АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

"26"
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого -
Зварича С. Б. суддів -  Стефлюк
О.Д.,  Дикун СІ. при секретарі - Танцюрі
О.Д.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 квітня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2,  ОСОБА_1,
ОСОБА_5,  третіх осіб приватних
нотаріусів ОСОБА_6,  ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2005 року,  визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири від 15.04.2005 року,  скасування
реєстрації,  усунення перешкод в
користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2
та вселення ОСОБА_4, -

встановила:

ОСОБА_2
; ОСОБА_1 звернулись із апеляційними скаргами на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 24 квітня 2007 року ,
яким позов задоволено частково. Суд визнав недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4 від імені якого по довіреності,  посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_8 по
реєстру №5976,  діяв ОСОБА_5 та
ОСОБА_1,  посвідчений 09 березня 2005
року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6
Суд вирішив усунути перешкоди в користуванні даною квартирою шляхом виселення
ОСОБА_2  з квартири АДРЕСА_1 в місті

Справа№..22а-606,
2007р.                          Головуючий
1 інстанції- ЛеканІ.Є.

Категорія
- 12, 30                                              Доповідач
- Дикун СІ.

2

Тернополі
та вселити в дану квартиру ОСОБА_4 В решті
позовних вимог відмовити.

Вирішено
стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 253грн 82коп державного мита та на
користь ОСОБА_3 85 грн 89коп понесених судових витрат; стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 20грн 50коп понесених судових витрат.

ОСОБА_2  просила змінити рішення суду в частині,  у якій суд зобов'язав її усунути перешкоди в
користуванні спірною квартирою шляхом виселення з квартири та відмовити у
зазначеній позовній вимозі. При цьому апелянт зазначила,  що суд безпідставно не прийняв до уваги,  що правочин на підставі якого нею була
придбана спірна квартира у ОСОБА_1 є правомірним,  оскільки його недійсність прямо не
встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

ОСОБА_1
просив скасувати рішення суду та передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції,  вказавши,  що він добросовісно придбав спірну квартиру у
ОСОБА_5,  котрий діяв по довіреності від
імені власника квартири ОСОБА_4 Про те,  що власник квартири визнаний судом
недієздатним він не знав і не міг знати. Він є добросовісним набувачем
квартири,  котру пізніше на законних
підставах продав. Однак суд не дав вірної оцінки вказаним обставинам,  та безпідставно визнав оспорюваний правочин
недійсним.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_4 на праві
приватної власності належала квартира АДРЕСА_1.

За
нотаріально посвідченою довіреністю від 25.08.2004 року ОСОБА_4 уповноважив
ОСОБА_5 бути його представником,  зокрема
з питань вчинення будь-яких дій щодо належного йому рухомого та нерухомого
майна. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31.01.2006 року,  що набрало законної сили,  довіреність від 25.08.2004 року,  видану від імені ОСОБА_4 на ОСОБА_5,  визнано недійсною,  оскільки на час її видачі ОСОБА_4 не міг
розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 04.03.2005 року ОСОБА_4 було визнано
недієздатним,  а рішенням цього ж суду
від 26.05.2005 року над ним встановлено опіку та призначено опікуном доньку
ОСОБА_3( на даний час прізвище змінено на ІНФОРМАЦІЯ_1). Зазначені судові
рішення набрали законної сили.

09.03.2005
року ОСОБА_5,  діючи за довіреністю від
імені ОСОБА_4,  продав спірну квартиру
ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу,
посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_6

15.04.2005
року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу,
посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_7,  продав спірну квартиру ОСОБА_2

Колегія
суддів,  перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  вважає,
що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

з

Відповідно
до вимог ч.1  ст.  215 ЦК
підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які є необхідними для чинності правочину. Зокрема,  вимог,
передбачених ч.3 ст 203 ЦК,  за якими волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За
нормою п.3 ч.1  ст.  388 ЦК,  якщо майно за відплатним договором придбано в особи,  яка не мала права його відчужувати,  про що набувач не „знав і не міг знати
(добросовісний набувач),  власник має
право витребувати це майно від набувача у разі,
якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_3,  опікуна
недієздатного ОСОБА_4,  про визнання недійсним оспорюваного договору
купівлі-продажу квартири суд виходив з тих обставин,  що волевиявлення учасника правочину ОСОБА_4 не було вільним
і не відповідало його внутрішній волі,
оскільки на момент видачі довіреності від 25.08.2004 року,  за якою квартира була продана від його імені
ОСОБА_5,  ОСОБА_4 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. При
цьому суд прийшов до висновку,  що спірна
квартира підлягає витребуванню у добросовісного набувача ОСОБА_2  як така,
що вибула з володіння власника поза його волею.

Колегія
суддів погоджується з наведеним висновком суду,
оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Посилання
апелянта ОСОБА_2 ,  що суд безпідставно
виселив її із спірної квартири та не врахував,
що вона є добросовісним набувачем цієї квартири,  не мають правового значення для вирішення
спору,  оскільки судом встановлено,  що спірна квартира вибула з володіння
власника ОСОБА_4 поза
його волею за довіреністю,  визнаною
судом недійсною; що є підставою відповідно до норми п.3 ч.1  ст.
388 ЦК,  для витребування майна власником від
добросовісного набувача.

Не
заслуговують на увагу посилання апелянта ОСОБА_1,  що суд безпідставно задовольнив вимоги про
визнання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2005 року
недійсним,  оскільки він не знав і не міг
знати,  що власник квартири визнаний
судом недієздатним.  Колегія суддів
вважає ці доводи такими,  що не мають правого
значення для вирішення спору.

Підстав
для скасування рішення суду з мотивів,
наведених в апеляційних скаргах,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.1; 308; 315 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ухвалила:

4

Апеляційні
скарги ОСОБА_2; ОСОБА_1 відхилити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду
від 24 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу її проголошення.