Справа-22ц-3851-2007 р.                              Головуючий
у 1 інстанції : Тарасенко С.Б.
: 16                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
травня 2007 року  Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді Пономарьової
О.М.

суддів                                                   Кіянової
С.В., Сукманової
Н.В.

при секретарі                                       Писаревій
Ю.Г.

за участю
представника третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 5 грудня 2006 року   за позовом
ЗАТ "Горлівськтепломережа" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 5 грудня 2006 року позовні
вимоги ЗАТ "Горлівськтепломережа" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за теплову енергію задоволено частково, з відповідача на користь
позивача стягнуто заборгованість в розмірі 1060,95 грн. з урахуванням строку
позовної давності і судовий збір в розмірі 51 грн.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати і направити на
новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом були порушені норми
матеріального та процесуального права, не враховано, що не перевірено
правильність проведення нарахувань, позивачем не надано доказів того, що
вказані послуги відповідачу надавалися, відсутній договір про надання послуг на
постачання теплової енергії і взагалі у позивача відсутнє право заявляти такі
вимоги.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи заперечував
проти доводів апеляційної скарги відповідача і просив рішення суду залишити без
змін.

Відповідачка
та її представник, в судове засідання не з"явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду справи, представник відповідачки просив
перенести розгляд справи про що надав заяву.

Позивач
у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час
та місце розгляду справи.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Розглядаючи
справу , суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися
між сторонами і закон, якій їх регулює.

При
розгляді справи, суд першої інстанції встановив, що позивачем за місцем
проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 (квартира приватизована) надаються
послуги з теплопостачання, але вона неналежно виконує свої обов"язки по
сплаті наданих послуг, в зв"язку з чим станом на 17.04.2002 року мається
заборгованість в розмірі 1412,39 грн.. З урахуванням строку позовної давності,
суд дійшов обгрунтованного висновку про стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованість за надані послуги з теплової енергії в розмірі 1060,95
грн. за період з липня 1999 року до квітня 2002 року.

Такі
висновки суду відповідають нормам матеріального права : ч.2 ст.162 ЖК України,
п.41 Правил надання послуг населенню з водо-, теплопостачання та
водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1497 від
30.12.1997 року, заперечень з приводу застосування строків позовної давності
сторони не заявляли.

Так,
відповідно до ч.2 ст. 162 ЖК України плата за комунальні
послуги ( у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності)
береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за розпорядженням
Донецької облдержадміністрації від 12.02.1996 року №72 "Про зміну порядку
розрахунку населення за надані житлово-комунальні послуги" та на підставі
п.42 договору №560 від 21.01.2001 року укладеного між позивачем та третьою
особою плата за спожиту теплову енергію здійснюється власником приватизованої
квартири, позивач з 1.05.1996 року направляв платіжні документи для оплати
послуг з теплопостачання. Крім того, сторони не заперечували проти надання
вказаних послуг відповідачу.

Відповідно
до особового рахунку відповідача (а.с.3) нарахування заборгованості провадилося
на підставі затверджених тарифів.

Доводи
відповідача щодо відсутності договору про надання послуг були предметом
розгляду суду першої інстанції і висновки з цього приводу викладені в рішенні
суду.

Доводи
відповідача, про те, що неправильно судом застосовані норми ЖК України, які
регулюють оплату комунальних послуг в будинках державного фонду, апеляційний
суд вважає правомірними. Але, оскільки вони не вплинули на правильне по суті і
справедливе рішення суду, то таке рішення суду першої інстанції не може бути
скасовано з зазначених підстав.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст..ст..307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.Горлівки від 5 грудня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.