Справа № 22-ц-1321-Ф/07                                                                                Головуючий
суду першої інстанції                                    Кисельов
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                    Мудрова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим у м.  Феодосії в складі:

головуючого
- судді                               Ломанової
Л.О.,

суддів                                                      Соболюка
М. М. ,

Мудрової В.В.

при
секретарі                                         Брежнєвій
O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії цивільну справу за позовом прокурора м.  Керчі в інтересах держави в особі Управління
пенсійного фонду України в м.  Керчі АР
Крим до ОСОБА_1 про стягнення суми за апеляційною скаргою прокурора м.  Керчі в інтересах держави в особі Управління
пенсійного фонду України в м.  Керчі АР
Крим на рішення Керченського міського суду АР Крим від 14 червня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007 року прокурор м.  Керчі в інтересах
держави в особі УПФ України в м.  Керчі
АР Крим звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої на
користь УПФ України в м.  Керчі АР Крим
незаконно отриманої суми (пенсії) у розмірі 1702,  67 грн.

Вимоги
позову мотивовані тим,  що відповідачці
21.01.1998 року була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника,  яка виплачувалась її матері на підставі заяви
від 22.10.1998 року. Після досягнення повноліття 30.01.2006 року відповідачка
звернулася до УПФ України в м.  Керчі АР
Крим щодо призначення пенсії їй особисто,
у зв'язку з навчанням.  Незважаючи
на те,  що з березня 2006 року
відповідачка припинила навчання,  вона
продовжувала отримувати пенсію без законних на те підстав. Розмір переплаченої
пенсії за період березень-липень 2006 року складає 1702, 67 грн.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 14 червня 2007 року у задоволенні позову
прокурора м.  Керчі в інтересах держави в
особі УПФ України в м.  Керчі АР Крим
було відмовлено.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду прокурор м.  Керчі подав апеляційну скаргу де,  посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин по справі та на недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  просить його скасувати та ухвалите нове - по
суті позовних вимог.

У скарзі
зазначено,  що суд першої інстанції,  ухвалюючи оскаржуване рішення,  вийшов за межі своїх повноважень,  оскільки фактично провів експертизу підписів
відповідачки на копії заяви про призначення пенсії та копії її паспорту.

Апелянт
вважає,  що рішення суду грунтується лише
на усних поясненнях відповідачки,  які не
підтверджені матеріалами справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  вислухавши пояснення представника позивача та
відповідачки,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з
вимогами ч. 1  ст.  303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення,  суд першої
інстанції дійшов висновку,  що шкода УПФ
України в м.  Керчі АР Крим була
спричинена внаслідок дій працівників управління,  а не дій відповідачки.

Між
тим,  такий висновок суду першої
інстанції неможна визнати обґрунтованим,
оскільки він не відповідає обставинам справи.

Судом у
безспірному порядку встановлено,  що
21.01.1998 року відповідачці на підставі заяви від 22.10.1998 року була
призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника,  яка виплачувалася її матері у відповідності з
вимогами ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Після
досягнення повноліття відповідачці на підставі довідки № 01-27/1042 від
27.12.2005 року про її навчання у Кримському республіканському
професійно-технічному закладі «Керченський вищий професійний заклад сфери
побутових послуг» з 01.09.2004 року по 1.03.2006 року була призначена пенсія
особисто,  яку вона отримувала до
1.07.2006 року,  що фактично не
заперечується нею та підтверджується матеріалами справи.

З заяви
про призначення/перерахунок пенсії від 30.01.2006 року випливає,  що заявник попереджений про обов'язок
своєчасно повідомити УПФ України в м.
Керчі АР Крим про відомості,  що
можуть вплинути на розмір виплати пенсії.

З
положень  ст.  36 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слідує,  що пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається дітям,  які навчаються за
денною формою навчання у професійно-технічних закладах,  - до закінчення такими дітьми навчальних
закладів.

У
судовому засіданні першої інстанції позивачка заперечувала підпис,  який був зроблений на заяві про
призначення/перерахунок пенсії від 30.01.2006 року,  однак вона не заперечувала факт подання
відповідної заяви,  з чого слідує,  що вона знала про обов'язок своєчасно
повідомити УПФ України в м.  Керчі АР
Крим про відомості,  що можуть вплинути
на розмір виплати пенсії,  що фактично не
заперечувалось нею. У матеріалах справи відсутні дані щодо надання таких
відомостей ОСОБА_1 до УПФ України в м.
Керчі після закінчення навчання у березні 2006 року. Вказане свідчить
про те,  що у період з березня по липень
2006 року відповідачка отримувала пенсію без законних нате підстав. Розмір
переплати складає 1702,  67 грн.

Висновок
суду щодо вчинення підпису на заяві про призначення/перерахунок пенсії від
30.01.2006 року не відповідачкою,  а
іншою собою,  не підтверджений доказами
відповідно до вимог  ст.  59 ЦПК України.

Враховуючи
вказане,  висновок суду першої інстанції
щодо відсутності доказів того,  що
відповідачка своїми діями спричинила шкоду УПФ України в м.  Керчі слід визнати таким,  що не відповідає дійсності.

Наведене
свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду першої
інстанції,  відповідно до положень ч.
1  ст.
309 ЦПК України,  з ухваленням
нового - про задоволення позову Прокурора м.
Керчі в інтересах держави в особі УПФ України в м.  Керчі АР Крим.

На
підставі наведеного,  керуючись статтею
303,  пунктом 2 частини 1 статті
307,  пунктом 1 частини 1 статі 309,  статтями 313,
314 та 316 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів
судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу прокурора м.  Керчі в інтересах
держави в особі Управління пенсійного фонду України в м.  Керчі АР Крим задовольнити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 14 червня 2007 року скасувати. Ухвалити
у справі нове рішення,  яким позов
прокурора м.  Керчі в інтересах держави в
особі Управління пенсійного фонду України в м.
Керчі АР Крим задовольнити: стягнути 1702,  67 грн. з ОСОБА_1 на користь Управління
пенсійного фонду України в м.  Керчі АР
Крим (р/р 5601,  у УСБ м.  Керчі,
МФО 324098,  ЗКПО 2230).

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір (державне мито) у розмірі 30,  00 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено до суду касаційної
інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.