Справа № 22 - ц- 674                                     Головуючий
інстанції: Кондратенко
-17                                                   Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

іменем    України

29 травня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Рибалки В.Г.,

суддів                   - Криворотенка
В.І.,  Хвостика С. Г.,

з участю
секретаря судового засідання -
Рой Я.М. ,

в
присутності осіб,  які приймають участь у
справі - представника
апелянта Пилипенко С.
В.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною
скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо»

на рішення
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 11 квітня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії
«Кредо»,  страхового агента - Закритого
акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення страхових
виплат,  пені за несвоєчасну виплату
коштів,  відшкодування спричиненої
моральної шкоди,  -

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 11 квітня 2007 року позов
ОСОБА_1. задоволено частково.

Стягнуто
з ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_1. 20
828 грн. 45 коп.
страхового відшкодування,  30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи,  150
грн. витрат за проведення товарознавчого дослідження,  що становить загальну суму в розмірі 21 008 грн. 95 коп.

Стягнуто
з ТДВ СК «Кредо» на користь держави судовий збір,  що становить 208 грн. 29
коп.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

В
апеляційній скарзі ТДВ СК «Кредо»,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи,  просить вказане рішення суду скасувати і
постановити нове рішення,  яким повністю
відмовити ОСОБА_1. в задоволенні його позовних вимог в зв'язку з їх
необґрунтованістю. Зазначає,  що згідно
укладеного між сторонами договору страхування у страховика були підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,  а
саме: керування транспортним засобом під час настання страхового випадку
«незабезпеченою особою»,  що не була
зазначена у заяві про укладення страхового договору чи в самому страховому
договорі.

Судом
першої інстанції встановлено,  що 17 листопада 2005 року між
ОСОБА_1. і ЗАТ КБ «Приватбанк»
укладений кредитний договір на суму 36
929 грн. строком до 16 листопада
2010 року на
придбання автомобіля. Відповідно до умов п.
1.2.,  2.2.6 цього
договору,  позичальником повинні бути
здійснені певні дії,  з яких є:
забезпечення своєчасного погашення заборгованості по кредиту,  сплати відсотків,  штрафів,
витрат,  пов'язаних із зверненням
на предмет виконання шляхом надання у заставу нерухомого майна - автомобіля
ВАЗ-2107,  на придбання якого і укладався
кредитний договір,  страхування
заставного майна.

На виконання
умов п. 1.2 кредитного
договору щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання позичальника,  17
листопада 2005 року між
кредитором і позичальником укладений договір застави,  згідно умов якого заставодавець ОСОБА_1.
передав заставодержателю ЗАТ КБ
«Приватбанк» у заставу майно -
автомобіль ВАЗ-2107.

На
виконання п. 2.2.6 кредитного
договору,  п. 3.1.1 договору
застави,  17 листопада 2005
року між ОСОБА_1. і ТДВ СК «Кредо»,
згідно заяви останнього на страхування наземного автотранспорту,  укладений договір № SUHOAK 0643 добровільного
страхування автомобіля ВАЗ-2107,  за
умовами п.7,  11 якого страхова
компанія взяла на себе зобов'язання здійснити страхування від ризиків,  що зазначені в договорі,  та здійснити виплату відшкодування у разі
настання страхового випадку на умовах,
визначених у договорі,
страхувальнику або вигодонабувачу у визначеній сторонами сумі 28 725 грн.,  а страхувальник своєчасно сплатити страховий
платіж у розмірі 1809 грн. 68 коп.,  який був сплачений ОСОБА_1. у повному обсязі
за платіжним дорученням №
2005 від 17 листопада
2005 року. В
заяві про укладення страхового договору ОСОБА_1. зазначив,  що керування транспортним засобом доручається
громадянам ОСОБА_2. і ОСОБА_3

Згідно
договору доручення № 3 від 02 серпня 2004 року,  укладеного між ТДВ СК «Кредо» і ЗАТ КБ «Приватбанк»,  банківській установі як вигодонабувачу
страхувальник надав окремі права як страховому агенту на виконання страхових
агентських послуг,  пов'язаних з виплатою
страхових відшкодувань за договорами страхування,  до яких також відноситься: прийом від
страховиків заяв про виплату страхових сум і всіх необхідних документів по
страховому випадку; у порядку і строки за умовами договору страхування приймати
рішення про виплату чи відмову у страховому відшкодуванні з оформленням
страхового акту; при умові відмови у виплаті відшкодування,  повідомляти про це страховика у порядку і
строки,  зазначені у договорі страхування
від 17 листопада
2005 року,  укладеного з позивачем ОСОБА_1. і страховою
компанією.

