УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

"17" травня 2007 року

Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Фащевської Н.Є.
суддів - Шевчук
Г.М., Жолудько Л.Д. при секретарі -
Танцюрі О.В. з участю -
ОСОБА_1., адвоката ОСОБА_3.,
ОСОБА_2., адвоката ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Шумського районного суду від 13 квітня 2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ спільного будинковолодіння в натурі.

Встановила:

У січні 2007 р. ОСОБА_1.
звернулась у суд з позовом доОСОБА_2. про поділ будинковолодіння, розташованого
в АДРЕСА_1

Позивачка вказувала, що спірне будинковолодіння було придбано під час її
перебування в шлюбі з ОСОБА_2., а тому є спільною сумісною власністю сторін,
частка її в якій становить Уг будинковолодіння.

Посилаючись на наведене, та на те, що з 1994 р. в будинку ніхто не проживає та відповідач має намір
продати будинок, позивачка просила провести реальний поділ будинковолодіння,
виділивши їй Vi його частину.

Рішенням Шумського районного суду від 13.04.2007 р. у задоволенні
позову ОСОБА_1. доОСОБА_2. про поділ спільного будинковолодіння в натурі
відмовлено за пропущенням строку позовної давності.

Справа №22а - 533                                               Головуючий
у 1 інстанції
- Томчук С.В.

Категорія- 5                                                                      Доповідач
- Жолудько Л.Д.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду
скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на те, що нею строк
позовної давності пропущений не був, оскільки про порушення свого права вона
дізналась у 2007 p., тобто з часу,
коли їй стало відомо про намір відповідача відчужити будинок. Крім того,
відповідачем не було подано письмової заяви про застосування позовної давності
в зв"язку з чим вона не могла з цього приводу подати свої заперечення.

У судовому засіданні ОСОБА_1. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на
доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2. апеляційної скарги не визнав і пояснив, що судом ухвалено законне
та обгрунтоване рішення.

Розглянувши справу, перевіривши законність та
обгрунтованість ' 'рішення
суду, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає до задоволення.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачкою було пропущено
строк позовної давності до вимог про поділ майна, що є об"єктом права
суспільної сумісної власності подружжя.

Колегія вважає, що з таким висновком суду погодитись не
можна, оскільки судом були неповно з"ясовані обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено
норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Судом
встановлено, що сторонами розірвано шлюб 7.12.94
р.

Під час перебування в шлюбі сторонами був придбаний жилий будинок з
надвірними будівлями, розташований уАДРЕСА_1

28.10.88 р. на
ім"я відповідачаОСОБА_2. було видано свідоцтво на право особистої
власності на жилий будинок.

Після розірвання шлюбу між сторонами була укладена усна угода про те, що
вони не будуть продавати будинок, а залишать його сину ОСОБА_5, у зв"язку
з чим право власності позивачки порушено не було.

Встановивши вказані обставини, суд всупереч своєму
висновку про відсутність порушення права власності позивачки та вимогам ч.2
ст.72 СК України застосував позовну давність, яка обчислюється від дня, коли
один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права
власності.

Обчислюючи строк позовної давності з часу розірвання
шлюбу між сторонами, суд не звернув увагу на другу умову застосування строку
позовної давності, зазначену в абз. 2
ч.2 ст.72 СК України.

У зв"язку;
з наведеним судом не дано оцінки рішенню Шумського районного суду від 15.03.2005 p., яким визнано
ОСОБА_1. втратившою право користування житлом, що знаходиться в АДРЕСА_1 і
належитьОСОБА_2. на праві особистої власності.

Належна оцінка згаданого рішення, за умови встановлення порушення права
власності позивачки, має значення для обчислення початку перебігу позовної
давності.

Крім того, при вирішенні спору суд не звернув увагу на
те, що відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва на право особистої
власності на жилий будинок від 28.10.88
p., ксерокопії
погосподарської книги за 1986-88
p.p. спірне
будинковолодіння належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2., а
сторони зазначені як колгоспники.

Суд не перевірив, чи дійсно хоча б одна із сторін була членом колгоспу і
хто був членом двору станом на 15.04.91
р.

3"ясування і належна оцінка цих обставин має
значення для правильного вирішення спору, встановлення прав і обов'язків
сторін, які не були притягнуті до участі в справі.

Виходячи з наведеного, колегія не може визнати рішення суду таким, що
ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, у
зв"язку з чим воно підлягає до скасування, а справа - направленню на
новий розгляд, оскільки неповне з"ясування обставин справи привело до
вирішення судом питання про права і обов"язки осіб, які не були притягнуті
до участі в справі.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене, за умови підтвердження
факту належності спірного будинковолодіння до 15.04.91 р. до суспільної групи колгоспників, установити, хто був
членом колгоспного двору станом на 15.04.91
р. (включаючи неповнолітніх), притягнути всіх співвласників до участі в
справі, роз"яснити сторонам їх право на пред"явлення позовів про
встановлення права власності на будинковолодіння, а позивачці - її право на
зміну позовних вимог.

За умови встановлення факту належності спірного будинковолодіння до 15.04.91 р. до суспільної
групи робітників роз"яснити позивачці її право на доповнення позовних
вимог позовом про встановлення права власності на відповідну частину
будинковолодіння.

Для проведення його реального поділу, при потребі, призначити судову
будівельно-технічну експертизу, з"ясувати інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору і в залежності від встановленого та у
відповідності з вимогами закону вирішити спір.

Керуючись ст.ст.307, ч.І, п.5; 309, ч.І; 311, ч.І, п.4; 313; 314, ч.І, п.2; 315; 317; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. задовольнити.

Рішення Шумського районного суду від 13.04.2007
р. скасувати, а справу направити на новий розгляд у той же суд в іншому
його складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня
набрання нею законної сили.