Справа №22-854/07                                                                                 Категорія:
Головуючий у 1 інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого:
судді Бермеса І.В.,

суддів: Бакуса
В.Я.,  Богонюка М. Я.,

при секретарі:
Жукровській Х.І.,

з участю:
ОСОБА_1.  та Кубрак Г.М. ,  розглянувши
у   відкритому  судовому
засіданні   в   місті
Львові   цивільну  справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду
м.  Львова від 25 січня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  -

встановила:

оскаржуваним
рішенням Личаківського районного суду м.
Львова від 25 січня 2007 року у
задоволені вказаного вище позові відмовлено.

Рішення
суду оскаржив позивач та просить його скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову посилаючись на те,  що
рішення суперечить вимогам закону та дійсним обставинам справи. Апелянт
посилається на те,  що суд не вірно
зробив висновок,  що між сторонами
можливе примирення та збереження сім'ї,
оскільки сім'я існує формально і примирення між сторонами неможливе,  незважаючи на те,  що суд надавав строк на примирення. Він
(апелянт) проживає з іншою жінкою,  з
якою має намір створити іншу сім'ю. Згоди між ним та відповідачкою на
проживання в шлюбі немає,  а відтак
відмовляючи у розірванні шлюбу а (позивачка) категорично настоює на розірванні
шлюбу і строк,  який надавався судом суд
фактично порушив вимоги  ст. 51
Конституції України та  ст.  111 СК України.

Заслухавши
суддю доповідача,  учасників
процесу,  перевіривши матеріали
справи,  законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних
вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід задоволити з таких
підстав.

Постановляючи
рішення про відмову у позові суд виходив з того,  що сторони тривалий час (з 31.01.1998 р.) перебувають
в шлюбі,  під час попереднього судового
засідання відповідачка пояснила,  що шлюб
можна зберегти та те,  що не було
наведено дійсних причин неможливості подальшого спільного життя та збереження
шлюбу,  а відтак суд дійшов до
висновку,  що сім'я не розпалась та
примирення між сторонами можливе.

Але з
таким висновком колегія суддів погодитись не може,  оскільки він зроблений на неповно з'ясованих
судом обставинах,  що мають значення для
справи.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони одружились 31.01.1998 року,  а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилась дочка ОСОБА_3.

17 квітня 2006 року позивач
звернувся до суду з вказаним вище позовом та просив розірвати шлюб мотивуючи
тим,  що тривалий час (з березня 2001 р.) не підтримує
з відповідачкою сімейних стосунків,  не
ведуть спільного господарства,  втратили
взаємні почуття один до одного та категорично настоює на розірванні шлюбу.

Крім
того,  в ході розгляду справи,  відповідачка (а.с.  10)
визнала позов та просила розірвати шлюб.

Незважаючи
на вжитті судом першої інстанції заходи до примирення подружжя (надавався
шестимісячний строк на примирення) сторони категорично настоювали на розірванні
шлюбу,  миритися не бажали.

Зазначені
обставини наводяться і в апеляційній скарзі та підтримані сторонами в судовому
засіданні апеляційної інстанції..

Таким
чином,  враховуючи обставини справи,  фактичні взаємини подружжя,  дійсні причини позову про розірвання шлюбу,  категоричне заперечення сторін на збереження
сім'ї,  колегія суддів приходить до
висновку,  що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу не можливе. Сім'я існує лише формально,  подружніх відносин немає,  сторони не проживають разом та не ведуть
спільне господарство,  позивач проживає з
іншою жінкою,  що підтвердила
відповідачка,  а відтак збереження шлюбу
суперечить інтересам як позивача так і відповідачки,  моральним засадам суспільства,  що негативно впливає на дитину.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про задоволення
позову.

Керуючись  ст.
ст.  110, 112 СК України,   ст.
ст.  303,
п.2 ч.1  ст.  307,   ст.  ст. 309,
313 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Личаківського районного суду м.  Львова
від 25 січня 2007 року скасувати
та постановити нове,  яким позов
ОСОБА_1.  задоволити.

Розірвати
шлюб міжОСОБА_1 та ОСОБА_2,  укладений 31
січня 1998 року та зареєстрований у відділі записів актів громадського стану
виконавчого комітету Львівської міської ради.

При
оформлені розірвання шлюбу в органах РАГС стягнути з ОСОБА_1   1 неоподаткований мінімум доходів громадян.

Рішення
вступає в законну силу з моменту його проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом 2-х
місяців з дня вступу його в законну силу шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.