Справа № 22ц- 889                                                   Головуючої
в 1 інстанції Крисанова В.І.
19                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Херсонської області в складі

Головуючого:                                                             Прокопчук
Л.П.

Суддів:                                                                        Воронцово! Л.П.,

Вадзінського
П.О.

при
секретарі                                                              Дибі
Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Іванівського районного суду Херсонської
області від 29 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до
ОСОБА_7,  ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про
відшкодування матеріальної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА

В
листопаді 2006 року позивачі ОСОБА_9,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_63вернулись до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_7 посилаючись на
те,  що між мешканцями села Першотравневе
Іванівського району,  де вони мешкають,  укладено усну угоду про почергове випасання
великої рогатої худоби,  що належить
громадянам.  11 листопада 2006 року
згідно встановленої черги відповідач ОСОБА_7 не став випасати корів,  а найняв для випасання стада своїх родичів -
ОСОБА_2 і ОСОБА_8 Ввечері вказаного дня,
коли худобу пригнали додому,  у
корів позивачів з'явилися ознаки захворювання,
викликаний на допомогу ветеренарний фельдшер діагностував у корів
отруєння та призначив ліки,  але власники
худоби змушені були дорвати корів. У зв'язку з тим,  що відповідач ОСОБА_7 не виконав умови усної
угоди і не забезпечив якісне та безпечне випасання худоби,  що привело до падіння корів з заподіянням
збитків,  просили суд стягнути з
ОСОБА_7,  за заподіяну матеріальну шкоду,  на користь ОСОБА_1 в розмірі 5000
гривень,  а на користь ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - по 2500 гривень

Зазначені
позови судом першої інстанції об'єднані в одне провадження і за ініціативою
суду до участі у справі в якості відповідачів притягнуті ОСОБА_2 і ОСОБА_8

Рішенням
Іванівського районного суду Херсонської області від 29 січня 2007 року заявлені
позовні заяви позивачів щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволені
частково. З відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_8 стягнуто солідарно на користь
ОСОБА_1 - 3620 грн.,  ОСОБА_3 - 2120
грн.,  ОСОБА_4 - 2490 грн.,  ОСОБА_5 - 2020 грн. і ОСОБА_6 - 920 грн,  а також судові витрати пов'язані з сплатою
судового збору в розмірі 81 гривні на кожного позивача. В іншій частині в
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_9,  у поданій апеляційній скарзі,  посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду в частині стягнення коштів на відшкодування
заподіяної матеріальної шкоди з ОСОБА_2 і ОСОБА_8,  оскільки вважає,  що шкоду має відшкодовувати особисто
ОСОБА_7,  а не інші особи,  тому просив зазначене рішення скасувати,  а справу направити на новий розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просить
рішення суду скасувати як незаконне і постановити нове,  яким відмовити у задоволенні позовних вимог
позивачів,  зазначаючи,  що рішення суду не відповідає вимогам закону
та зібраним по справі доказам.

Заперечення на
скарги в суд апеляційної інстанції не надходили

В
судовому засіданні ОСОБА_9 свою апеляційну скаргу підтримав,  а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнав
з підстав,  викладених в апеляційній
скарзі.

ОСОБА_2 також
підтримав свою скаргу,  а скаргу ОСОБА_1 не визнав.

Заслухавши
доповідача та осіб,  що з'явилися у
судове засідання,  перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає,  що
апеляційні скарги ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню,  а судове рішення скасуванню з ухваленням
нового,  відповідно до п. 4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України,  оскільки судом
допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З
матеріалів справи вбачається і це встановлено судом,  що між власниками корів села Першотравневе
Іванівського району була укладена угода (домовленість),  згідно якої учасники почергово випасали
корів,  виконуючи обов'язки пастуха. 11
листопада 2006 року настала черга випасання худоби відповідача ОСОБА_7,  проте останній найняв для виконання цих
обов'язків ОСОБА_2 і ОСОБА_8,  які не є
учасниками цієї угоди і не є членами його сім'ї.

Постановляючи
рішення,  суд першої інстанції виходив з
того,  що ОСОБА_7 залучивши у зазначений
день інших осіб для випасання худоби,
фактично вибув із учасників домовленісті щодо відносин по випасанню
корів,  що спонукало зміну особи у
зобов'язанні та настання переходу прав і обов'язків від попередньої сторони в
договорі в особі ОСОБА_7,  до осіб які його
замінили та здійснювали випасання худоби,
тобто ОСОБА_2 і ОСОБА_8,

Однак,  з таким висновком суду,  колегія суддів погодитись не може виходячи з
наступних підстав.

Перевіреними
судом доказами встановлено,  що між
власниками корів села Першотравневе Іванівського району,  де вони мешкають,  укладено усну угоду про почергове випасання
великої рогатої худоби,  що належить
громадянам,  до числа яких входять
позивачі та відповідач ОСОБА_7.,  якою
були визначені умови спільної діяльності,
їх участь у виконанні спільних дій,
покриття збитків та інші умови,
які узгоджувалися між цими учасниками.

Договір
про сумісне випасання корів є різновидом договорів про спільну сумісну
діяльність з визначенням черговості випасання стада,  а також визначені умови випасання із яких
вбачається,  що у разі неналежного
виконання обов'язків пастуха,  - в разі
втрати худоби або спричинення іншої майнової шкоди,  передбачалась відповідальність учасника
угоди,  шляхом відшкодування заподіяної
шкоди. Таким чином за договором про спільну діяльність сторони (учасники)
зобов'язалися спільно діяти,  на предмет
випасання худоби,  без створення
юридичної особи,  як це передбачено
загальними положеннями про спільну діяльність і що не суперечить закону.

Однак,  суд першої інстанції помилково прийшов до
висновку,  що відповідачі ОСОБА_2 і
ОСОБА_8 повинні нести відповідальність за неналежне виконання
зобов'язання,  оскільки суд не зважив на
те,  що це договорні зобов'язання і
відповідальність може бути накладена тільки на учасників договору.

Відповідачі
по справі ОСОБА_2,  ОСОБА_8 не є
сторонами цієї угоди,  а тому не можуть
нести відповідальність за неналежне виконання умов договору про спільну
діяльність.