Апеляційний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7  червня 2007 року                                                                            м.
Харків

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого
Колтунової А.І.

суддів:    Луспеника Д.Д., Ларенка В.І., Яцини В.Б.,
Коваленко І.П.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціоне­рного товариства
«Одеський олійножировий комбінат» до ОСОБА_1 про визнання права власності на
частку будинку з виплатою компенсації в розмірі 1 753 грн. і за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Одеський олійножиро­вий
комбінат» про стягнення компенсації в сумі 9 864 грн. за частку будинку і
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою відкритого акціонер­ного
товариства «Одеський олійножировий комбінат» на рішення Приморсько­го районного
суду м. Одеси від 5 липня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 8 грудня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2002 року відкрите акціонерне товариство «Одеський олійно­жировий комбінат»
(далі по тексту ВАТ «Одеський олійножировий комбінат») звернулося до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_1. про визнання права власності на 112 частину
будинку АДРЕСА_1 в м. Оде­сі, яка належить відповідачеві на праві приватної
власності з виплатою йому компенсації за цю частину будинку в розмірі
інвентаризаційної вартості у сумі 1 753 грн.

В   обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що рішенням

Одеського міськвиконкому №74 від 2.03.1992 року «Про відселення громадян з

жилих будинків, розташованих в санітарно-захисній зоні центрального промис­лового

Справа № 303-
кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Турецька І. А.

Доповідач.
Ларенок В.І.

вузла»
встановлений обов'язок товариства надати мешканцям будинку відо­кремлені
квартири. Всі мешканці будинку (родина відповідача) були забезпече­ні
відповідним житлом, однак відповідач перешкоджає виконанню рішення
міськвиконкому.

Відповідач
ОСОБА_1. пред'явив зустрічні вимоги, просив стягнути з ВАТ «Одеський олійножировий
комбінат» ринкову вартість частини будинку, яка належить йому на праві
приватної власності і підлягає знесенню, у сумі 9 864 грн., а також
відшкодувати заподіяну йому з вини робітників ВАТ «Оде­ський олійножировий
комбінат» моральну шкоду в сумі 1 700 грн.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 5 липня 2004 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2004 року,
позов ВАТ «Одеський олійножировий комбінат» задо­волений частково, зустрічний
позов ОСОБА_1. задоволений повністю. Стя­гнуто з ВАТ «Одеський олійножировий
комбінат» на користь ОСОБА_1. 9 864 грн. компенсації вартості частини будинку,
1 700 грн. в рахунок відшко­дування моральної шкоди, 350 грн. витрати по
проведенню судово-будівельної експертизи.

У
касаційній скарзі ВАТ «Одеський олійножировий комбінат» просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий роз­гляд до суду
першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування су­дами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені
у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ка­саційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1.
в частині стягнення 9 864 грн. компенсації вартості частини будинку та
частково задовольняючи позовні вимоги ВАТ «Одеський олійножировий комбінат»,
районний суд, з висновками якого правомірно погодився і апеляційний суд,
обґрунтовано ви­ходив з того, що відповідно до рішення Одеського міськвиконкому
від 2.03.1992 року «Про відселення громадян з жилих будинків, розташованих в
санітарно-захисній зоні центрального промислового вузла» ВАТ «Одеський
олійножировий комбінат» повинно провести відселення громадян, які прожи­вають в
зазначеній зоні за рахунок власних коштів. Відповідно до ст. 171 ЖК України
власнику жилого будинку, який підлягає знесенню, сплачується вар­тість будинку.
Оскільки ОСОБА_1. на праві приватної власності на підста­ві свідоцтва про право
на спадщину за законом належить 112 частина жилого будинку, який підлягає
знесенню, то на його користь стягнуто ринкова вартість цієї частини будинку.

Доводи скарги та
матеріали витребуваної справи не дають підстав для висновку, що судами при
розгляді справи в цій частині допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені ст.ст.338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень. Згідно із ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної ін­станції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати

або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи від­кинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані
судові рішення в частині стягнення компенсації вартості частини будинку у
зв'язку з відселенням ухвалені з додержанням норм матері­ального і
процесуального права, а доводи касаційної скарги не містять підстав, з якими
процесуальний закон пов'язував би необхідність скасування чи зміни таких
судових рішень.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга ВАТ «Одеський олійножи-ровий комбінат» в
частині оскарження судових рішень щодо стягнення з това­риства на користь
ОСОБА_1. моральної шкоди підлягає задоволенню з на­ступних підстав.

Суд
апеляційній інстанції, переглядаючи справу за апеляційною скар­гою ВАТ
«Одеський олійножировий комбінат» в своїй ухвалі взагалі не зробив висновків
щодо доводів автора апеляційній скарги відносно незаконності рі­шення суду
першої інстанції про відшкодування моральної шкоди, чим пору­шив положення п.8
ч.1 ст. 313 ЦПК України 1963 року (п.3 ч.1 ст. 315 ЦПК України 2004 року).

У цій
частині не може залишатися в силі й рішення суду першої інстан­ції, оскільки до
висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1. моральної шкоди суд
прийшов з неправильним застосуванням норм матеріаль­ного права, порушенням норм
процесуального права.

Відповідно
до положень ст. 440-1 ЦК
України 1963 року та роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами) обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшко­дування моральної шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправ­ними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з'ясувати , чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві мораль­них чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру ,
за яких обста­вин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому
виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зазначених
положень районний суд не з'ясував та не звернув уваги на те, що позов ОСОБА_1.
пов'язував заподіянням йому моральної шкоди неправомірними діями директора ВАТ
«Одеський олійножировий комбінат» щодо заволодіння його власністю шляхом
психологічного тиску і шантажу, чим принижені його честь і гідність
(а.с.8,133). Суд першої інстанції, стягуючи мо­ральну шкоду, виходив лише з
того, що ВАТ «Одеський олійножировий ком­бінат» зруйнував жиле приміщення ,
тобто суд виходив з інших підстав, якими ОСОБА_1. позов про відшкодування
моральної шкоди не обґрунтовував. До того ж доказів того, що саме діями ВАТ
«Одеський олійножировий комбі­нат» завдана така шкода не наведена.

Керуючись ст.
ст. 336, 338, 344 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу відкритого акціонерного товариства «Одеський олійно-жировий комбінат»
задовольнити частково.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 5 липня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2004 року в частині
відшкодування моральної шкоди скасувати, а справу направити до районного суду
на новий розгляд.

В іншій
частині рішення районного суду та ухвалу апеляційного суду за­лишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.