Справа № 22ц-1404        Головуючий у 1 інстанції - Кузнецова О.Ю.
2007 р. Суддя-доповідач       - Триголов В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року червня місяця 14 дня                                                м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого-судді  -  Триголова В.М.,

суддів - Омельченко Л.М.,
Бондаревської С.М.,

при секретарі - Барило Я.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 13 травня 2004 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про захист честі, гідності
і ділової репутаціі, відшкодування моральної
шкоди; зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3до ОСОБА_1 про захист честі,
гідності, відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду -

встановила:

У грудні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те,
що відповідачі у червні 2002 року надіслали
позовну заяву до п'яти державних організацій про надання йому психіатричної

допомоги.

Крім того, вказував, що відповідачі розповсюджують вигадки про його
психічні вади, висловлюють образи, наклепи та плітки.

Прохав визнати поширені відомості про його стан здоров'я такими, що не відповідають дійсності та просив стягнути в рахунок
відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 24 мінімальних розміри заробітної
плати, а з ОСОБА_3, а з ОСОБА_3 12 мінімальних розмірів заробітних плат.

В березні 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до ОСОБА_1 з зустрічними
позовними вимогами про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що в 2002 році ОСОБА_1 направив скарги до Решетилівського РВ МВС, прокурору Решетилівського
району, головному лікарю, голові

2

райдержадміністрації, в яких
вказав, що вони та їхні родичі скоюють стосовно нього неправомірні дії,
позивачі стверджують, що жодна з скарг ОСОБА_1 не підтвердилась.

Просили визнати
викладені ОСОБА_1 в скаргах відомості такими, що порочать їх честь, гідність та
ділову репутацію та зобов'язати ОСОБА_1 вибачитись перед ними.

ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 прохали стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди по 5000 грн. кожній.

В травні 2003
року ОСОБА_1 збільшив розмір позовних вимог про відшкодування моральної шкоди
до 7000 грн. та просив зобов'язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вибачитись перед ним.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

Доповнені та збільшені позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4
не визнали.

Рішенням
Октябрського райсуду м.Полтави
від 13 травня 2004 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги задоволено частково.

Відомості,
поширені в заяві ОСОБА_1 від 31.05.2002 року до начальника Решетилівського РВ
УМВС України в Полтавській області відносно ОСОБА_2 визнано такими, що в
повному обсязі не відповідають дійсності та порочать її честь та гідність,
спростувавши їх шляхом направлення рішення суду до Решетилівського райвідділу
міліції.

Відомості,
поширені в заявах ОСОБА_1 від 31 травня 2002 року до начальника Решетилівського
райвідділу міліції, від 27.06.2002 року до директора Кукобівської
загальноосвітньої школи та прокурора Решетилівського району відносно ОСОБА_3 та
від 04.05.2002 року до начальника Решетилівського райвідділу міліції відносно
матері ОСОБА_5 визнано такими, що в повному обсязі не відповідають дійсності та
порочать її честь, гідність і ділову репутацію та зобов'язано спростувати їх
шляхом направлення рішення суду до Решетилівського райвідділу міліції,
директору Кукобівської загальноосвітньої школи, прокурору Решетилівського
району.

Зобов'язано ОСОБА_1 вибачитись перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. і на користь ОСОБА_3 2000 грн. моральної
шкоди.

В апеляційному
порядку рішення суду оскаржив ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків
суду обставинам справи.

Апелянт вказує,
що суд безпідставно не залучив до участі у справі прокуратуру Полтавської
області та Решетилівську центральну районну лікарню.

Неналежним чином допитані свідки ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8

Апелянт
стверджує, що заяви ОСОБА_1 від 31.05.2004 року, 04.05.2002 року до
Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області та від 27.06.2002 року до
директора та профспілкової організації Кукобівської загальноосвітньої школи
отримані незаконним шляхом, а тому не можуть враховуватись судом як докази.

Не забезпечив
суд рівність учасників процесу перед судом і законом щодо подання та
дослідження доказів, заяв, клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Протиправно
судом прийнято від ОСОБА_3 інформацію стосовно гр.ОСОБА_1, так як вона отримана
ОСОБА_3 без його на те згоди.

Безпідставно
судом задоволено зустрічні позовні вимоги, так як судом не враховано вимоги
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 1997 року, в якій зазначено,
що звернення громадянина до правоохоронних органів про захист своїх прав від
неправомірних дій інших осіб не може вважатись поширенням неправдивих
відомостей.

Апелянт також
посилається на інші підстави, які на його переконання, тягнуть за собою скасування
рішення суду, яке просить скасувати, а справу направити на новий розгляд.

3

Колегія судців,
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та позовних вимог, прийшла до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно частково задовольнити з слідуючих підстав.

