АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Дело № 22ц-794ф /2007 р.                    Головуючий першої інстанції
Суддя- доповідач Моісеєнко Т .1.
УХВАЛА

2007 року червня
місяця   12 дня колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії в складі:
Головуючого,  судді   -
Моісеєнко Т.І.

суддів -
Мамасуєвої Л.О.,
Іщенка В. І.,  при секретарі - Цендрі О.М.  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії   матеріали цивільної
справи    за      позовом
ОСОБА_1до    Дитячого
лікувально-оздоровчого  центру  «Сказка»  та     Щолкінської
міської  Ради        про
стягнення заборгованості із заробітної плати,  суми вихідної допомоги,  компенсації за затримку розрахунку,  суми коштів за роботу у святкові та неробочі
дні,  роботу в нічний час та моральної
шкоди,    за   клопотанням
ОСОБА_1про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського
районного суду від 14.03.2007р, .-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.  звернулась в суді з позовом до Дитячого
лікувально-оздоровчого центру «Сказка»
та Щолкінської міської Ради про стягнення заборгованості із заробітної
плати,  суми вихідної допомоги,  компенсації за затримку розрахунку,  суми коштів за роботу у святкові та неробочі
дні,  роботу в нічний час та моральної
шкоди.

Ухвалою
Ленінського районного суду АРК від 19.02.2007
року позовну заяву було залишено без руху,
позивачці запропоновано в строк до 05.03.2007
року усунути недоліки апеляційної скарги,
а саме: зазначити доказі,  що
підтверджують кожне із позовних вимог ;
вказати ціну позову; сплатити судовий збір стосовно вимог про відшкодування
моральної шкоди; належним чином вказати усі додатки до позовної заяви.

Ухвалою
Ленінського районного суду АРК від 14.03.2007
року позовна заява ОСОБА_1була визнана неподаною та повернута заявнику у
зв'язку з не повним усуненням недоліків,
викладених в ухвалі суду від 19.02.2007
року.

На
ухвалу суду від 14.03.2007року ОСОБА_1.
принесена апеляційна скарга ,  в який йдеться про скасування ухвали суду першої
інстанції,  як не заснованій на законі.
Апелянт вважає,  що не повинна сплачувати
судовій збір відносно вимог про відшкодування моральної шкоди,  оскільки вони ґрунтуються на  ст. . 237і КЗпП України і випливають із
трудових відносин.

Апелянт
також вважає,  що відсутність будь-яких
доказів не є підставою для повернення позовної заяви,  оскільки докази можуть бути витребувані судом
і надані сторонами під час судового розгляду справи.

Дослідивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає скаргу
обгрунтованою,  а ухвалу Ленінського
районного суду від 14.03.
2007 року,  такою,  що підлягає скасуванню.

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 4 Декрету KM
України «Про державне мито»,  від
сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення
заробітної плати й іншими вимогами,  що
випливають з трудових правовідносин.

Зобов'язуючи
ОСОБА_1.  сплатити судовий збір з вимог
про стягнення моральної шкоди,
пов'язаної з порушенням її трудових прав,  суд першої інстанції зазначені вимоги Декрету
«Про державне мито» не врахував.

Не можна
погодитись з доводами суду про те,  що
ОСОБА_1.  не надано достатньо доказів ,
які обґрунтовують позовні вимоги.

Відповідно
до діючого законодавства,  відсутність
доказів є підставою для відмови у задоволенні позову,  а не підставою для відмови у відкритті
провадження у справі.

На
підставі викладеного,  ухвалу суду першої
інстанції від 14.03.2007
року не можна визнати заснованій на законі.

Керуючись
ст.
ст.  303, 312 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати
по цивільних справах,  -

УХВАЛИЛА

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- задовольнити

Ухвалу   Ленінського районного суду від 14 березня   2007
року - скасувати,

справу направити
на новий розгляд до Ленінського районного суду АРК..

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає чинності з дня проголошення,
може

бути   оскаржена в касаційному порядку протягом
двох місяців до суду касаційної

інстанції.

Суд