Справа
№ 22ц -
1254/07                                                               Головуючий у 1
інст. - Білокур B.J.
Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого
- судді Бойко О.В.

Суддів -
Шевченка В.М., Горобець Т.В.

При
секретарі - Пільгуй Н.В.

З участю
- представника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 15 червня 2007 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на
дії державних виконавців Державної виконавчої служби у м. Прилуки та
Прилуцькому районі,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу місцевого суду та
постановити нову, посилаючись на те, що вона не відповідає дійсним обставинам
справи   й вимогам закону.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 15 червня
2007 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних
виконавців Державної виконавчої служби у м. Прилуки та Прилуцькому районі.

Суд виходив з того, що скаржниця пропустила строк
оскарження постанов від 21.08.2006 року про скасування процесуального документу
та про відновлення виконавчого провадження, про цьому не надала жодного доказу
як підставу поновлення строку. Відмовляючи в задоволенні скарги щодо скасування
постанови від 12.12.2006 року, суд керувався ст.ст. 5, 87 ч. 1 Закону України
„Про виконавче провадження" вказуючи, що державний виконавець вмотивовано
та підставно винесла постанову, оскільки ОСОБА_1 тривалий час - з 22.02.2005
року по теперішній час   без поважних
причин не виконала   рішення суду від

22.02.2005 року.

Апелянт
у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що
копії постанов від

21.08.2006 року про скасування
процесуального документу та про відновлення

2

виконавчого
провадження вона отримала 15 грудня 206 року, що в судовому засіданні надавала
для огляду конверт зі штемпелем поштового відділення, хоча суд не приєднав його
до матеріалів справи, а взяв до уваги повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке надав відділ ДВС. Також апелянт зазначає, що підпису на
повідомленні від 09.12.2006р., вона не ставила, а її прізвище написано не її
почерком.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких
підстав.

Відповідно до
ст.385 ЦПК України встановлено 10-ти денний строк для звернення учасників
виконавчого провадження до суду зі скаргою на дії державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС.

Як вбачається з
матеріалів справи і встановлено судом 07.12.2006 р. рекомендованим листом
ОСОБА_1 були направлені постанови від 21.08.2006 р. про скасування
процесуального документу та про відновлення виконавчого провадження. Суд першої
інстанції ретельно перевіряв момент одержання заявницею зазначених постанов, і
обґрунтовано визначився з моментом одержання їх ОСОБА_1саме 09.12.2006 р. .

Колегія суддів
не може погодитись із доводами як апеляційної скарги, так і поясненнями в засідання
апеляційного суду представника ОСОБА_1 про те, що 09.12.2006 р. нею не
отримувались оспорювані постанови від 21.08.2006 p., а такі були
отримані лише 15.12.2006 р.,
на підтвердження чого нею був наданий конверт, направлений простою
кореспонденцією . Оскільки, виходячи із обставин, які належать до предмету
доказування та оглянутого в засіданні апеляційного суду виконавчого провадження
№2-2 вбачається, що ОСОБА_1 рекомендованим листом 07.12.2006 р. були направлені
оспорювані нею документи виконавчого провадження, які і були отримані нею
09.12.2006 p.,що підтверджується почтовим повідомленням і саме із
зазначеної дати для неї розпочався строк для оскарження цих постанов. І тому,
посилання як ОСОБА_1,
так і її представника про отримання нею процесуальних документів постановлених
21.08.2006 р. лише 15.12.2006 р. є безпідставним.

Виходячи з
наведеного, суд першої інстанції правильно встановив початок строку для
звернення із скаргою заявниці, і обґрунтовано не визнав поважною причиною
пропуск нею процесуального строку і ця обставина підтверджується належними і
допустимими засобами доказування, та відмовив ОСОБА_1 у поновленні пропущеного
нею строку та скасуванні процесуальних документів.

Оскільки ОСОБА_1
без поважних причин не виконала рішення суду від 22.02.2005 р., то державний
виконавець відповідно положень до ст.87 Закону України „Про виконавче
провадження" в межах наданих йому повноважень обґрунтовано виніс постанову
від 12.12.2006 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1.

Виходячи з наведеного доводи апеляційної скарги в цій частині не
спростовують висновки суду про правомірність дій державного виконавця при
притягненні ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання рішення суду, що

3

зобов"язує її демонтувати торгівельні відсіки та
інші самовільні споруди на земельній ділянці по вул..Незалежності №66 в
м.Прилуки.

Наведені в апеляційній скарзі доводи з урахуванням
зазначеного не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство
пов"язує можливість прийняття рішення щодо скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307 - 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а ухвалу Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 15 червня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: