Справа №22-1278 - 2007 р.                                  Рішення
ухвалено під головуванням
: 04                                                                                      Токар
Ух вала

Апеляційного суду Вінницької області

від 5 липня 2007року

їм є нем У кр аїни

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого:
Луценка В.В.

Суддів:
Голембевської Л.М. ,  Копаничук С. Г.

При секретарі:
Торбасюк О.І.

За участю: адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 28 березня 2007 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,  -

.

встановила:

В липні
2006 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4. про відшкодування
матеріальних і моральних збитків заподіяних йому внаслідок шляхово-транспортної
пригоди,  яка сталася 21.11.2005 року на
автошляху Львів-Кіровоград-Знаменка з вини ОСОБА_4

Відповідач
ОСОБА_4. пред'явлених до нього позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди не визнав.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 28.03.2007 року ОСОБА_3. в позові до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних
та моральних збитків відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати,  постановити нове рішення по справі,  яким задовільнити його позовні вимоги,  оскільки рішення суду постановлено з
порушенням вимог процесуального права та невірним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши
доповідача,  пояснення і заперечення
сторін та їх представників судова колегія приходить до висновку про те,  що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно
вимог  ст.  ст. 213,
214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,  ухваленим на основі повного та всебічного
з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених у п.п.2.3 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з
наступними змінами) розглядаючи такі позови,
суди повинні мати на увазі,  що

згідно
зі статтями 440 і 450 ЦК
України (в даний час статтями 1166,
1187 ЦК України)
шкода,  заподіяна особі та майну
громадянина,  підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою,  яка її
завдала,  за умови,  що дії останньої були неправомірними,  між ними і шкодою є безпосередній при­чинний
зв'язок та є вина зазначеної особи,  а
якщо це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,  - незалежно від наявності вини,  крім випадків,  передбачених
ст. 456 ЦК України
(в редакції за 1963 рік).

Як
вбачається з матеріалів справи матеріальні збитки ОСОБА_3. були заподіяні
внаслідок зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки,  які належать сторонам по справі на праві
власності,  а тому відшкодування шкоди
повинно вирішуватись з врахуванням вимог
ст.  1188 ЦК України.

Розглядаючи
спір між сторонами,  суд наведених вище
роз'яснень безпідставно до уваги не прийняв і не з'ясував,  якими саме неправомірними діями відповідача
було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній
причинний зв'язок.

Судом також не перевірялись обставини дорожньо-транспортної пригоди,  не дана відповідна правова оцінка
адміністративним протоколам та постановам суду про закриття відносно сторін
адміністративних справ,  не з'ясувалась
присутність вини обох сторін по справі у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Проведена
по справі автотехнічна експертиза відповіді на те,  як повинні були діяти сторони в даній
дорожньо-транспортній ситуації,  які
правила дорожнього руху ними були порушені і чи знаходяться в причинному
зв'язку дії відповідача щодо заподіяння шкоди позивачу не дає.

Окрім
цього по справі не була проведена відповідна судово-товарознавча експертиза для
вирішення розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачу.

Приймаючи
до уваги,  що суд першої інстанції
ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального права та норм матеріального
права,  враховуючи обсяг процесуальних
дій,  які необхідно зробити під час
розгляду справи,  у суда апеляційної
інстанції відсутня можливість в даний час постановити нове рішення по справі.

На
підстав викладеного,  керуючи  ст.
ст.  307,  311, 313-315 України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовільнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 28 березня 2007 року скасувати,  а
справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому його складі.

Ухвала
суду може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
моменту її проголошення.