Судом першої
інстанції вірно встановлено, що 11 червня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
направили до головного лікаря Решетилівської лікарні, Решетилівського
райвідділу міліції, Кукобівському сільському голові заяву, в якій прохали
направити ОСОБА_1 на медичне обстеження в психоневрологічний диспансер у
зв'язку з тим, що ОСОБА_1 по декілька разів на рік складає та надсилає скарги з
наклепами на них в Решетилівський райвідділ міліції, до суду, що змушує їх
постійно писати виправдання стосовно дій, в яких він їх звинувачує.

Правильним є
висновок суду про те, що в заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні відомості, що не
відповідають дійсності або викладені неправдиво, які порочать честь, гідність
та ділову репутацію ОСОБА_1

Вірним та
обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 в заяві від
27 червня 2002 року, направленій директору Кукобівської загальноосвітньої школи
відносно ОСОБА_3, поширив відомості, що не відповідають дійсності і порочать
честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, чим заподіяв останній моральну
шкоду (а.с.77-78, т.1).

Разом з тим, не
вірним є висновок суду про те, що ОСОБА_1 своїми зверненнями з заявами та
скаргами до Решетилівського райвідділу міліції від

31.05.2002 року стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.49-50,
т.1), до прокурора Решетилівського району стосовно ОСОБА_3 (а.с.79-81, т.1), до
Решетилівського райвідділу міліції стосовно матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5,
розповсюдив неправдиві відомості, що порочать честь, гідність та ділову
репутацію ОСОБА_3.

Задовольнивши
позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції не врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України в п.3 постанови від 28.09.1990 року № 7 „Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності, ділової
репутації громадян та організацій", що не можуть розглядатись як поширення
неправдивих відомостей звернення громадян до правоохоронних органів за захистом
своїх прав порушених іншою особою.

Колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення місцевого суду в частині задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності,
ділової репутації, про визнання відомостей, поширених ОСОБА_1 в заявах від
31.05.2002 року до начальника Решетилівського райвідділу міліції стосовно
ОСОБА_2 від 27.06.2002 року, до прокурора Решетилівського району відносно
ОСОБА_3, а також в заяві від 04.05.2002 року до начальника Решетилівського
райвідділу міліції стосовно матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5, такими, що не
відповідають дійсності, порочать честь, гідність, ділову репутацію, про
спростування цих відомостей, про покладення обов'язку на ОСОБА_1 вибачитись
перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за розповсюдження цих відомостей, про відшкодування
моральної шкоди, необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні цих позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Оскільки рішення
місцевого суду про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності та ділової репутації в частині визнання розповсюдження ОСОБА_1
відомостей в заяві до директора Кукобівської загальноосвітньої школи відносно
ОСОБА_3, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність, ділову
репутацію останньої є законним та обгрунтованим, колегія суддів вважає
необхідним в цій частині залишити його без змін.

Враховуючи, що
розповсюджені ОСОБА_1 у вказаній заяві відомості спричинили ОСОБА_3 моральні
страждання, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є обгрунтованими та підлягають частковому
задоволенню.

4

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно
стягнути п'ятсот гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.303; п.1,3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, ст.ст.7, 440і
ЦК
України (в редакції 1963 року) колегія суддів,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 13 травня 2004 року в
частині задоволення зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1 про захист честі,
гідності, ділової репутації, а саме в частині визнання відомостей,
поширених в заявах ОСОБА_1:

·
від 31.05.2002 року до начальника
Решетилівського райвідділу міліції стосовно ОСОБА_2;

·
від 04.05.2002 року до
Решетилівського райвідділу міліції стосовно матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5 такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність, ділову репутацію, в частині покладення
обов'язку на ОСОБА_1 спростувати вказані відомості шляхом
направлення копії рішення суду до Решетилівського райвідділу міліції Полтавської області, прокурору Решетилівського
району в частині покладення зобов'язання на ОСОБА_1 вибачитись
перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за розповсюдження неправдивих
відомостей, відшкодування моральної шкоди, скасувати.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації в частині звернення ОСОБА_1 зі скаргами до
правоохоронних органів, спростування відомостей та відшкодування моральної шкоди,
відмовити за безпідставністю.

Рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 13 травня 2004 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації,
спростування відомостей, відшкодування моральної шкоди, а також за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування відомостей,
що не відповідають дійсності у вигляді звернення зі скаргою до директора
Кукобівської загальноосвітньої школи відносно
ОСОБА_3 про накладення обов'язку на ОСОБА_1 вибачитись перед ОСОБА_3 за розповсюдження неправдивих відомостей, залишити
без змін.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3в рахунок
відшкодування моральної шкоди 500 грн. (п'ятсот).

В іншій частині зустрічних позовних вимог про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення набирає
чинності з дня проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом
двох місяців.