АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«18»
липня 2007 р.                                                                                               м.  Чернівці

Колегія судців
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі: головуючого: Міцнея В.Ф. судців: Галичанського А.Д.,  Рокочої М. І. секретар: Максименко Д.Р.

за участю:
ОСОБА_1ЇЇ представника - ОСОБА_3 ,
представника відповідача - Бацей Т.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до закритого
акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк»,  Чернівецької філії
закритого акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» про поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного
прогулу,  за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 05
квітня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ЗАТ КБ «ПриватБанк»,  Чернівецької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» про
поновлення на роботі та стягнення оплати за час вимушеного прогулу.

Посилалася
на те,  що 13 червня 2005 року між нею та
Чернівецької філії ЗАТ КБ
«ПриватБанк» був укладений строковий трудовий договір №818 та договір №368
про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Пройшовши випробувальний
термін,  приступила до виконання трудових
обов'язків на посаді касира. Укладений трудовий договір діяв до 13 червня 2006
року. Зазначала,  що відповідно до п.6.2.
вищезазначеного договору встановлено,
якщо трудові відносини фактично продовжуються і жодна із сторін не
зажадала його припинення,  договір
продовжується на той же термін і на тих же умовах. Вказувала,  що після 13 червня 2006 року продовжувала
виконувати роботу касира та вважала,  що
правовідносини були продовжені. 17 травня 2006 року вона відписала касиру
вечірньої каси 30000 доларів США
для формування підкріплень на відділення,
а наступного дня була виявлена нестача грошових валютних цінностей у
сумі 10000 доларів США. Зазначала,  що вона відмовилася повертати банку зниклу
грошову суму так як вважає,  що гроші
зникли не з її

Справа
№22ц-563/2007 р.                                          Головуючий
у І інстанції

Категорія:
39/40 про поновлення на роботі                          Чебан
В.М.

Суддя-доповідач Галичанський А.Д.

вини. 02
серпня 2006 року її було ознайомлено із наказом №145-ОС про її звільнення
згідно ч.2  ст.  41 КЗпП України у зв'язку із втратою
довіри,  з яким вона не погоджується.

Просила
суд скасувати наказ про звільнення від 02 серпня 2006 року №145-ОС та прийняти
рішення яким поновити її на роботі,
стягнути з відповідача оплату за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Шевченківського районного суду Чернівецької області від 05 квітня 2007 року в
задоволені позову відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення районного суду скасувати та
постановити нове рішення,  яким
задовольнити її позовні вимоги.

Посилається
на те,  що судом першої інстанції порушені
норми матеріального та процесуального права,
не враховано всі обставини справи,
не дано належної оцінки дослідженим по справі доказам.  Зазначала,
що незважаючи на виявлену нестачу грошової суми продовжувала працювати
на роботі та виконувати свої трудові обов'язки,
наказу про її відсторонення від роботи не виносилося. Вказувала,  що судом було дано невірну оцінку п.1.6,  п. 1.8-1.9 Облікової політики касових
операцій,  не було враховано той
факт,  що касир вечірньої каси ОСОБА_2
прийняла від неї готівку в сумі 30000 доларів США,  за що розписалася в журналі касира.

В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення суду законним і
обґрунтованим,  а скаргу безпідставною.

Колегія
суддів,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  виходячи з
наступного.

Відмовляючи
в позові суд першої інстанції виходить з встановлених на підставі належних і
допустимих доказів обставин про те,  що
позивачка ОСОБА_1 13.06.2005 року була прийнята на посаду касира відділу
касових операцій Чернівецької філії ЗАТ КБ
«ПриватБанк»,  а 02.08.2006 року
звільнена з посади згідно п.2  ст. 41
КЗпП України у зв'язку з утратою довір'я так як 17.05.2006 року у касі касира
ОСОБА_1 було виявлено недостачу в сумі 10000 доларів США. Винність дій
позивачки в порушенні вимог Облікової політики касових операцій доведена
матеріалами справи.

За таких
обставин суд правильно прийшов до висновку,
що в адміністрації ПриватБанку були підстави для втрати до ОСОБА_1
довір'я.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що вона не
допустила порушень вимог Облікової політики касових операцій спростовується
письмовими і другими доказами по справі.

Обґрунтування
ОСОБА_1 того,  що вона передала касиру
ОСОБА_230000 доларів США,  а не 20000
доларів США не підтверджується
відповідними доказами.

Дострокове
розірвання трудового договору з ініціативи банку це його право,  як і інші його дії після виявлення недостачі
грошей в касі стосовно ОСОБА_1 і вони не свідчать про те,  що в адміністрації банку не було достатніх
підстав для вираження працівнику недовір'я та розірвання з цих підстав
трудового договору.

З врахуванням всіх обставин справи,
яким суд дав вірну юридичну оцінку і правильно  застосувавши
норми  матеріального  права
суд  вирішив  спір  з

дотриманням норм процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

Керуючись  ст.
308 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 квітня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців до Верховного Суду України.