Справа № 33-ц-444/07                                              Головуючий у
першій інстанції - Німко Н.П.
- 36                                                            Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Завидовської-Марчук
О.Г.,  Стрільчука В.А.,  Русинчука М. М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за
касаційною скаргою відповідача ОСОБА_2
на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 27
травня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11
серпня 2005 року,

встановила:

В квітні
2005 року ОСОБА_1. звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  посилаючись на те,  що 27.01.2005р. на вулиці в с. Підлісне
Бережанського району на неї накинулась кавказька вівчарка,  яка належить відповідачу,  внаслідок чого їй заподіяно легкі тілесні
ушкодження та матеріальну шкоду в сумі 2013,
85 грн. Крім того,  спричинено
останній моральні страждання,  які вона оцінює
в розмірі 3000 грн.

Рішенням
Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2005
року,  залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 11 серпня 2005 року,  позовні вимоги задоволено частково.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1.
1555, 26 грн. матеріальної та 1200 грн. моральної шкоди,  а також в користь держави 67 грн. державного
мита.

В решті позовних
вимог відмовлено.

У
касаційній скарзі відповідач просить судові рішення скасувати та постановити
нове рішення,  яким зменшити
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на невідповідність висновків судів дійсним обставинам
справи.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

2

Судами встановлено,  що 27.01.2005р. на вулиці села Підлісне
Бережанського району належна відповідачу кавказька вівчарка,  яка в порушення пунктів 2, 3, 6, 7, 20 Правил
тримання собак,  котів та хижих тварин у
населених пунктах України,  була без
повідка та намордника,  вкусила позивачку
за ліве стегно,  спричинивши їй легкі
тілесні ушкодження,  порвавши на ній
дублянку,  майку та колготки.

Внаслідок
неправомірних дій відповідача позивачці заподіяно майнової шкоди на суму 1555,
26 грн. та завдано моральну шкоду,
розмір відшкодування якої визначено з врахуванням глибини фізичних і
психічних страждань позивачки,  яких вона
зазнала внаслідок нападу і покусання досить небезпечної собаки та наступного
лікування.

Доводи
відповідача про менший ніж визначено судом розмір майнової та моральної шкоди
нічим не підтверджені і тому не можуть впливати на правильність висновків суду.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення
без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно
зі  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведенні в
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 27 травня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 11 серпня 2005 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.