РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                           м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого                        Віхрова
В.В,

суддів:                                       Гайдук
В.І.,                             Дерев'янко
О.Г.,

Красвітної
Т.П.,                       Козлова СП.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 травня 2006 року
та на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Київської області від 26 жовтня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та колективного
підприємства (далі КП) "Яготинський побуткомбінат" про усунення
порушення права власності, визнання договору оренди приміщення недійсним та
стягнення моральної шкоди, -

встановила:

У квітні 2006 року ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
їй на праві приватної власності належить нежитлова будівля, розташована в
АДРЕСА_1, якою безпідставно користуються відповідачі і на її прохання звільнити
приміщення не реагують. Тому просила суд зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звільнити нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідачів солідарно на її користь моральну шкоду у сумі 5 000 грн.

У ході судового розгляду справи позивачка доповнила свої
позовні вимоги і також просила суд визнати недійсним договір оренди зазначеного
приміщення від 23 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та КП
"Яготинський побуткомбінат", як укладений з порушенням норм чинного
законодавства.

Справа №
33ц-213кс/07

Головуючий у
першій інстанції Карпович
В.Д,

Доповідач     Гайдук В.І.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від ЗО травня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26
жовтня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково: договір оренди нежилого приміщення яке знаходиться в
АДРЕСА_2 (на даний час 56) від 23 грудня 2003 року, укладений між ОСОБА_1 та КП
"Яготинський побуткомбінат" визнано недійсним; зобов'язано ОСОБА_1 звільнити
нежитлове приміщення АДРЕСА_1, а КП «Яготинський побут­комбінат» передати ключі
від цього приміщення ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 та КП
«Яготинський побуткомбінат» 1500 грн. моральної шкоди. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення
про відмову позивачці у задоволені позову, мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновки судів щодо визнання договору оренди нежитлового приміщення між ОСОБА_1 та КП
"Яготинський побуткомбінат" недійсним та про усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні
її власністю з боку ОСОБА_1
та КП "Яготинський побуткомбінат" ґрунтуються на матеріалах справи
та відповідають вимогам Закону.

Відповідно до ч.2 ст.793 ЦК
України (в редакції, що діяла на час підписання договору) договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на один рік
і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст.795 ЦК
України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору
найму, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено судом, що спірний договір оренди було фактично укладено у 2004
році, тому на нього поширюються вимоги зазначених вище норм Закону, які суд
застосував вірно.

Разом з тим, вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суди
виходили з того, що відповідачі своїми діями порушили права власності
позивачки.

Проте погодитися
з таким висновком судів не можна.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини які виникли між сторонами
мають договірний характер та були врегульовані главою 58 ЦК України, якою
відшкодування моральної шкоди по цим відносинам не передбачено.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд
послався на ст.23 ЦК України
- основні положення цивільного законодавства.

В ч.2 ст.23 ЦК України вказано,
що моральна шкода полягає:

1)
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2)
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

3)
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)
у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підстави, по яким суд стягнув моральну шкоду, стали неодноразові звернення
позивачки з проханням звільнити приміщення, власником яких вона стала. При
цьому судом не було встановлено, що дії відповідачів щодо позивачки носили
навмисний, протиправний характер, як зазначено в ст.23 ЦК України.

Крім того, приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди з відповідачів
солідарно, суд не зазначив якими спільними діями відповідачів було завдано
шкоду позивачці, як це передбачено ст.1190 ЦК України.

За таких обставин, судові рішення в частині часткового задоволення вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про відмову в цій позовній вимозі з підстав ст. 341 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.
336,341 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Касаційну   скаргу
ОСОБА_1  задовольнити частково.

Рішення
Яготинського районного суду Київської області від 30 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2006

року в
частині стягнення із ОСОБА_1 та
колективного підприємства "Яготинський побуткомбінат" солідарно 1500
грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_2
скасувати та ухвалити в цій частині.нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 травня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2006 року
залишити без змін.

Рішення
оскарженню не підлягає.