АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22 - 2781/2007р.                             Головуючий
у 1 інстанції: Батрак І.В.
Судця-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

" 13 " серпня 2007 року                                                  м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Денисенко Т.С. ,

Суддів:                                  Коваленко
А.І.,

Кримської О.М.

При
секретарі:   Винник І.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від "06" червня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання дитини.

В позові
зазначала,  що 18.07.1992 року відділом
ЗАГС міськвиконкому м.  Запоріжжя було
зареєстровано її шлюб з відповідачем за актовим записом № 1024,  а розірвано шлюб -30.05.1995 року. Від шлюбу
сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає з
матір'ю і знаходиться на її утриманні.

Оскільки
останнього часу відповідач не допомагає матеріально,  просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь
аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 568 грн. щомісяця,  що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для
дитини,  віком від 6 до 18 років,  починаючи з дня подання позову до суду і до
повноліття дитини.

Рішенням Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 06 червня 2007 року

позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь
ОСОБА_3  на

утримання доньки ОСОБА_3  щомісяця у
розмірі 250 грн.,  починаючи з 12.04.2007
року і

до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 держмито на користь
держави

у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду цивільних

справ у розмірі 07 грн. 50 коп.                                                                  .   .

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій,  посилаючись на порушення норм матеріального
права,  просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути з нього ЗО % прожиткового мінімуму для дітей відповідного
віку.

Вислухавши
доповідача,  пояснення апелянта
ОСОБА_1,  заперечення позивачки
ОСОБА_2,  дослідивши обставини справи в
межах доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до висновку,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального-і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно
ч. 1  ст.
184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний,  мінливий дохід,  частину доходу одержує в натурі,  а також за наявності інших обставин,  що мають істотне значення,  суд за заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи,  що сторони перебували в шлюбі з 18.07.1992
року по 30.05.1995 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка проживає з матір'ю і знаходиться на її
утриманні. Через те,  що ОСОБА_1
звільнився з роботи,  погіршився його матеріальний
стан,  а тому він припинив надавати
позивачу матеріальну допомогу належним чином.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд виходив з того,  що відповідач,  як батько неповнолітньої ОСОБА_3,  зобов'язаний згідно  ст.
180 СК України утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення
повноліття.

Суд
першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Висновки
суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідають обставинам
справи та нормам закону.

Доводи
апелянта про неправильність визначення розміру аліментів необгрунтовані,  оскільки сума аліментів,  що підлягає стягненню,  визначена судом у відповідності до вимог  ст.
182 СК з урахуванням матеріального становища дитини та платника
аліментів.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права,  які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

З
урахування наведеного колегія суддів вважає,
що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає
матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від "06" червня 2007 року по цій справі залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.