Справа
№ 22 ц 1808 -
2007 р.                             Головуючий
1 інстанції Павлова Ж.П.
- 33.                                        Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України.

1       жовтня 2007 року.                                                                             м.  Миколаїв.

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів:
Данилової О.О. та Кутової Т.З.,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С. ,  з
участю:

позивача ОСОБА_1,

його представник
ОСОБА_2.,

відповідачки
ОСОБА_3,  у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 переглянула рішення місцевого Заводського районного суду м.  Миколаєва від 2 липня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку,  що є об'єктом спільної часткової
власності,  та визначення порядку
використання земельної ділянки.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі і з'явилися у
судове засідання,  перевіривши у межах
оскарження обставини та докази , -

установила:

II        вересня 2006 року ОСОБА_1. пред'явив
зазначений позов.

Позовні
вимоги обґрунтовував тим,  що сторонам на
праві спільної часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1

При цьому,  3А будинку належить йому,  а 1/4
- відповідачці.

Посилаючись
на відсутність згоди між ним та відповідачкою щодо порядку поділу будинку та
порядку використання прибудинкової земельної ділянки,  просив позов задовольнити.

Відповідачка
проти позовних вимог не заперечувала,
просила провести поділ будинку та визначити порядок використання
прибудинковою земельною ділянкою відповідно до порядку,  що склався між сторонами.

Рішенням
місцевого Заводського районного суду м.
Миколаєва від 2 липня 2007 року визначено порядок використання
прибудинкової земельної ділянки,  вимога
про поділ житлового будинку - не вирішувалася.

Не
згодившись із таким рішенням,  ОСОБА_3
його оскаржила й просила скасувати з тих мотивів,  що суд не дав належної оцінки зібраним по
справі доказам і неправильно застосував норми матеріального права,  а саме,
проігнорував встановлений співвласниками будинку порядок користування
земельною ділянкою.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
оскаржене рішення суду 1 інстанції скасуванню у повному обсязі,  цивільна справа поверненню до того суду для
нового розгляду,  оскільки місцевий суд
постановив його без точного додержання норм матеріального й процесуального
права.

Так,  вирішуючи цивільну справу,  суд 1 інстанції вважав,  що ним належним чином досліджені усі заявлені
позовні вимоги і по усіх вимогах прийнято рішення.

Колегія
суддів у повній мірі з такими висновками суду 1 інстанції не погоджується,  вважаючи їх помилковими.

За статтею 213,  п. 5 ч.1 статті 311
ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29 грудня
1976 року "Про судове рішення",
рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Рішення
визнається законним тоді,  коли суд,  виконавши всі вимоги цивільно-процесуального
законодавства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

При
об'єднанні в одному провадженні кількох вимог або прийнятті зустрічного позову
чи позову третьої особи,  яка заявляє
самостійні вимоги,  має бути
сформульовано,  що саме постановив суд по
кожній позовній вимозі. Коли ж суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був
і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення,  рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

Оскільки
оспорене рішення виписаним критеріям не відповідає,  то до нього слід застосувати передбачені
цивільно-процесуальним законодавством наслідки.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що позивач пред'явив дві вимоги,  а саме,
про поділ житлового будинку,  що є
об'єктом спільної часткової власності сторін,
та про визначення порядку використання прибудинковою земельною ділянкою.

З
протоколу судового засідання та інших матеріалів справи не вбачається,  що позивач від таких вимог відмовився і така
відмова була прийнята судом.

Тому,  указані дві вимоги підлягали вирішенню.

Місцевий
же суд досліджував,  а,  відповідно,
і вирішив лише другу вимогу,  що є
недопустимим.

Не
наполягання позивача на вимозі про поділ житлового будинку,  а саме таке вбачається із протоколу,  не може слугувати таким діям суду.

За такого,  рішення не може залишатися в силі і підлягає
скасуванню.

За
прямої вказівки цивільно-процесуального закону,
а саме,  п. 5 ч. 1  ст.
311 ЦПК України,  на правові
наслідки розгляду судом не всіх вимог,
справа підлягає передачі на новий розгляд суду першої інстанції.

При
новому її розгляді суду слід врахувати наведене,  уточнити позовні вимоги ОСОБА_1,  перевірити доводи сторін і в залежності від
встановленого,  вирішити його по суті.

Керуючись  ст.
ст.  307,  311.313-315 ЦПК України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
місцевого Заводського районного суду м.
Миколаєва від 2 липня 2007 року скасувати,  цивільну справу повернути до того ж суду для
нового розгляду в іншому складі суду.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом 2 місяців може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.