УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
березня 2007 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                              Бідочко
Н.П.,

суддів:                                                                         Девляшевського
В.А., Пнівчук О.В.,

секретаря                                                                    Пилипчук
Н.Б.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Тисменицького районного суду від 21 грудня 2006
року, -

встановила:

Рішенням
Тисменицького районного суду від 21 грудня 2006 року позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1.
про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.
Постановлено витребувати у ОСОБА_1 з незаконного володіння меблеву стінку
„Оксамит" вартістю 1000 грн., зобов'язавши повернути її належному власнику
ОСОБА_2.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та постановити
нове рішення, яким відмовити в позові з тих підстав, що після укладення
договору купівлі-продажу будинку в нього не виникало інших зобов'язань перед
позивачкою.

На дане
рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_2., в якій вказує на те, що при продажу
відповідачу будинку 14.10.2003р. між ними була домовленість, що частину майна
вона передає йому у власність безкоштовно, а іншу частину - забере з будинку
весною 2004р.

З цього
приводу суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4., сина
ОСОБА_5.

Просить рішення
суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Сторони
в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи належним чином
повідомлені.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно
до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених стороною
вимог і на підставі представлених нею доказів. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З
матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від
14.10.2003р. позивачка продала відповідачу будинковолодіння АДРЕСА_1.

В даному
будинку позивачкою була тимчасово залишена меблева стінка „Оксамит", чого
не заперечила дружина відповідача ОСОБА_6.

Справа №
22-ц-286/2007р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Струтинський P.P.

Категорія
44                                                         Доповідач
Бідочко Н.П.

2

Посилання
апелянтки ОСОБА_2. на те, що при продажу будинку вона домовилась з відповідачем
про зберігання іншого свого майна в цьому будинку до весни 2004р., є безпідставним,
оскільки не ґрунтується на об'єктивних доказах.

Доказів
того, що позивачка залишила на зберігання відповідачу тимчасово свої речі
згідно складеного нею списку, тому вправі вимагати їх повернення з чужого
незаконного володіння, ОСОБА_2. суду не представила.

Пояснення
свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5., на які посилається апелянтка, з приводу наявності
її речей в будинку після його продажу ґрунтуються на припущеннях, у зв'язку з
чим судом І інстанції підставно не прийняті до уваги.

За
наведених обставин суд І інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2. про витребування майна з чужого незаконного володіння
підлягають до часткового задоволення в частині повернення меблевої стінки
„Оксамит" вартістю 1000 грн.

Доводи
апеляційних скарг правильності висновків суду не спростовують.

Рішення
суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тисменицького районного суду від 21 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
набуває чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
її законної сили.