УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року                                                                                         м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого -
Кварталової A.M.,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д.,

при секретарі - Чебан Н.В.,

за участю
представника позивача - ОСОБА_4,

представника
відповідача-ОСОБА_3.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення та стягнення
моральної шкоди ,  за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
представника ОСОБА_3в інтересах ОСОБА_2на рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 27
лютого 2007р., -

встановила:

16.11.2006р.ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про розірвання договору купівлі - продажу нежилого
приміщення та стягнення моральної шкоди.

В
обґрунтування заявлених вимог посилався на те,
що 30 травня 2006 року між ним та
відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення,  загальною площею 86, 4 кв.м. ,  що знаходиться в АДРЕСА_1. Однак йому
випадково стало відомо,  що куплене майно
передано МПП ТОВ „Фірма Вигляд" у строкове платне володіння та
користування Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської
міської ради на підставі договору оренди,
який був пролонгований додатковим погодженням до 02.06.2010 року. Крім
того,  на підставі рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради від 26.05.2005 року № 196 „Про реєстрацію
об'єктів комунальної власності м.
Одеси" Одеській міській ради видається свідоцтво про право
власності на вказаний об'єкт нерухомості. Оскільки відповідач розпоряджався та
повною мірою володів спірним приміщенням з січня 2006 року,  йому було відомо про зазначені обставини,  про що він повинен був його повідомити .

Справа № 22ц-2364/2007

Головуючий в 1 інстанції - суддя Чернявська
Л.М.

Суддя-доповідач-
Кварталова A.M.                                                            Категорія   ЦП
- 44

В
зв'язку з тим,  що відповідач не
попередив позивача про права третіх осіб на спірний об'єкт,  він просив договір купівлі - продажу розірвати,  та стягнути з відповідача грошові кошти в
сумі 419 150 грн.,  які він сплатив за приміщення.

Також
просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень,  тому що в зв'язку з неправомірними діями щодо
неповідомлення про права третіх осіб на спірний об'єкт у нього погіршився стан
здоров'я,  що підтверджується висновком
спеціалістів.

Представники
відповідача позов не визнали.

Рішенням
суду від 27 лютого
2007р. позов ОСОБА_1задоволено частково. Суд розірвав договір купівлі-продажу
нежилого приміщення загальною площею 86,
4 кв.м. ,  що знаходиться в
АДРЕСА_1,  між ОСОБА_2та ОСОБА_1.  Повернув сторони в первісний стан. Стягнув
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1грошові кошти в сумі 419 150 грн. та судовий збір в сумі 1700 грн.

В
задоволенні вимог ОСОБА_1про стягнення моральної шкоди в сумі 500 000 грн. відмовив.

В
апеляційних скаргахОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови в
стягненні зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. ,
представник ОСОБА_3. в інтересахОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду і ухвалити нове рішення ,  яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу.
Апелянти посилаються на те ,  що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права,  висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю - доповідача,  яка доповіла колегії суддів зміст
оскаржуваного рішення,  мотиви і доводи
апеляційних скарг,  перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційних скарг,  вислухавши
пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає,  що
апеляційні   скарги необхідно відхилити з
наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 02 червня 2000 року між
Представництвом по управлінню комунальною власністю та Малим підприємством
„Фірма Вигляд" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю був
укладений договір оренди №
66/31 нежитлового приміщення -
підвалу,  загальною площею 86, 4 кв.м,  поАДРЕСА_1з метою розміщення кафе. Термін дії
договору до 02.06.2003 року,  дія якого пролонгована додатковим погодженням
до 02.06.2010 року.
Вказаний договір був розірваний рішенням господарського суду Одеської області
від 20 червня 2006 року. Рішенням
виконавчого комітету Одеської міської ради від 26.05.2005 року за № 196
вирішено про оформлення та видачу Одеській міській раді свідоцтва про право
власності на об'єкти,  в тому числі на
вищевказане   підвальне приміщення,  (а.с. 12-19).

Відповідно
статті 659 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх
осіб на товар,  що продається (права
наймача,  право застави,  право довічного користування тощо). У разі
невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або
розірвання договору купівлі-продажу,
якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Задовольняючи
позовні вимоги позивача частково ,  суд першої інстанції на підставі  ст.
ст. 651, 659 ЦК України
правильно виходив з того,  що відповідач
не попередив позивача про право третіх осіб на спірне майно,  в зв'язку з чим,  договір купівлі -продажу
нежитлового приміщення загальною площею 86,
4 кв.м. ,  що знаходиться в АДРЕСА_1
підлягає розірванню.

Суд
першої інстанції правильно прийшов до висновку про те,  що вимоги позивача про стягнення моральної
шкоди в сумі 500 000 грн. не підлягають задоволенню,  оскільки при виниклих правовідносинах,  відшкодування моральної шкоди законом не
передбачено,  підстав для стягнення
моральної шкоди відповідно до вимог  ст.
1167 ЦК України,  на яку посилається
позивач теж немає.

Колегія
суддів вважає,  що вирішуючи спір по
суті,  суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив спірні правовідносини та закон,  який їх регулює.

Як
вбачається з матеріалів справи між сторонами ОСОБА_2та ОСОБА_1.  ЗО травня 2006р. було укладено договір
купівлі - продажу нежилого приміщення,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
30 травня 2006р. ,  тобто виникли
договірні відносини,  які регулюються
главою 54 ЦК України,  підрозділом 1,  розділом
111 якою не
передбачено відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання договірних
зобов'язань.

У
справах за позовами про виконання зобов'язань за договором або про його розірвання
вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені,  коли така відповідальність передбачена
законодавством для даних правовідносин,
або коли моральну шкоду заподіяно не у зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань,  що виникають з угод,  а внаслідок інших винних дій,  на які поширюються правила  ст.  1167 ЦК України. Ці
обставини ,  як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді не
встановлені.

З'ясувавши
в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку,  суд постановив
рішення,  що відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Враховуючи
все вищевикладене,  колегія суддів розглянувши
скарги в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг вважає,  що суд першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив,  рішення суду відповідає фактичним обставинам
справи.

Колегія
суддів вважає,  що наведені в апеляційній
скарзіОСОБА_2 доводи правильність висновків суду не спростовують,  тому підстави для відмови в позові відсутні.

За таких
обставин апеляційні  скарги  необхідно відхилити,  а рішення суду  залишити без змін.

Керуючись  ст.  ст.
209,  303,  307 ч.1п.1,  308,  314 ч.1п.1,  315,  317,
319    ЦПК
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Одеської області  ,

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  представника ОСОБА_3в
інтересах ОСОБА_2- відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 27
лютого 2007р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.