Справа №22ц-372/2008 рік Головуючий у І інстанції Помогайбо В.О.
Категорія 50 Доповідач Козлов О.М.
УХВАЛА

іменем України

18 березня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г

суддів Кочегарової Л.М., Козлова О.М,

при секретарі Грішко С.В.,

з участю прокурора Кліменкової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Жовтневої райадміністрації м. Маріуполя, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2007 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задоволено.

ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення скасувати і провадження по справі закрити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який просив задовольнити скаргу, заперечення позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, прокурора Кліменкової А.В., яка вважала, що скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване по суті правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 18 березня 1998 року, сторони зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1народилася дочка ОСОБА_4Постановою судді Жовтневого районного суду від 08 травня 2001 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07 травня 2001 року і до повноліття дитини. (а.с.10) Шлюб між сторонами розірвано 29 серпня 2002 року.(а.с.9) Після розірвання шлюбу, їх дочка ОСОБА_4залишилась проживати з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дочки, не виявляє до неї турботи, в її розвитку участі не приймає, матеріально її не утримує, її долею, здоров'ям і життям не цікавиться. Крім того, відповідач від сплати аліментів на утримання дитини злісно ухиляється, іншої матеріальної допомоги добровільно не надає, з приводу чого притягується до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України. В дитячий садок приходив до дочки в стані алкогольного сп'яніння всього один раз і на декілька хвилин. В наданий йому на відвідини дочки час, її не навідує. Впродовж двох років, тобто всього часу навчання дитини в школі, в цей навчальний заклад жодного разу не навідувався. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку. (а.с.17-25)

Суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків і, посилаючись на положення ст.164 Сімейного Кодексу України, прийшов до висновку про задоволення позову.

Погоджуючись з такими висновками суду, колегія суддів вважає, що суд повною мірою з'ясував обставини справи і прийняв до уваги інші обставини, які у відповідності з законом є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.4 ст.15 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов'язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених Сімейним Кодексом України.

Відповідно до ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у п.п.15,26 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час не спілкується з дочкою, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, аліменти на утримання дочки не сплачує, матеріально не утримує, за місцем проживання характеризується, як схильний до вживання спиртних напоїв, сварок і скандалів в побуті.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З матеріалів справи вбачається, що службою у справах неповнолітніх обстежувались умови проживання дитини, що підтверджується актом від 20 березня 2007 року, а також брались до уваги інші документи наявні в справі. (а.с.72)

Зокрема, служба у справах неповнолітніх Жовтневого районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29 жовтня 2007 року у висновку (а.с. 95) вказує на те, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу не спілкується з дочкою, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, матеріально не утримує і з цих підстав, передбачених ст.164 СК України, вважає за можливе позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4

Погоджуючись з висновком органу опіки та піклування, суд правильно вважав, що він є обгрунтованим і не суперечить інтересам дитини.

Суд повно, всебічно і об'єктивно з'ясував обставини справи, дав належну оцінку наявним в справі доказам, які вказують на те, що ставлення ОСОБА_3 до своєї дочки суперечить моральним засадам суспільства і є неприпустимим, а тому колегія суддів вважає, що обставини, встановлені судом першої інстанції, є достатніми для вжиття крайнього заходу впливу до ОСОБА_3, як до особи, що не виконує батьківських обов'язків, а саме позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. Ніяких нових доказів чи обставин, які б не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли б вплинути на рішення суду позивачем не надано.

Таким чином, з урахуванням вимог закону і обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.