши при
цьому частину земельної ділянки позивача вглиб на 0,36м. ОСОБА_1. з цього
приводу зверталась до Янтарненської сільської ради, яка своїм рішенням від
07.11.06 зобов'язала ОСОБА_2. прибрати з території земельної ділянки ОСОБА_1.
огорожу, яку він будує, в строк до 01.12.06,
та вести будівництво огорожі у відповідності до виданого йому державного
акту на право власності на земельну ділянку на принципах добросусідських
відносин. Факт захоплення частини земельної ділянки позивача відповідачем
підтверджено актом обстеження земельних ділянок від 05.10.06, складеного
комісією у складі депутатів Янтарненської сільської ради,
спеціаліста-землевпорядника цієї ж  ради.
Лише після звернення позивача до суду ОСОБА_2. усунув перешкоди в праві
користування земельною ділянкою ОСОБА_1., звільнив захоплену ним частину
земельної ділянки, та прибрав свою огорожу з території позивача. Протиправними
діями ОСОБА_2. позивачу, яка є особою похилого віку, було заподіяно моральну
шкоду. ОСОБА_1. змушена була неодноразово звертатися  до відповідача та сільської ради з вимогами
припинити порушення її прав як землекористувача, що негативно відобразилось на
стані її здоров'я. Просила стягнути на її користь на відшкодування заподіяної
моральної шкоди 1000 грн.

В
судовому засіданні ОСОБА_2. позовні вимоги не визнав. Відповідно до пояснень
відповідача в липні 2007 року з метою врегулювання земельного спору з ОСОБА_1.
та згідно з рішенням Янтарненської сільради від 07.11.06 № 54 він прибрав з
території земельної ділянки позивача огорожу, яка ним будувалась, що не
заперечувалось в судовому засіданні позивачем та її представником. Вважав, що
позивачем не представлено суду доказів заподіяння їй моральної шкоди внаслідок
погіршення стану здоров'я з приводу земельного спору між ними. Між правопорушенням, яке на даний
час ним усунено, та погіршенням стану здоров'я ОСОБА_1., відсутній причинний зв'язок.
Просив в позові відмовити.

Відповідно
до пояснень в судовому засіданні представника третьої особи Янтарненської
сільської ради Краснолобової  Т.Я.
комісією у складі депутатів сільради та нею особисто  за заявою ОСОБА_2. і ОСОБА_1. було проведено
огляд  їх присадибних ділянок. Комісією
встановлено, що паркан, який будував ОСОБА_2., проходив по території
присадибної земельної ділянки ОСОБА_1. вглиб її території до 0,36м, довжиною
більше як 15м, про що складено акт від 05.10.06. Рішенням сільської ради
ОСОБА_2. було запропоновано усунути порушення та вести будівництво відповідно
до отриманого ним державного акту на свою земельну ділянку. За письмовою заявою
ОСОБА_2. про уточнення меж його земельної ділянки для будівництва огорожі з
метою врегулювання конфлікту, 16 серпня 2007 року, за доручення сільського
голови вона разом з депутатом Чимісовою Л.В., відновили межі суміжних земельних
ділянок ОСОБА_1. і  ОСОБА_2.  згідно з державним актом на земельну
(присадибну) ділянку останнього.

Вислухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, показання свідка, дослідивши
письмові докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1. такими, що не  підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ст.152 ч.2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно
зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Свої
позовні вимоги ОСОБА_1. обґрунтовує тим, що ОСОБА_2. при будівництві огорожі
довжиною 15м проник вглиб її земельної ділянки на 0,36м, чим порушив її право
користування своєю присадибною земельною ділянкою.

За
нормами статті 391 ЦК України та статті 48 п.2 Закону України “Про власність”
від 07.02.91 № 697-ХІІ власник має право на захист права власності від
порушень, хоча б вони і не були пов'язані з позбавленням володіння. Для подання
такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та
розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли
позивачу збитки. Достатньо, що такі дії хоча б і не позбавляли власника
володіння майном, але об'єктивно порушували його права і були протиправними.

