АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 року                                                                                 м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Гайдук B.L,               Дерев
'янко О.Г.,                 Козлова С. П.

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від
22.02.2007 р.) в судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Київської області від 07 жовтня 2004 року в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту,  що має юридичне значення,  про визнання свідоцтва на спадщину
недійсним,  про продовження строку на
прийняття спадщини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним,  -

встановила:

У липні
2004 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що спадкодавець ОСОБА_3 є її вітчимом.  У 1986 році в Буківській сільській раді
Сквирського району він оформив заповіт,
за яким позивачці та його дочці відповідачці ОСОБА_1 в рівних частках
заповів все належне йому майно. В 1996 році ОСОБА_3 помер. У зв'язку з власною
хворобою та відмовою ОСОБА_1 оформляти спадщину вона лише у 1998 році
звернулася до місцевої нотаріальної контори,
де їй повідомили про оформлення ОСОБА_1 спадщини за законом та видачею
їй свідоцтва про право на спадщину.

В ході
судового розгляду справи позивачка ОСОБА_2 доповнила свої позовні вимоги і
також просила визнати за нею право на 1Л частину земельної частки (паю) в
розмірі 1, 725 умовного кадастрового гектару вартістю 6350 грн. 50 коп.,  який належав спадкодавцю на підставі
сертифіката на земельну частку (пай).

Відповідачка
ОСОБА_1 позов не визнала і звернулася до суду із зустрічною позовною
заявою,  в якій просила визнати заповіт
ОСОБА_3 від 03 квітня   1986  року
недійсним,    посилаючись   на
те,    що   він
посвідчений   не

Справа № 33ц-148кс/07                                6-27425кс
04       Категорія - 34

Головуючий у
першій інстанції Марков O.M. Доповідач      Гайдук В. 1.

уповноваженою на той час особою,
другий його примірник не містить підпису,  заповіт не зареєстровано у передбаченому
законом порядку.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня
2004 року ОСОБА_2 в задоволені позову відмовлено,  зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2004 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 червня 2004 року скасовано та ухвалено нове
рішення,  яким ОСОБА_1 у задоволенні
зустрічного позову відмовлено,  а позов
ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт
прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Встановлено
факт,  що заповіт,  посвідчений секретарем виконкому Буківської
сільської ради Сквирського району Київської області 03 квітня 1986 року,  яким ОСОБА_33аповів все своє майно в рівних
частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  вчинено на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнано
частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом,  видане. 16 липня 1997 року державним
нотаріусом Білоцерківської держнотконтори ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 на
спадкове майно,  що складається з жилого
будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/2-частину жилого будинку АДРЕСА_1. Визнано за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в рівних частках на земельну частку (пай) в
розмірі 3, 456 умовних кадастрових гектарах,
яка належала ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії KB
№0081475.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 червня 2004 року.

Вивчивши-матеріали
справи,  перевіривши доводи касаційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження  є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність

застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального
чи  -процесуального  права
і   не  може
встановлювати   або  вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи  іншого доказу,   про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, ^337 ЦПК України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.