РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 травня 2007 року

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Одеської області в складі:

Головуючого
судді - Галушко Л.А.

Суддів                      - Плавич Н.Д.,  Кварталової A.M.

При
секретарі           - Гукаленко А.О.

За участю позивача-ОСОБА_1.
Представника позивача-ОСОБА_2.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3  на рішення Ананьївського
районного суду Одеської області від 10
серпня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3-про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006 року позивач
звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_3.
про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21 847 грн.88 коп. та
судові витрати:держмито-218грн., 48 коп.,
юридичні послуги-400 грн., експертиза-450 грн. Позивач зазначав,  що з вини відповідача,  котрий 09 травня 2003 року на автошляху
Ананьїв-Жеребково,  керуючи автомобілем
марки ВАЗ 2101 держномер НОМЕР_1та порушивши Правила дорожнього руху допустив
зіткнення з його автомобілем „Форд-Транзит держномер НОМЕР_2

Одночасно
просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1 700 грн. посилаючись
на пошкодження власного автомобіля,  що
спричинило значні зміни в його життєвих стосунках.

Рішенням
Ананьївського місцевого суду Одеської області від 10 серпня 2006 року позов
задоволено частково. Суд стягнув з відповідача-17 478 грн. 30 коп. та судові витрати в сумі 854 грн.78 коп на
користь позивача. В заявлені моральної шкоди відмовив.

Справа
№22ц-105-2007 року      Головуючий першої
інстанції - Дорош В.В.

Категорія-23                 Доповідач-Галушко Л.А.

В апеляційній скарзі ставиться питання про
скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зокрема апелянт посилається на те,  що
його вини в ДТП немає,  що схема ДТП була
складена зі слів самого позивача,  а він
отримав середнього ступеню пошкодження та знаходивсь у лікарні. Апелянт
посилається на те,  що позивач при
управлінні знаходивсь в стані алкогольного сп'яніння,  виїхав на зустрічну смугу та допустив
зіткнення з його автомобілем.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши доповідь
судді -доповідача,  пояснення
сторін,  що з"явились,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  судова колегія дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
вимоги позивача суд виходив з вимог
ст.  1187, 1188, 1193 ЦК
України в редакції 2004 року та
врахувавши вину самого позивача,
майновий стан відповідача стягнув матеріальну шкоду в розмірі 80% від заявленого
позову. При цьому районний суд дійшов висновку,
що вина будь-якої сторони не доведена,
оскільки місце зіткнення на смузі руху дороги не встановлено.

Проте з
таким висновком суду судова колегія погодитись не може,  оскільки він не відповідає обставинам
справи,  суд невірно застосував норму
закону,  яка діяла на момент виникнення правовідносин,  оскільки вони виникли в 2003 році,  а тому на них розповсюджується ЦК 1963 року.

При
вирішенні позову про відшкодування шкоди на підставі  ст. 440 ЦК 1963 року необхідно враховувати,  що за змістом
ст.  440 ЦК України єдиною
підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення,  яке включає такі складові елементи шкоди
як,  протиправне діяння особи,  котра її заподіяла,  причинний зв'язок між ними,  а також вину заподіювача шкоди.

З
матеріалів кримінальної справи №1 Ананьївського РВ УМВС України в
Одеській області вбачається,  що 9 травня
2003 року водій ОСОБА_3.  управляючи
автомобілем ВАЗ 21011 д.н.НОМЕР_1рухавсь
на дорозі Ананьєв-Жеребково зі сторони села Жеребково в сторону Ананьева Одеської
області. В цей час в 22-00
в зустрічному напрямку зі сторони Ананьева
в сторону с.  Жеребкові на автомобілі Форд-Транзит д-н НОМЕР_2 рухавсь
ОСОБА_1. Після зіткнення автомобілів,
ОСОБА_3.  був госпіталізований до
лікарні з середнім ступенем тяжкості ушкоджень. Схема ДТП була складена
працівниками ДАІ зі слів самого позивача,
де зафіксовано момент зіткнення на смузі дороги , на якій рухавсь
автомобіль Форд-Транзит.

В ході розгляду справ,  як кримінальної так і цивільної кожен з
учасників ДТП наполягав на власному розвитку подій пригоди. Кожен
стверджував,  що зіткнення сталось на
зустрічній смузі іншого водія.

