Справа
№33-ц-32/07                                                           Головуючий у 1 інстанції- Сташків Б.І.
Категорія - 38                                                                      Доповідач                       - Подолюк В.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 травня 2007
року.                                                                                  місто Луцьк.

Колегія
суддів  з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області в складі: головуючого
- Лончука В.Г.

суддів:
Завидовської - Марчук О.Г., Шевчук Л.Я., Мудренко Л.І., Подолюка В.А.,

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Бережанського районного суду
Тернопільської області від 24 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 28 вересня 2004 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2004
року ОСОБА_1, ОСОБА_2. звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3. про відшкодування майнової і
моральної шкоди.

Позовні
вимоги обґрунтовували тим, що 11 вересня 2002 року з вини ОСОБА_3.
сталася дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої позивачам були
спричиненні тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також був травмований
кінь, пошкоджений гужовий віз та пошкоджені їх особисті речі.

Відповідач звільнений від
кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України на підставі Закону
України « Про амністію « від 11 липня 2003 року, а тому зобов'язаний
відшкодувати завдану їм матеріальну шкоду відповідно 3150грн. та 350 грн .
кожному, та 7000 грн. і 6000 грн. кожному компенсації на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Бережанського районного
суду Тернопільської області від 24 червня 2004 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 28 вересня 2004 року, позов
задоволений частково: стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 2750 грн. майнової
шкоди та по 1000 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди на користь кожного
із позивачів.

2

У касаційній
скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2. посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права просять змінити
судові рішення та стягнути з ОСОБА_3. на їх користь розмір моральної шкоди в
сумі відповідно 7000 грн. та 6000 грн.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або ( та ) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

При розгляді
справи судом першої інстанції та апеляційним судом встановлено, що з вини
ОСОБА_3. 11 вересня 2002 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок
якої ОСОБА_3. та ОСОБА_2. спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості та
завдано майнову і моральну шкоду.

При таких
обставинах і відповідно до діючих на момент виникнення зазначених правовідносин
ст.ст. 440, 440-1 ЦК
УРСР суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_3. 2750 грн. майнової шкоди та 1000 грн. компенсації на відшкодування
моральної шкоди, і на користь ОСОБА_2. 1000 грн. моральної шкоди, розмір якої
визначено судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих, а також інших
негативних наслідків.

Оскільки
застосування судом першої і апеляційної інстанцій норм ст.ст. 1166,1167 ЦК України, які регулюють зазначені
правовідносини як і ст.ст. 440, 440-1 ЦК
УРСР, не призвело до неправильного вирішення справи, колегія судців вважає, що
підстави для зміни судових рішень в частині визначення розміру моральної шкоди
і задоволення касаційної скарги - відсутні

Керуючись ст.ст.336, 337 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 вересня 2004 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.