Справа №22ц-4940  2007рік                                        Голов,  в 1-й інстан. Семіряд І.В.
5                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                              Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді  Пономарьової О.М. ,

суддів                                          Бондаренко
Л.І.,  Бабенка П.М. ,

при
секретарі                             Артамоновій
CO.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання домоволодіння спільною сумісною власністю та визнання права власності
на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом,  -

встановив:

ОСОБА_3
звернулася до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Пролетарського районного суду м.
Донецька від 12 квітня 2007 року,
яким задоволений позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння спільною сумісною
власністю та визнання права власності на частину домоволодіння у порядку
спадкування за законом.  Домоволодіння
АДРЕСА_1 визнане таким,  що належить на
праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках по часті
домоволодіння кожному. Визнано,  що 1/2
частка вказаного домоволодіння,  що
належить ОСОБА_2,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,  є спадковим майном після смерті останнього.
Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку вказаного домоволодіння за кожним в порядку
спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати в
розмірі 1730 грн..

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні вимог позивачів,  оскільки суд першої інстанції зробив
висновки,  які не відповідають фактичним
обставинам справи,  не врахував всі
обставини справи та надані докази,  допустив
порушення норм процесуального права.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 підтримали
доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити,  рішення суду скасувати,  оскільки воно є неправильним і незаконним.

Представник
позивачів ОСОБА_6  в судовому засіданні
просила апеляційну скаргу відхилити і залишити рішення суду без змін,  вважає рішення суду правильним і законним.

Позивачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове
не з'явилась,  про час та місце судового
розгляду повідомлені належним чином.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
померлий ОСОБА_2 та
відповідачка ОСОБА_3 з 2003 року і до смерті ОСОБА_2 знаходились у фактичних шлюбних стосунках,  були пов'язані спільним побутом,  мали взаємні права та обов'язки один до
одного,  вели сумісне господарство,  піклувалися один за одним,  мали спільний бюджет.

Під час сумісного проживання разом вирішували питання придбання,  а в подальшому

будівництва будинку. З кінця 2004 року до кінця 2006 року для своїх потреб
збудували

домоволодіння за АДРЕСА_1,  куди
вдвох перевезли

меблі і де постійно мешкали до настання смерті ОСОБА_2. Оскільки вказане

домоволодіння набуте ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 в період

знаходження   ними   в
фактичних   шлюбних     стосунках,    воно           визнане   судом

спільною
сумісною власністю цих осіб в рівних частках.

Після
смерті ОСОБА_2 відкрилася
спадщина у вигляді Уг частці вказаного домоволодіння і спадкоємцями першої
черги за законом є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  які є донькою та сином ОСОБА_2 і які прийняли спадщину. Оскільки дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_7 відмовилася від
належної їй частки спадщини на користь дітей,
суд визнав за кожним з них по 1/4 частці спірного домоволодіння в
порядку спадкування за законом та у зв'язку з задоволенням позовних вимог,  стягнув з відповідачки судові витрати.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника позивачів та відповідачки і її представника,  дослідивши матеріали цивільної справи,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає ,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду - залишенню
без зміни з таких підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно із законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  суд
повно та всебічно з'ясував обставини справи,
перевірив доводи та заперечення сторін,
правильно встановив правовідносини,
які склались між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про  задоволення позовних вимог позивачів.

З
показань сторін,  досліджених в судовому
засіданні доказів встановлено,  що ОСОБА_2 та відповідачка
ОСОБА_3 з 2003 року і до смерті ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року знаходились у фактичних шлюбних стосунках,  були пов'язані спільним побутом,  мали взаємні права та обов'язки один до
одного,  вели сумісне господарство,  піклувалися один за одним,  мали спільний бюджет. Під час сумісного
проживання вирішили питання будівництва будинку. З кінця 2004 року по кінець
2006 року для своїх потреб збудували домоволодіння за АДРЕСА_1,  куди переїхали вдвох і де постійно мешкали до
настання смерті ОСОБА_2.

Суд
правильно виходив з вимог  ст.  74 СК України,  в якій зазначено,  якщо жінка та чоловік проживають однією
сім'єю,  але не перебувають у шлюбі між
собою,  майно,  набуте ними за час спільного проживання,  належить їм на праві спільної сумісної
власності,  якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка,  які не перебувають у шлюбі між собою,  поширюються положення глави 8 СК
України,  яка регулює право спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно
до вимог  ст.  70 СК України у разі поділу майна,  що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя,  частки майна дружини
та чоловіка є рівними,  якщо інше не
визначено домовленністю між ними або шлюбним договором.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
суд обгрунтовано виходив з вимог закону та встановлених по справі
обставин,  підтверджених наданими
доказами і дійшов правильного висновку про те,
що на час смерті ОСОБА_2
належала 1/2 частка домоволодіння за АДРЕСА_1,  яка є спадковим майном.  Спадкоємцями першої черги за законом є
позивачі ОСОБА_1 та

ОСОБА_2,  які є донькою та сином ОСОБА_2 і які прийняли спадщину. Оскільки дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_7 відмовилася від
належної їй частки спадщини на користь дітей,
суд визнав за кожним з них по 1А частці спірного домоволодіння в порядку
спадкування за законом та у зв'язку з задоволенням позовних вимог,  стягнув з відповідачки судові витрати.

Виходячи
з наведеного,  апеляційний суд
вважає,  що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи,  дана їм
належна правова оцінка і правильно вирішений спір.

Рішення
суду першої інстанції постановлено на підставі наданих сторонами доказів у
відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те,  що
висновки суду не відповідають фактичним обставнам справи,  спростовуються матеріалами справи,  дослідженими доказами та її власними
пояснення в судовому засіданні про відносини,
які склались між нею та ОСОБА_2,
є непереконливими і не спростовують висновків суду,  які зроблені в рішенні.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 12 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили .