Справа № 33ц-242/07                                              Головуючий у І
інстанції - Дудяк С.В.
11                                                              Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
червня 2007 року                                                       м.
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Во­линської
області в складі:

Лончука В.Г.,
Расевича С.І., Шевчук Л.Я.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору завдатку, стягнення збитків та
відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Заліщиць-кого районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2004 року та
ухвалу апеляційно­го суду Тернопільської області від 10 березня 2005 року,

встановила:

У липні 2004
року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом.

Позивач
зазначав, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 11 лютого 2004 ро­ку був укладений
та посвідчений 12 лютого 2004 року приватним нотаріусом договір за­вдатку на
суму 15900 грн. в забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1. Оскільки відповідачі відмовилися укласти договір
купівлі-продажу зазначеного будинку, ОСОБА_1 просив стягнути в його користь з
відповідачів подвійну суму завдатку в розмірі 31800 грн., 2468грн. понесених
затрат за оформлення документів на будівлю та 10000 грн. заподіяних моральних
збитків. В ході судового розгляду справи позивач від позову до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відмовився, в частині позову до ОСОБА_2 зменшив позовні вимоги і просив
стягнути з останнього подвійну суму завдатку в розмірі 31800 грн. та 3000 грн.
в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Заліщицького районного суду від 12 жовтня 2004 року позов задово­лено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 31800 грн.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2005 року рі­шення суду
першої інстанції змінено, постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
15900 грн., в решті рішення суду залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Заліщицького ра­йонного
суду Тернопільської області від 12 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 10 березня 2005 року, а справу направити на новий
розгляд до Чортківського районного суду, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що з метою забезпечення виконання майбутнього договору
купівлі-продажу належного ОСОБА_2 будинку сторони уклали договір, згідно з
умова­ми якого позивач передав відповідачу завдаток в сумі 15900 грн. Договір
про відчуження будинку вони не уклали.

Згідно
ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що ви­дається
кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

За
змістом вказаної статті завдатком може забезпечуватися тільки дійсне зо­бов'язання.

В даному
випадку суди не встановили факту укладення договору купівлі-продажу з
дотриманням обов'язкової для цього нотаріальної форми, а тому, виходячи з
наведеної норми права, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що
сплачена по­зивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 сума 15900 грн. є авансом, а не
завдатком, і рішення Заліщицького районного суду від 12 жовтня 2004 року слід
змінити, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 15900 грн.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею
335 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи, що оскаржувані судові рі­шення ухвалені
з додержанням норм матеріального та процесуального права Відсутні пе­редбачені
ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового скасування.

Керуючись ст.
ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 10 березня 2005 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.