Головуючий у першій інстанції - Блонський В.К.
Справа № 22ц-688
Доповідач - Кізюн О.Ю.
Категорія № 34
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
квітня   2007 року                                                                        м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Харчука
В.М., Карпусь С.А.

при секретарі
Хмельницькій Ю.А.

з участю: сторін

розглянула у
відкритому судовому засіданні справу № 22ц - 688 за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Старокостянтинівського районного суду від 21 лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3про зменшення розміру аліментів.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В січні 2007
року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом і просив зменшити розмір
стягуваних з нього аліментів з 1/4 до 1/6 частини його заробітку щомісячно на
користь кожної відповідачки. В обґрунтування позову посилався на те, що з його заробітної
плати на утримання двох дітей щомісячно відраховується 1 /2 її частина, через
що значно погіршилось його матеріальне становище.

Заявлені позовні
вимоги відповідачка ОСОБА_3 визнала, а ОСОБА_2 - проти позову заперечувала.

Рішенням
Старокостянтинівського районного суду від 21 лютого 2007 року позов задоволено
і постановлено стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Старокостянтинів
Хмельницької області на користь:

-      ОСОБА_3на утримання малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення
дитиною повноліття;

-    ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше ніж 30
% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення
дитиною повноліття.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим,
просить його скасувати в частині зменшення розміру аліментів на її користь.
Зазначає, що судом невірно застосовано норми матеріального права, оскільки
сплата відповідачем аліментів на двох дітей в розмірі 1/2 частини його
заробітку не є тією обставиною, яка в розумінні ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу
України дає підстави для зменшення розміру аліментів.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, згідно якої рішення
суду має бути законним та обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст.
183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до
ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з
них.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 згідно судових рішень від 24.07.2003 року та від
20.12.2006 року зобов'язаний до сплати аліментів відповідно на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ¼ частини всіх видів заробітку
щомісячно, та в такому ж розмірі на користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи
рішення про зменшення розміру аліментів, визначеного судовим рішенням на
користь ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне становище
позивача погіршилося, оскільки згідно судових рішень позивач змушений
сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини свого
заробітку.

Проте з таким
висновком суду погодитись не можна , оскільки з огляду на положення ст. 192 СК
України наведені судом першої інстанції обставини не свідчать про погіршення
матеріального становища позивача, а тому їх не можна вважати такими, що дають
підставу для зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_2 Навпаки, з пояснень
ОСОБА_1 в суді першої інстанції вбачається, що заробіток його збільшився.

Наведені
обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального
права, в зв'язку з чим рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення
Старокостянтинівського районного суду від 21 лютого 2007 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів
скасувати.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

В решті рішення
Старокостянтинівського районного суду від 21 лютого 2007 року залишити без
змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.