Справа № 22ц - 2427/ 2007року                                          Головуючий по 1 -й інстанції:
Н.М.  Суддя-доповідач: Антонов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року  вересня місяця 20 дня                                                              м.  Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого
судді: Антонова
В.М.  Суддів: Мартєва
С. Ю.,  Лобова О.А. При секретарі:
Колодюк О.П.

розглянувши
у відкритому судовому засідання в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на
рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22
серпня  2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 серпня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1задоволено.

Так,  рішенням стягнуто з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,  уродженки м.
Миргород Полтавської області,
працюючої медичною сестрою терапевтичного відділення Хорольської
лікарні,  проживаючої: АДРЕСА_1,  аліменти на користь ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,  проживаючого с Зуївці Миргородського району,  на утримання дітей: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_3року народження,  ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4року народження,  в
розмірі 1/3 частини всіх видів доходів,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей
відповідного віку,  щомісячно,  починаючи з 23 липня 2007 року і до
досягнення сином ОСОБА_3,  1992 року народження,
повноліття.

Починаючи
з 14 листопада 2010 року на утримання сина ОСОБА_4,  1999 року народження,  стягувати з ОСОБА_2. аліменти на користь
ОСОБА_1. в
розмірі 1 / 4 частини всіх видів доходів,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного віку,  до досягнення нею повноліття.

Також
рішенням стягнуто з ОСОБА_2. судові витрати в розмірі 51 ( п'ятдесят однієї)
гривні на користь держави.

Рішення
в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць вирішено
допустити до негайного виконання.

З даним
рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_2. та подала на нього апеляційну
скаргу,  в якій просить рішення суду
скасувати,  а праву направити до
районного суду на новий розгляд в іншому складі суду.

Апелянт
вважає рішення суду першої інстанції таким,
що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального
права,  а висновки суду такими,  що не відповідають фактичним обставинам
справи.

Колегія
судців,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги приходить до висновку,
що підстав для їх задоволення і скасування рішення не вбачає.

Відповідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як
вбачається із матеріалів справи,  судом
першої інстанції повно і всебічно досліджені обставини і матеріали справи,  на підставі яких судом постановлене правильне
та справедливе рішення.

У
відповідності із ч.3 ст.  10,  ч.1 ст. 11 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом.

Так,  судом першої інстанції вірно
встановлено,  що між ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,  та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,  8
серпня 1992 року було зареєстровано шлюб у Комишнянській селищній раді
Миргородського району,  актовий запис №
8.

Далі,  судом вірно встановлено,  що від даного шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3року народження,  та
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_4року народження,  які проживають з батьком - ОСОБА_1,  і перебувають на його утриманні.

Також
вірно встановлено,  що мати дітей -
ОСОБА_2,  в добровільному порядку не
надає коштів на утримання синів,  хоча і
має таку можливість,  оскільки працює і
інших утриманців не має.

Відповідно
до  ст. . 180 Сімейного кодексу України,  батьки зобов'язані утримувати дітей до
досягнення ними повноліття.

З цих
підстав,  суд першої інстанції,  врахувавши норми  ст.
183 Сімейного кодексу України,  у
відповідності до яких у випадку,  якщо
стягуються аліменти на 2 і більше дітей,
суд визначає єдину частку від заробітку матері чи батька на їх
утримання,  до досягнення найстаршою
дитиною повноліття,  вірно стягнув з
ОСОБА_2. на утримання неповнолітніх дітей 1/3 частину усіх видів її заробітку
до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття,  а
з 14 листопада 2010 року -1/4 частину усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4..

Виходячи
з вищенаведеного,  суд першої інстанції
правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином,  судова колегія вважає,
що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їх
належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального
права,  які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від
22 серпня 2007 року,  судовою колегією не
встановлено.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  308,  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2- відхилити. Рішення Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 22 серпня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.