Справа №22-1426                                     Головуючий
у 1-ій ін ст.  - Куяцік О.С.
44                                      Доповідач
в апеляційній ін-т. - Штефаніца Ю.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007
року   колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого:
Зубарєвої К.П. суддів: Штефаніци Ю.Г.,
Монастирецького Д.І. при секретарі - Панчишині А.Ю. за участі  позивача
ОСОБА_1   ,   адвоката ОСОБА_2  та голови виробничого  кооперативу
„Самбірський"
ОСОБА_3,   розглянувши  у відкритому судовому засіданні у місті
Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1
на   рішення   Самбірського   міськрайонного      суду Львівської області від 05 березня
2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до виробничого
кооперативу „Самбірський" про зобов'язання відповідача прийняти його в
члени даного кооперативу.

Рішенням
Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2007 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено за безпідставністю та ухвалено стягнути з нього витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн.50 коп.

Не
погоджуючись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1  оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає,  що суд при розгляді справи не дотримувався
засад змагальності сторін,  не вживав
належних заходів для всебічного і повного з'ясування обставин справи,  порушив норми матеріального і процесуального
права,  що,  на думку апелянта,  призвело до прийняття судом
необ'єктивного,  необгрунтованого,  упередженого і незаконного рішення,  яке просить скасувати,  а справу направити на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.(а.с. 118-122).

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення ОСОБА_1  та адвоката ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги,  представника відповідача
ОСОБА_3 на її спростування,  перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення.

Суд
першої інстанції,  в супереч доводам
апелянта,  з достатньою повнотою та
всебічністю дослідив надані сторонами докази,
вірно встановив фактичні обставини справи,  спірні правовідносини та правильно застосував
матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Зокрема
судом бе33аперечно встановлено,  що на
підставі Розпорядження Представника Президента України №18 ві 09.06.1992 року
„Про комерціалізацію державної торговлі і громадського харчування" на базі
низки магазинів,  складів та
автотранспорту управління торгівлі Самбірського міськвиконкому було створено
Самбірське державно-комунальне гуртово-роздрібне підприємство (далі ДКГРП)
(а.с. 54, 57),  а 16 серпня 2005 року на
виконання рішення сесії Самбірської міської ради № 49 від 29 грудня 2003 року „
Про перереєстрацію підприємств ДКГРП,  МП , Долос" та
надання згоди на приватизацію" на базі цього підприємства був утворений
виробничий кооператив „Самбірський",
який став повним правонаступником ДКГРП (а.с. 59,  68). В .його склад увійшло 8 осіб(ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9  та ОСОБА_10),
які на час утворення коооперативу працювали на даному підприємстві,  та,  у
відповідності до статуту даного кооперативу,
є його засновниками та членами.

З
матеріалів справи вбачається також,  що
позивач понад 25 років пропрацював в управлінні торгівлі на різних посадах,  однак на момент його ліквідації в 1992 році
та при утворенні ДКГРП а згодом і ВК „Самбірський",  працював на інших підприємствах,  не був членом трудового колективу ДКГРП та не
брав участі в приватизації нерухомих об'єктів колишнього управління торгівлі.

Згідно
п.8.9 Статуту виробничого кооперативу „Самбірський",  голова виробничого кооперативу вносить на
затвердження загальних зборів рішення про прийняття до кооперативу нових членів
та про припинення членства.

У
відповідності до  ст. 8 Закону України
„Про кооперацію" від 10 липня 2003 року,
Статут кооперативу є правовим документом,  що регулює його діяльність.

Розглядаючи
звереня ОСОБА_1  щодо прийняття його в
члени коооперативу та включення в список приватизації на добудоване
адмінприміщення,  голова даного
кооперативу,  в супереч твердженням
апелянта,  діяв у відповідності до
Статутних вимог,  внісши на затвердження
загальних зборів членів виробничого коооперативу своє рішення про відмову
позивачу в задоволенні його заяви,  яке
було затверджено. (а.с.  49,  50-51). Аналогічного результату розгляду
зазнало повторне звернення ОСОБА_1  в
ході розгляду даної справи в лютому 2007 року.

Затвердження
рішення голови кооперативу про прийняття нових членів відноситься до виключної
компетенції загальних зборів членів даного Виробничого кооперативу,  які є його вищим органом,  а прийняття нових членів в кооператив є
правом а не обов'язком цього органу,  що
випливає із Статутних положень цього кооперативу та вимог  ст. 10, 11 вказаного Закону.

Таким
чином,  правління виробничого
кооперативу,  відмовляючи ОСОБА_1  в прийнятті його в члени кооперативу,  діяло згідно своїх повноважень відповідно до
положень Закону „Про кооперацію",
ст. 163 ЦК України
і положень Статуту виробничого кооперативу „Самбірський" та не порушило
законних прав та інтересів позивача.

З огляду
на викладене,  колегія суддів не вбачає
підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції,  яке ґрунтується на повно і всебічно
з'ясованих обставинах справи та ухвалене на основі правильно застосованих норм
матеріального і процесуального права.

З
урахуванням зазначеного та керуючись  ст.
303,  п.1 ч.2  ст.
307,  ст.  ст.
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 березня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України.