Справа № 22 - 1317 /
2007                                       Рішення
18                                                                                    Суддя Сілакова С. М.
УХВАЛА

ІМЕН ЕМ    УКРАЇНИ

27 липня
2007 року                                                                                     місто
Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької

області у
складі:

головуючого:   Оніщука В.В.

суддів:                                          Колоса
С. С. ,  Медяного В.М.

при секретарі:
Торбасюк О.І.,

за участю представника ОСОБА_1. - ОСОБА_2,
представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_4.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Староміського районного суду м.
Вінниці від 13.03.2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 стягнення боргу за договором позики,  -

встановила:

В   лютому 2007року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом,  посилаючись на
те,  що

2004
року між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір
позики,  за яким останній отримав від
нього в борг кошти в сумі 172 292 доларів США і зобов'язався їх повернути в
наступному порядку,  а саме: до
31.12.2004 року - 130 000 доларів США і до

2005
року- 42 292 доларів США,  однак
взяті на себе зобов'язання по поверненню боргу відповідач виконав частково і
станом на день звернення до суду із зазначеним позовом,  неповернутими залишаються 42 292 доларів США,
що еквівалентно 213 574, 60 грн.,  а тому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1. борг в сумі 213 574, 60 грн. та судові витрати.

Рішенням
Староміського районного суду м.  Вінниці
від 13.03.2007 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1.
борг в сумі 213 574, 60 грн.,  судовий
збір в сумі 1700 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі ЗО грн.

Не
погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду скасувати та
повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції,  через неповноту з'ясування судом обставин по
справі,  що мають значення для справи та
неправильне застосування норм процесуального права.

В своїх
запереченнях на скаргу,  представник
позивача її доводи не визнав,  вказавши
на безпідставність скарги та законність і обґрунтованість рішення суду.

2

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи
позов,  районний суд виходив з того,  що відповідач не виконав у повному обсязі
взяті на себе зобов'язання за умовами договору позики,  що свідчить про обгрунтованість позовних
вимог.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює..

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи,  що 04.08.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
було укладено договір позики,  згідно
якого останній отримав в борг кошти в сумі 172 292 доларів США,
які зобов'язався повернути в наступному порядку,  а саме: до 31.12.2004 року - 130 000 доларів США і до 31.03.2005
року - 42 292 доларів США.

З
матеріалів справи видно,  щоОСОБА_3свої
зобов'язання за умовами зазначеного договору позики виконав частково і
неповернутим залишається борг в розмірі 42 292 доларів США,
що еквівалентно 213 574, 60 грн.

Відповідно
до вимог  ст. 1049 ч.1 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій
самій сумі,  що були передані йому позикодавцем)
у строк та в порядку,  що встановлені
договором.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  щоОСОБА_3свої зобов'язання за умовами
договору позики виконав не в повному обсязі і тому з останнього на користь
позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 213
574, 60 грн. та судові витрати.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи,  тобто постановлене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313-315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Староміського районного суду м.  Вінниці
від 13.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.