РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого
2007 року                                                                                   м.  Хмельницький

колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Хмельницької області в
складі: головуючого - судді Ніколайчука М. Є.

суддів :    Пастощука М. М. ,    Самчука П.П.

при секретарі Козіцькій
А.Б.

з участю  представника КЕЧ Конаша М. М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-295 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Старокостянтинівського районного суду від     24 жовтня 2006 року,

встановила :

15
травня 2006 року в суд звернувся з заявою квартирно-експлуатаційний відділ
міста Хмельницького Західного територіального квартирно-експлуатаційного
управління ( далі -позивач) з позовом,
де вказував,  що сім'ї
військовослужбовця ОСОБА_1 в складі чотирьох чоловік було надано трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1,  його
дружиною ОСОБА_2 було
дано зобов'язання про здачу однокімнатної квартири АДРЕСА_2. Оскільки
відповідачі однокімнатну квартиру не здають,
позивач просив визнати ордер про заселення квартири АДРЕСА_1 недійсним
та виселити відповідачів.

24 жовтня 2006
року рішенням Старокостянтинівського районного суду позов задоволено. Вирішено
визнати ордер на жиле приміщення №106 від 3 червня 2004 року,  виданий ОСОБА_3 з
сім'єю з чотирьох осіб: дружиною ОСОБА_2,  сином ОСОБА_4,  дочкою ОСОБА_5   на
право   зайняття   квартири
АДРЕСА_1 недійсним та виселено їх з квартири.

Стягнуто
з ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4 на користь позивача по 2 грн.83 коп.3 кожного
судового збору та по 2 грн. 50 коп.3 кожного витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вказаним
рішення не згідні,  подали апеляційну
скаргу,  просять його скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким в позові про визнання ордера недійсним
та виселення відмовити. Зазначають,  що
судом не враховано,  що ними була
отримана необладнана квартира,  яка не
відповідає санітарно-технічним вимогам і не придатна для проживання,  всі необхідні роботи в якій вони проводять за
власні кошти. Будь-якої угоди,  яка б
зазначала термін проведення необхідного обладнання отриманої кварти та
приведення її в стан придатний для проживання і відповідного звільнення
однокімнатної квартири не було і позивачем не надано доказів,  які саме права ними порушені.

В
апеляційний суд апелянти не з'явились,
про час та місце розгляду справи повідомлені,  ОСОБА_1 подав
заяву про підтримання скарги і розгляд в його відсутність

Головуючий
у першій інстанції - Заводська О.П.                 Справа
№ 22ц- 295

Доповідач
- Ніколайчук   М.  Є.                                             Категорія
44

Представник
позивача Конаш М. М.  скарги не
визнає,  вказує,  що сім'я ОСОБА_1 намагається утримати дві
квартири,  визнає,  що в наданій квартирі не було покриття для
підлоги,  та сантехніка.

Представник
виконкому Старокостянтинівської  міської
ради в суд не з'явився,  про час та місце
розгляду повідомлений у встановленому порядку.

Дослідивши
матеріали справи,  суд приходить до
висновку,  що апеляційну скаргу     слід задоволити,  рішення суду скасувати,  постановити нове рішення з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України підставою
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом встановлено,  що сім'ї
військовослужбовця ОСОБА_1 в складі чотирьох чоловік

було надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.    ОСОБА_1 та його дружиною  ОСОБА_2
було    дано зобов'язання про здачу
однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Відповідно
до  ст. 59 Житлового Кодексу
України,  ордер на жиле приміщення може
бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не
відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,  порушення прав інших громадян або організацій
на зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення,  а також в інших
випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

В даному
випадку,  при розподіленні спірної
квартири ОСОБА_1 подав
необхідні документи,  які підтверджували
його право на поліпшення житлових умов і позивач це не заперечує,  а тому на час видачі ордеру підстав для
застосування дії  ст. 59 ЖК України
апеляційний суд не вбачає.

В суді
першої інстанції відповідачі визнавали,
що вони давали зобов'язання про звільнення однокімнатної квартири після
того,  як надана для них квартира буде
придатна для проживання. Питання про переселення сім'ї з однокімнатної квартири
в трикімнатну не ставилось. ОСОБА_1 3азначалось,  що надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1 є
недобудованою,  в ній відсутні належні
умови для проживання і вони в силу своїх матеріальних можливостей проводять там
відповідні будівельні роботи.

ст. 50 ч.1 ЖК України,  п.51 Правил обліку громадян,  які потребують поліпшення житлових умов і
надання їм жилих приміщень в Україні,
передбачено,  що жиле приміщення,  яке надається громадянам для проживання,  має бути благоустроєним стосовно умов даного
населеного пункту,  відповідати
санітарним і технічним вимогам.

Як
слідує з звіту про визначення вартості кв.АДРЕСА_1 станом на 30 січня 2007 року
в квартирі відсутній унітаз,  ванна,  вмивальник,
газова плита,  підлога,  що свідчить про неможливість проживання в
зазначеній квартирі. Таким чином,  сім'я
ОСОБА_1 в силу не залежних від не причин не могла виконати взяте зобов'язання і
переселитись в надану квартиру. За таких обставин,  підстав для задоволення позовних вимог
апеляційний суд не вбачає.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1,  ОСОБА_2
задоволити,  рішення Старокостянтинівського
районного суду від 24 жовтня 2006 року скасувати,  постановити нове рішення.

Квартирно-експлуатаційному    відділу міста Хмельницького Західного
територіального квартирно-експлуатаційного управління в задоволенні позову про
визнання ордеру на жиле приміщення та виселення відмовити.

Рішення
набирає   законної сили з моменту його
проголошення,  може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.