Справа
№22ц-1084/07                                                    Суддя
першої інстанції Франчук О.Д.
27                                                Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого                                                                          Козаченка
В.І.,

суддів:                                                                          Довжук
Т.С. ,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за
участю: позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на
рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 березня 2007 р. за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі,
гідності й ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2006 р.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист
честі,  гідності й ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди.

Позивачі
зазначали,  що 09 листопада 2006 р. в газеті
Южноукраїнської міської ради „Контакт" були опубліковані статті
„Рейдерство по Южноукраїнськи -
1" та „Рейдерство по Южноукраїнськи - 2",  подані до друку відповідачкою ОСОБА_2

В цих
статтях,  на думку позивачів,  розповсюджена недостовірна та така,  що прини­жує їх честь,  гідність та ділову репутацію інформація.

Зокрема,  в першій статті розповідається про допущені
порушення діючого законо­давства арбітражним керуючим ВАТ „Гардавтотранс"
ОСОБА_5 при проведені ним ліквідаційної процедури цього товариства. А від
нього,  безпідставно,  проводиться пара­лель до ОСОБА_1,
як його товариша та консультанта.

А в
другій статті,  теж безпідставно,  повідомляється про причетність ОСОБА_1 і
ОСОБА_2,  як депутатів Южноукраїнської
міської ради,  до намагань того ж ОСОБА_5 в організованому,  через фіктивне банкротство,  захопленні майна комунального підприєм­ства
„Торгово-сервісний дім" яке перебувало раніше у власності Южноукраїнської
міської ради.

Посилаючись
на викладене,  позивачі просили суд
зобов'язати відповідачку спросту­вати вказану недостовірну інформацію через
газету „Контакт",  а також стягнути
з неї на їх користь по 5000
грн. моральної шкоди кожному.

Рішенням
Южноукраїнського міського суду від 15
березня 2007 р. в задоволенні
по­зовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній
скарзі вони,  посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповне
з'ясування обставин,  що мають значення
для справи,  просили рішення скасувати і
ухвалити нове,  яким повністю
задовольнити їх позов.

Вислухавши
суддю - доповідача,  позивачів та їх представника,  дослідивши надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах до­водів
апеляційних скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія судців
вва­жає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції,  в межах
заявлених позовних вимог,  повно та
всебічно дослідив обставини справи,
належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку,  що позов про спростування відомостей,  що порочать честь і гідність та ділову
репутацію,  відповідно до ч. 4  ст.  32 Конституції
України та  ст.
ст.  277,  297,
299 ЦК України,  може бу­ти
пред'явлений особою,  про яку поширено
такі відомості,  якщо відомості прямо чи
посе­редньо її порочать.

Разом з
тим,   ст.  34
Конституції України гарантує кожному право на свободу думки і слова,  на вільне вираження своїх поглядів і
переконань.

Кожен
має право вільно збирати,
зберігати,  використовувати і
поширювати інформа­цію усно,  письмово
або в інший спосіб - на свій
вибір.

Крім
того,  в п. 1  ст.  10 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод (далі -Конвенція) зазначено,
що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає
свободу дотримуватись своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів
державної влади.

До того
ж,  Європейський суд з прав людини (далі - Європейський
суд),  юрисдикція якого є обов'язковою з
усіх питань,  що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції,  неодноразово
наполягав на тому,  що свобода вираження
поглядів становить одну з основ­них підвалин демократичного суспільства та одну
з принципових умов його прогресу і самореалізації кожної особи (справа „ОСОБА_6
проти Австрії",  2001 p.).

Окрім
того,  чітко відокремлюючи інформацію
(факти) від поглядів (оціночних су­джень),
Європейський суд заявив,  що
існування фактів можна довести,  тоді як
правдивість оціночних суджень доказуванню не підлягає. Таку вимогу,  як він вказав,  задовольнити неможливо,  оскільки вона обмежує свободу дотримуватись
своїх поглядів,  котра лежить в основі
права,  що захищається нормами  ст.  10
Конвенції (справа „ОСОБА_6 проти Австрії",
2001 p.,  справа „ОСОБА_7
проти Румунії",  1999 p.).

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1
і ОСОБА_2 є депутатами Южноук-раїнської міської ради. В зв'язку з чим,  їх поведінка та діяльність підпали під
прискіпливу увагу громадськості,
оскільки своїм статусом вони відкрили себе для більш широкої кри­тики.
Це є той тягар,  який політики в
демократичному суспільстві повинні прийняти (справа „Українська Прес-Група
проти України",  2005 p.).

За таких
обставин,  оспорені позивачами газетні
статті,  хоча й несуть певну негативну
інформацію про діяльності ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
проте в них не йде мова про факти,
що порочать їх честь і гідність та ділову репутацію,  а є лише оціночні судження відпові­дачки щодо
їх поведінки. Такі критичні висловлювання,
як оціночні судження,  доказуван­ню
не підлягають.

Правильно
встановивши такі обставини справи та надавши їм належну правову оці­нку,  місцевий суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

Оскільки
рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріально­го та
процесуального права,  то підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  311, 313-315 ЦПК
України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити,  а
рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 березня 2007 р. - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена безпосередньо дд
Верховного Суду України протягом двох місяців.