Справа № 22-5693                                                 Головуючий
21                                                           суддя-   Чернецький В.А.
Доповідач: суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

20
липня     2007 року                                                           м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі : Головуючого: судді Пономарьової О.М.  Суддів Сукманової Н.В.,  Кіянової С. В. При секретарі Арутюнян Г.В.

З  участю представника  позивачкиОСОБА_1-ОСОБА_2,  представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м.  Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецькі
області від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування
моральної шкоди,  заподіяної унаслідок
каліцтва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Костянтинівського міськрайонного
суду Донецькї області від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1. до
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та неї про відшкодування моральної шкоди,  заподіяної унаслідок каліцтва спричиненого
наїздом автобусу в результаті дорожньо-транспортної пригоди 23.07.2006 року
,  яким позов позивачки задоволений
часково,  зОСОБА_7та неї     на користь позивачки стягнута моральна
школа   по 3000 гривень з кожного.

У задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_5
відмовлено.

Просила
рішення суду скасувати та справу направити на новий розгляд ,  оскільки судом не взято до уваги , що
дорожньо-транспортна пригода сталася 23.07.2006 року ,  а ампутація ноги позивачки декілька місяців
потому,  причино-наслідковий зв'язок
встановлений не був. Позивачка визнана інвалідом по загальному захворюванню-
причиною якого є цукровий діабет.

Вважає.що
в матеріалах справи відсутні документи ,
які доказують , що інвалідність у позивачки настава в результаті
наїзду   ОСОБА_5 на її   ногу .

Також
судом безпідстано стягнута на користь позивачки моральна шкода,  бо вони з чоловіком їй някої шкоди не
спричиняли,  вважає що їх вини немає.

Заслухавши
доповідача,  учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд приходить до наступних
висновків.

З
матеріалів справи вбачається.що ОСОБА_5
перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_3 ,
яка є суб*єктом підприємницької діяльності ,  де працює водієм ( а.с.  20).

23.07.2006
року при посадці пасажирів в рейсовий автобус №1 держномер НОМЕР_1(власниками
якого є подружжяІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.  18)
під керуванням водія ОСОБА_5 на зупинці « Міськлікарня №5» м.  Костянтинівки ,  який не" переконався , що всі пасажири
увійшли до автобуса , не закривши двері почав рух,  позивачка ОСОБА_1. випала з автобуса та
потрапила під заднє праве колесо. їй були завдані тяжкі тілесні ушкодження -
розтрощування м*яких тканин правої стопи ,
обширна рвана скальпована рана ,
оскольчатий перелом нігтьової фаланги 1 пальця,  що ускладнилися посттравматичною гангреною
,  що призвела до ампутації нижньої
кінцівки на рівні нижньої третини стегна.

Вироком
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2006 року ОСОБА_5 засуджений
за  ст.
286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням прав
керування усіма видами транспортних засобів на один рік. В силу  ст.  75
КК України звільнений від відбуття основного покарання з випробувальним строком
-три роки{ а.с.  4).

ОСОБА_1.
просила стягнути у відшкодування моральної шкоди солідарно з відповідачів 15000
гривень.

Пунктом
3 Пхтанови Пленуму Верховного суду « Про судову практику в справах про
відшкодування моральної(немайнової) шкоди » N4 від 31.03.95 зазначено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань,  або інших
негативних явищ,  заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України
- моральна шкода,  завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

2.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,  органу влади Автономної Республіки Крим,  органу місцевого самоврядування,  фізичної або юридичної особи,  яка її завдала:

1) якщо
шкоди завдано каліцтвом,  іншим
ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки;

Суд
першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку,  що позивачці спричинена моральна шкода ,  бо тілесні ушкодження ,  які були заподіяні в результаті наїзду
автобуса призвели до каліцтва,  позивачка
відчувала физичний біль,  порушені її
життєві зв*язки ,  вона позбавлена
можливості вести повноцінне життя ,
спілкуватися з рідними та знайомими ,
обробляти дачну ділянку. Відчуває постійний фізичний і душевний
дискомфорт ,  змінилося відношення до неї
оточуючих людей.

Згідно
зі  ст.  1187 ЦК
України,  - джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність,  пов'язана з
використанням,  зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням,  зберіганням
хімічних,  радіоактивних,  вибухо- і вогненебезпечних та інших
речовин,  утриманням диких звірів,  службових собак та собак бійцівських порід
тощо,  що створює підвищену небезпеку для
особи,  яка цю діяльність здійснює,  та інших осіб.

Шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним засобом,  механізмом,
іншим об'єктом,
використання,  зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Автобус є джерелом
підвищеної небезпеки,  відповідачі
подружжяІНФОРМАЦІЯ_1 є його власниками,
з ОСОБА_3 - ОСОБА_5 уклав
трудовий договір,  і суд врахувавши
втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань позивачки
обгрунтовано стягнув з відповідачів по 3000 гривень з кожного    у вішкодування моральної шкоди .

Згідно  ст.
1172 ЦК України
- юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків та пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду « Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » N 4
від 31.03.95 - за моральну (немайнову) шкоду,
заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків,  відповідальність несе організація з якою цей
працівник перебуває у трудових відносинах,
а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134
КЗпП ) і тому за зазначених обставин,
суд правильно відмовив у позовних вимогах до ОСОБА_5

Апеляційний суд не приймає до уваги довод
апеляційної скарги що дорожньо-транспортна

пригода сталася 23.07.2006 року ,  а
ампутація ноги позивачки декілька місяців потому і

причино-наслідковий зв'язок встановлений не був ,  однак,
як вбачається з матеріалів справи

ампутація ноги у позивачки була проведена 09.08.2006 року (.а.с. 5),  тобто трохи більше,  чим

через дві неділі після   дорожньо
-транспортної пригоди,     згідно з
виписним епікризом № 1769

(
а.с.  5) провадилось симптоматичне
лікування,  хвороба ускладнилась
гангреною правої стопи і було показано оперативне лікування.

Позивачка
висновком МСЕК від 21.11.06 року визнана вперше інвалідом П групи (.а.с.  3) .

Моральна
шкода відшкодовується незалежно від вини ,
якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки відповідно до
ст.  1167 ЦК України,  а тому довід скарги,  стосовно того,  що відсутня вина відповідачів у спричиненні
ушкодження здоров'я позивачці і тому вони не повинні відшкодовувати моральну
шкоду   є безпідставними.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження,
а вони вже перевірялись,  як при
розгляді справи судом першої інстанції,
так і були перевірені апеляційним судом,
який прийшов до висновку , що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для
задоволення апеляційної   скарги    немає.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд всебічно,
повно і об'єктивно,  згідно з
наданими доказами розглянув спір,
прийняв правильне рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307ч.1 .п.1, 308, 313-315 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3     - відхилити.

Рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецькі області від 23 травня 2007 року
-   залишити без   змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.