Судом
встановлено, що рішенням виконавчого комітету Янтарненської сільської ради №
113 від 27.11.97 ОСОБА_4. було передано безкоштовно у приватну власність
земельну ділянку площею 0,06га для експлуатації та обслуговування жилого
будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_2. є власником земельної ділянки площею 0,1472га, яка розташована по
АДРЕСА_2, що підтверджено державним актом на право власності на земельну
ділянку.

Відповідно
до ст.91 ч.1 п. “г” ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані
не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Факт
правопорушення з боку відповідача підтверджено актом обстеження земельних
ділянок ОСОБА_1. та ОСОБА_2. від 05 жовтня 2006 року, складеного комісією у
складі депутатів Янтарненської сільської ради Чимісової Л.В., Хомич В.П. та
спеціаліста-землевпорядника Краснолобової Т.Я.
Зокрема, комісією було встановлено, що паркан, який будувався ОСОБА_2.,
проходить по території присадибної земельної ділянки ОСОБА_1. довжиною більше
15м та вглиб її території до 0,36м.

Наявність
правопорушення не заперечувалось і відповідачем у суді.

В
той же час судом встановлено, що на час розгляду справи в суді правопорушення,
вчинене відповідачем, усунене повністю. ОСОБА_2. звільнив ту частину
присадибної земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1., яку він захопив
підчас зведення огорожі, та прибрав її з території позивача. Цей факт
підтверджено в судовому засіданні представником позивача і не заперечувалось
самою ОСОБА_1.

В
зв'язку з тим, що на момент розгляду справи в суді правопорушення, що є
об'єктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову в
частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійснення права користування
земельною ділянкою шляхом знесення та переміщення огорожі відповідно до
встановлених меж суміжних земельних ділянок у суду немає.

Відповідно
до положень ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають  з'ясуванню: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Належних
доказів на підтвердження того, що позивач зазнала моральних страждань внаслідок
погіршення стану її здоров'я через тривалий конфлікт і суперечки з приводу вирішення земельного спору,
суду не представлено. Посилання позивача та її представника як на докази
поганого стану здоров'я ОСОБА_1. на санаторно-куротні книжки про проходження
нею лікування захворювання туберкульозу легенів наприкінці 60-х початку 70-х
років, пенсійне посвідчення, де зазначена 2 група її інвалідності, та
погіршення здоров'я внаслідок заподіяних з вини ОСОБА_2. стресів, не може бути
визнане беззаперечним доказом спричинення їй моральної шкоди.

Показання
свідка ОСОБА_5 про взаємні образи з боку сім'ї ОСОБА_2 та сім'ї ОСОБА_1 з
приводу будівництва огорожі є загальними, не стосуються конкретно відповідача
ОСОБА_2., а тому не можуть бути підставою для покладення на нього обов'язку відшкодування
моральної шкоди.

Наявність
причинного зв'язку між скаргами ОСОБА_1. на погіршення стану свого здоров'я та
правопорушенням, яке мало місце з боку відповідача, в суді не доведено.

Оцінюючи
за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення
позову                  ОСОБА_1.

Відповідно
до статей 88, 89 ЦПК України приймаючи до уваги, що вимоги позивача про
усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою були
задоволені відповідачем після пред'явлення позову, з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1.
підлягають відшкодуванню понесені нею витрати по оплаті судового збору в
розмірі 08,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі
07,50 грн. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору з позовних вимог
про відшкодування моральної шкоди в розмірі 08,50 грн., в задоволенні яких ій
відмовлено, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись
статтями 91, 152 ЗК України, статтею 48 Закону України “Про власність”,
статтями 391, 1167 ЦК України,  статтями
10, 11, 60, 88, 89, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні права
користування земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди  у повному обсязі.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  понесені
нею судові витрати по оплаті судового збору та інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 16 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя