АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                                          м.  Чернівці

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого:
Чміля І.Х.

суддів: Міцнея
В.Ф.,  Перепелюк Л.М.

секретаря:
Скрипник С. В.

за участю:
ОСОБА_8 ,  ОСОБА_2,  ОСОБА_5,
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_4,  про визнання права власності на Уг частини у
спадковому майні та за зустрічним позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про тлумачення заповітів
та про визнання права власності на будинковолодіння,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 27 квітня 2007 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Посилалася
на те,  що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
сестра ОСОБА_6

На день
її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння,  яке знаходиться АДРЕСА_1,  вартістю 142093 грн.

Після
смерті сестри з'ясувалося,  що вона
17.05.2002 року склала заповіт,  який був
посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу
ОСОБА_7,  за яким 1/2частину
будинковолодіння (житлового будинку) з відповідною часткою господарських та
побутових будівель та споруд заповідала ОСОБА_2

19.05.2003
року ОСОБА_6 склала заповіт на ім'я ОСОБА_3,
яким заповіла йому 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною

Справа
22ц-466/2007р.                                                              Головуючий
І інстанції

Категорія
2/5
Савчук М. В.

Судця-доповідач Чміль І.Х.

2

господарських
та побутових будівель та споруд,  що
знаходяться в АДРЕСА_1. Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом
Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_9

Посилаючись
на  ст.
1254 ЦК України,  як на підставу
своїх вимог,  позивачка вказувала,  що заповіт,
який було складено пізніше,  скасовує
попередній заповіт повністю або у тій частині,
в якій він йому суперечить. Таким чином,
заповіт від 17.05.2002 року на ім'я ОСОБА_2 фактично був скасований
спадкодавцем шляхом складання нового заповіту на ім'я ОСОБА_3

Вказуючи
на те,  що вона є єдиною спадкоємицею
після смерті сестри ОСОБА_6,  позивачка
просила визнати за нею право власності на '/г частини жилого будинку з
господарськими будівлями,  яка залишилася
не заповіданою.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_1 про
тлумачення змісту заповітів,  як право
чинів та визнання за ними права власності в рівних частках на зазначене майно.

Посилалися
на те,  що ОСОБА_6 кожному із них
заповідала по х/г частини належного їй на праві власності жилого будинку
АДРЕСА_1. Заповіти мають однакову юридичну силу,  тому просили визнати за кожним із них право
власності на частку,  яка зазначена у
заповітах.

Рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 27 квітня 2007 року у позові ОСОБА_1 відмовлено,  зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3
задоволено.

Визнано,  що ОСОБА_6 своїми заповітами від 17.05.2002
року та 19.05.2003 року заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах
будинковолодіння АДРЕСА_1,  ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 є спадкоємцями даного будинковолодіння в рівних частках згідно
заповітів ОСОБА_6

Визнано
за ОСОБА_2 право власності на Уг ідеальну частку будинковолодіння
АДРЕСА_1,  яке складається із житлового
будинку літ. «А» житловою площею 30, 4 кв.м. ,
загальною площею 50, 1 кв.м.  з
господарськими будівлями та спорудами: літньої кухні,  сараю,
вбиральні,  криниці,  замощення,
огорожі,  загальною вартістю
142093 грн.,  як спадкоємці за заповітом
після смерті ОСОБА_6,  який був
посвідчений 17 травня 2002 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ХА ідеальну частку будинковолодіння
АДРЕСА_1,  яке складається із житлового
будинку літ. «А» житловою площею 30, 4 кв.м. ,
загальною площею 50, 1 кв.м.  з
господарськими будівлями та спорудами: літньої кухні,  сараю,
вбиральні,  криниці,  замощення,
огорожі,  загальною вартістю
142093 грн.,  як спадкоємця за заповітом
після смерті ОСОБА_6,  який був
посвідчений 19 травня 2003 року.

3

Не
погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального
права,  просить його скасувати та
ухвалити нове рішення,  яким задовольнити
її позов,  а у позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3
відмовити.

Колегія
суддів вважає,  що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи
у позові ОСОБА_1 та задовольняючи позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суд першої інстанції
повно встановив обставини,  що мають
значення для вирішення справи,  визначив
законодавство,  яке повинно
застосовуватись у даному випадку та у відповідності із вимогами закону вирішив
цей спір.

Так судом
було встановлено,  що 17 травня 2002 року
та 19 травня 2003 року ОСОБА_6 склала заповіти

на ім'я
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,  якими кожному із них заповідала по /4 частини житлового
будинку,  з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та споруд,
що знаходяться в АДРЕСА_1.

Відповідно
до  ст.
544 ЦК України
(в редакції 1963 року),  яка діяла на час
укладання заповітів,  заповідач вправі в
будь який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт,  склавши новий заповіт.

Заповіт
складений пізніше,  скасовує попередній
заповіт повністю або в частині,  в якій
він йому суперечить.

Заповідач
може скасувати або змінити заповіт,
подавши про це заяву нотаріусу,
завідуючому державним нотаріальним архівом.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що заповіт,
складений на ім'я ОСОБА_3 не скасовує попередній заповіт на ім'я
ОСОБА_2,  будь якої суперечливості між
заповітами немає.

Заяви про
скасування будь якого із заповітів ОСОБА_6 не подавала.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що сарай літ.
«Б»,  який переобладнано в літню
кухню,  та сарай літ. «Г» є самовільною
забудовою не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої
інстанції,  ці приміщення не можуть бути
самостійним об'єктом спадкування.

Безпідставними
є доводи апеляційної* скарги про неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи.

Рішення
суду відповідає вимогам  ст.   ст.
213 - 215 ЦПК України і підстав для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

4

Рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 27 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного Суду України.