Справа № 22ц-1186/2007
р.                                                         Головуючий у 1-ій інстанції
Категорія 21                                                                                   суддя
суддя Повєткін В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді:                                       Перцової
В.А.

Суддів:                                 Козлова
С.П., Повєткіна В.В.

При секретарі:                                               Білоус
A.M.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну
спра­ву за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страху­вання від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань
України в М.Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 03 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді про
стягнення недоплаченої одноразової допомо­ги, -

Встановив:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
03 жовтня 2006 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, на його користь з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на підприємстві та професійних захворювань України в М.Павлограді
стягнуто недо­плачену одноразову допомогу у сумі 63638,50 грн. в рахунок
недоплаченої одноразо­вої допомоги у зв'язку з повторним ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з професійним захворюванням (а.с.25-27).

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і в позові
ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що суд, на його погляд, неправильно
застосував норми матеріального права і не врахував вимоги ч.2 ст.34 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" щодо обмеження одноразової допомоги чотирикратним
розміром граничної суми заробіт­ної плати (а.с.29-30).

Перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції у
межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, коле­гія
суддів вважає, що скарга є необгрунтованною і не підлягає задоволенню з насту­пних
підстав.

Постановлюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідно до ч.2 ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове дер­жавне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" при повторному ушкодженні здо­ров'я, пов'язаного з іншим
професійним захворюванням або травмуванням, обмеження розміру одноразової
страхової виплати не передбачено.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту від 22 квітня 2002 ро­ку
у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на підставі висно­вку
МСЕК позивачу встановлено 5% втрати працездатності, відповідно до акту від 29
квітня 2004 року у зв'язку з ушкодженням здоров'я на підставі висновку
повторно-первинного МСЕК від 15 січня 2002 року позивачу встановлено 50% втрати
працездат­ності внаслідок професійного захворювання, у зв'язку з повторним
ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання і збільшенням на 50%
втрати працезда­тності постановою ВВД Фонду за № 4019/3 від 15 червня 2004 року
позивачу нарахова­но одноразову страхову виплату у сумі 74278,50 грн. з
обмеженням до виплати чоти­рикратним розміром заробітної плати, а саме у сумі
10640,00 грн. (а.с.5,6,7-8,9, 11-12) .

2

Згідно з абзацем першим ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профе­сійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі стійкої втрати
професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соцального страхування від нещасних
випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої
визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний
відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище
чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої
справляються внески до Фонду.

Зміни до цієї норми закону щодо обмеження розміру одноразової страхової ви­плати
внесені Законом № 2272-ІІІ від 22 лютого 2001 року.

Разом з тим, на час ухвалення рішення судом першої інстанції зміни щодо
обмеження розміру одноразової страхової виплати при повторному ушкодженні
здоров'я до ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" ні вказаним, ні
будь-яким іншим законом не внесені.

Абзацем другим ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного за­хворювання,
які спричинили втрату працездатності" встановлено, що у разі, коли при
подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати
стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або
іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться
одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заро­бітку
потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної праце­здатності
відносно попереднього обстеження МСЕК.

Зміни до вказаної норми щодо обмеження розміру одноразової страхової
виплати при повторному ушкодженні здоров'я внесені лише Законом України № 717
від 23 лю­того 2007 року, що набув чинності 20 березня 2007 року.

У зв'язку з цим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно
виходив з того, що при повторному ушкодженні здоров'я, пов'язаного з іншим
професійним захворюванням, позивачу має бути виплачена одноразова страхова
виплата із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток
збільшен­ня ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього
обстеження МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу),
з якої справляються внески до Фонду.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованості рішення
суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав нале­жну
оцінку доказам по справі і постановив законне і обгрунтоване рішення про задо­волення
позовних вимог про стягнення недоплаченої суми одноразової допомоги.

Порушень матеріального та процесуального права при ухваленні рішення судом
не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесу­ального
кодексу України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страху­вання
від нещасних випадків на підприємстві та професійних захворювань України в
М.Павлограді - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
03 жовтня 200 6 року - залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.