Справа№22ц-2004/2007року                                             Головуючий
Суддя-доповідач: Корнієнко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця 17 дня                                                                  м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді: Корнієнка В.І.

Суддів : Буленка
О.О. Гальонкіна С А.

При секретарі:
Коротун І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від «18» червня 2007
року

по
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та
сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання, -

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2007 року
позов ОСОБА_2до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та сплату
відсотків за прострочення грошового зобов'язання задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2540 грн. на користь ОСОБА_2.

Стягнуто
з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 250 грн. на користь ОСОБА_2.

В іншій частині
відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто
з ОСОБА_1 судові витрати на користь ОСОБА_2в розмірі 30 грн. витрат за
інформаційно - технічне забезпечення та 51 грн. державного мита.

З
рішенням суду не погодився ОСОБА_1.,  в
своїй апеляційній скарзі прохає його скасувати та постановити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Вважає,  що судом порушено норми матеріального та
процесуального права,  а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  приходить до
висновку,  що остання задоволенню не
підлягає.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як
вбачається із матеріалів справи,  в
травні 2007 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення
боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового
зобов'язання та змінивши в судовому засіданні свої позовні вимоги прохала
стягнути з відповідача борг в сумі 2540 грн. авансу та 500 грн. моральної
шкоди.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
згідно розписки ОСОБА_1. отримав від ОСОБА_2.
кошти в сумі 2540 грн. як завдаток за квартиру,  яку позивачка мала намір придбати.

Згідно  ст. 570 ЦК
України,  завдатком є грошова сума
або рухоме майно,  що видається
кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,  на підтвердження зобов»язання і на
забезпечення його виконання.

Якщо не
буде встановлено,  що сума,  сплачена в рахунок належних з боржника
платежів,  є завдатком,  вона вважається авансом.

Частково
задовольняючи позовні вимоги позивачки,
суд першої інстанції виходив з того,
що сторони між собою не укладали письмової угоди,  а усно домовились про купівлю - продаж
квартири,  остаточна сума,  яка підлягає сплаті не зазначалася,  вказівки,
що вищезазначена плата є завдатком не має,  а тому прийшов до висновку,  що зазначена виплата є авансом.

Крім
того,  правомірно судом було взято до
уваги ту обставину,  що відповідач
ОСОБА_1. не був власником даної квартири і не був належним чином уповноважений   на здійснення її продажу.

Врахувавши
вищевикладені обставини,  колегія суддів
приходить до висновку,  що судом першої
інстанції правомірно стягнуто з ОСОБА_1. 2540 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно
до ч.1  ст. 1167 ЦК України,  моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи
питання пов'язане з відшкодуванням моральної шкоди,  суд,
прийнявши до уваги обставини справи,
знаходить,  що позивачем дійсно
були понесені моральні страждання,  які з
урахуванням викладеного оцінено в розмірі 250 грн.

Як
вбачається із матеріалів справи,  судом
першої інстанції повно і всебічно досліджені обставини і матеріали справи,  на підставі яких судом постановлено правильне
та справедливе рішення.

Виходячи
з вищевикладеного,  суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку,  частково
задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  а тому рішення Гребінківського районного суду
Полтавської області від 18 червня 2007 року постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його скасування не вбачається.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 303,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  - відхилити. Рішення
Гребінківського районного суду Полтавської області від «18» червня 2007
року   - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.