Справа № 22ц-1721 / 2007                                            Головуючий
у їй інстанції - Маймур Ф.Ф.
- 29/31                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
-Баранніка О.П.

суддів -
Григорченка Е.І.,  Прозорової М. Л.

при секретарі -
Качур Л.В.

розглянувши
у  відкритому  судовому засіданні  в
м.   Дніпропетровську  цивільну
справу  по апеляційній скарзі

ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2006 року по справі за позовом ДМКП
„Дніпропетровські міські теплові мережі" до     ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

встановила:

ОСОБА_1.
та ОСОБА_2. звернулася з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного
суду м.  Дніпропетровська від 12 грудня
2006 року,  де ставить питання про
скасування рішення суду,  посилаючись на
те,  що воно незаконне і необгрунтоване.

Зазначеним
рішенням позовні вимоги ДМКП „Дніпропетровські міські теплові мережі"
задоволено і з ОСОБА_1. та ОСОБА_2стягнено солідарно на користь позивача
заборгованість за надані послуги централізованого опалення та горячого
водопостачання за період з 01.08.2003 року по 01.-5.2005 року у розмірі 779
грн.67 коп.. Також стягнено з ОСОБА_2на користь позивача заборгованість за
надані послуги централізованого опалення та горячого водопостачання за період з
01.06.2005 року по 01.06.2006 року у розмірі 960 грн.23 коп. (а.с. 30-32).

Як на
підставі апеляційної скарги відповідачки посилалися на те,  що рішення суду ухвалено з порушенням норм
матеріального закону і що судом першої інстанції не дана належна правова оцінка
обставинам по справі. Суд не звернув уваги на те,  що вони не укладали з позивачем договір про
надання послуг теплопостачання (а.с.
36).

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог,  колегія суддів не
находить підстав для задоволення апеляційної скарги,  з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідач ОСОБА_1. мешкала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 4
квітня 1995 року по 21 квітня 2006 року. За договором дарування від 20 травня
2005 року власницею зазначеної квартири стала її донька Ясная І.О.,  яка була зареєстрована у цій квартирі з 8
листопада 2002 року /а.с.  22-26/.

Згідно
особистого рахунку №37-530339 на квартиру АДРЕСА_1,  який відкрито на ім'я    ОСОБА_1.,  заборгованість
за надані позивачем

послуги
теплопостачання /гаряча вода та опалення/ за період з жовтня 2002 року по
01.06.2006 року становить 2130 грн.97 коп. /а.с. 8-9/.

За таких
обставин,  приймаючи до уваги
положення  ст.  ст.
256, 257 ЦК України
та враховуючи,  що позивач звернувся до
суду з даним позовом 31.07.2006 року,
суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог стосовно
заборгованості за період з 15.10.2002 року по 31.07.2003 року.

Оскільки
в період з 01.08.2003 року по 01.05.2005 року обидва відповідача були
зареєстровані у вказаної квартирі,  суд
обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з них солідарно на користь
позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання у розмірі 779 грн.67 коп. Також суд обґрунтовано
стягнув тільки з відповідача Ясної І.Ю. 960 грн.23 коп.3а період з 01.05.2005
року по 01.06.2006 року,  так як саме
вона у зазначений період була власницею цієї квартири та зареєстрована у ній.

Посилання
в апеляційній скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_2на те,
що вони не укладали з позивачем договір про надання послуг теплопостачання,  не можу бути підставою для скасування рішення
суду,  оскільки укладення цього договору
оформлено відкриттям ДМКП „Дніпропетровські міські теплові мережі" особистого
рахунку №37-53039 на ім'я ОСОБА_1. /а.с.
8, 9, 27, 28/. Крім того,  відповідачки
не заперечували проти того,  що позивач
надавав теплову енергію у квартиру №АДРЕСА_1.

Доводи
ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,  приведені в
апеляційній скарзі є безпідставними,  до
того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно
ж до  ст.
212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду,  який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням,  що ґрунтується на
всебічному,  повному та об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

З'ясувавши
в досить повному обсязі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи сторін і давши їм правову
оцінку,  суд ухвалив рішення,  що відповідає вимогам закону,  висновки суду досить обґрунтовані і
підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями самих
сторін.

Судом
апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального
закону,  які могли б потягти за собою
скасування рішення суду першої інстанції.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308 ЦПК України,  колегія
судів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу        ОСОБА_1
та ОСОБА_2 -   відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 12 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набуває законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.