23 липня 2006 року
невстановлена особа незаконно заволоділа належним ОСОБА_1. транспортним
засобом,  що було підставою для порушення
Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області 01 серпня 2006 року
кримінальної справи за ознаками ч.2
ст.  286 КК України з направленням
страховому агенту відповідного листа 09
серпня 2006 року з
копією постанови для відома. А постановою слідчого від 01 жовтня 2006 року провадження
досудового слідства по справі зупинено до встановлення особи,  яка скоїла злочин.

У
зв'язку з настанням страхового випадку,
передбаченого п. 7.1.2
договору страхування,  ОСОБА_1.
звернувся до страхового агента з заявою про виплату відшкодування відповідно до
умов п. 14 договору.
Однак,  листом від 01 вересня 2006 року у виплаті
йому відмовлено з посилкою на п.15.6,
п.16.3.7 договору,  бо на момент
страхового випадку керування транспортним засобом здійснювала особа,  яка не входить в перелік осіб,  зазначених у заяві чи договорі
страхування,  а саме: ОСОБА_4.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1. місцевий суд виходив з того,  що страховим агентом незаконно відмовлено
позивачу у виплаті належного страхового відшкодування,  чим порушені його права. Проте,  з таким висновком суду погодитися не
можна,  так як він не відповідає
обставинам справи.

Згідно  ст.  991 ЦК України
страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати за наявності
підстав,  передбачених договором
страхування.

Відповідно
до п. 15.6 договору
страхування наземного транспорту,  що був
укладений між сторонами в справі,
страховик не несе відповідальності,
якщо керування транспортним засобом на момент страхового випадку
здійснювалося особою,  яка не входить в
перелік осіб,  визначених у заяві на
страхування.

Як
вбачається з матеріалів справи,  на
момент страхового випадку автомобілем керував ОСОБА_4.,  який не входив в перелік осіб,  визначених у заяві на страхування. Дану
обставину позивач не оспорює. Про керування автомобілем ОСОБА_4. позивач
ОСОБА_1. повинен був повідомити страховика в особі страхового агента. Проте
даний обов'язок,  що передбачений п. 16.2.2 договору,  страхувальник ОСОБА_1. не виконав.

Тому
страховий агент на підставі п. 16.3.7
договору страхування правомірно відмовив ОСОБА_1. у виплаті страхового
відшкодування.

Оскільки
підстав для задоволення позовних вимог колегія судців не вбачає,  тому на підставі п.3 ч. 1  ст.  309
ЦПК України рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог та
відшкодування відповідно судових витрат підлягає скасуванню з постановлениям по
справі в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вимог за їх
необґрунтованістю. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

У
зв'язку з задоволенням апеляційної скарги понесені апелянтом судові витрати
відповідно до  ст.  88 ЦПК України підлягають відшкодуванню
позивачем в розмірі 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи,  а в розмірі 105 грн.
судового збору повинні компенсуватися за рахунок держави. Понесені позивачем
судові витрати відшкодуванню не підлягають в зв'язку з відмовою в задоволенні
позову.

Керуючись  ст.
ст.  88,
303,  307 ч.1 п.2,  309
ч.1 п.3,  313,
314 ч.2,  316 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Кредо»
задовольнити,  а рішення Ковпаківського
районного суду м.  Суми від 11 квітня
2007 року в даній справі скасувати в частині задоволення вимог та відшкодування
судових витрат відповідачем.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю
Страхової компанії «Кредо»,  страхового
агента - Закритого
акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення страхових
виплат відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Сумської філії Закритого акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» 30
грн. в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне-забезпечення
розгляду справи.

Понесені
Сумською філією Закритого акціонерного товариства Комерційного банку
«Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 105 грн. за
апеляційний розгляд компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.