Неодноразово
були призначені транспортно-трасологічні експертизи з висновків яких
вбачається,  що в зв'язку з відсутністю
на проїзній частині дороги якої небудь якісної інформації у вигляді слідів шин,  царапин
і т.д. які
унеможливлюють встановити траєкторію переміщення автомобілів на фазі їх
зближення,  при першочерговому контакті
взаємодії,  а також продуктів зіткнення у
вигляді локальної осипі грязі встановити на якій полосі руху було зіткнення
неможливо,  (кримінальна справа № 151 -54, 70-75 )

Однак,  відповідно до схеми №2 до заключения №1129 судово
транспортно-трасологіченої експертизи від 23
березня 2004 року
встановлено місце зіткнення зі слів самого позивача на осьовій лінії дорожньої
смуги (а.с.  5 8 кримінальної
справи).

Ця обставина співпадає з розсипом скла зафіксованого на схемі до

протоколу огляду ДТП працівниками ДАІ від 09.05.2003 року в 23-00.
З цієї

схеми   видно,    що
скло   розсипане   рівномірно                         на   двох
полосах

автодороги.(кримінальна
справа а.с.  7)

За таких
обставинах судова колегія дійшла висновку,
що зіткнення автомобілів відбулось на осьовій смузі дороги ,
а тому обидва водія порушили Правила Дорожнього
руху,  оскільки для забезпечення безпеки
повинні були діяти у відповідності до п. 2.3.п.п. б) 13.1.и ІЗ.ЗПравил дорожного руху,  згідно яким для забезпечення безпеки дорожного руху водії
зобов'язані бути уважними,  слідкувати за
дорожньою обстановкою,  відповідно
реагувати на її зміни не відволікатись від управління транспортним засобом в
дорозі,  та в залежності від швидкості руху,  особливостей вантажу і в стані транспортного
засобу повинні забезпечувати та дотримуватись безпечного інтервалу,  щоб не здійснювати небезпеку для дорожного руху.

Виходячи
з характеру удару,  відповідно до котрого
в контакт вступили передня частина зліва автомобіля Форд Транзіт та передня
ліва углова частина автомобіля ВАЗ -21011,  з наступними пошкодженнями по лівим бортам автомобілів
направлені з переду назад відносно їх передніх частин,  та за наявності вини кожного з володільців
транспортних засобів у взаємному заподіянні шкоди їх відповідальність
визначається відповідно до ступеня їхньої вини та виходячи з загального розміру
шкоди.

За таких
обставин,  судова колегія дійшла
висновку,  що учасники ДТП в порушенні
вищезазначених Правил дорожного
руху не витримали безпечної бокової дистанції в результаті чого відбулось
зіткнення автомобілів на осьовій лінії дороги.

За
наявності вини кожного з володільців транспортних засобів та виходячи з розміру
шкоди позивача,  з врахуванням  ст.  454 ЦК України,  та

того,
що відповідач зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості його
матеріального стану,  судова колегія
дійшла висновку про стягнення шкоди на користь позивача в сумі 8 000 грн.

За
змістом с. 440-1 ЦК України та інших норм законодавства,  що регулюють ці правовідносини,  заподіяна моральна(немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі,  права якої були безпосередньо порушені
протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Судовою
колегією встановлено,  що неправомірні
дії кожного з володільців транспортних засобів,
спричинили зіткнення автомобілів на осьові лінії дороги,  оскільки сторони не дотримались Правил
Дорожнього руху та не витримали бокової дистанції,  а тому вимоги позивача щодо стягнення
моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно
до вимог  ст.  8
8 ЦПК України судова колегія присуджує позивачеві судові витрати пропорційно
розміру задоволених позовних вимог,  що
становить 427 грн.,  а відповідачу -пропорційно тої частини
позовних вимог,  в задоволенні котрих
позивачу відмовлено.

Доводи
позивача про те,  що постановою про
припинення кримінальної справи від 01.10.2005
року встановлена вина лише ОСОБА_1.,
не є безумовним доказом вини останнього , оскільки не ґрунтується
на  ст. 61 ч.4 ЦПК України.

Керуючись  ст. 304, 309ч.1 п.3, 316, 317, 319ЦПК
України,  судова колегія судової палати

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Ананьївського районного суду Одеської області від 10, 08.2006 року скасувати.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі -8 000(вісім)тисяч грн.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати 427 грн,

В інших
позовних вимогах ОСОБА_3-відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.