УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 липня
2007 року.                                                                                м.
Харків.

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у   цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Трішкової ЫО., Хребтова В.П.,
Кокоші В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом споживчого кооперативу "Тімірязівський" (Далі - СК
"Тімірязівський") до ОСОБА_1 про стягнення пайового внеску,

встановила:

У жовтні 2001 року газовий кооператив (нині - Споживчий кооператив)
"Тімірязівський" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1про стягнення
пайового внеску в сумі 2659 грн. і судових витрат в розмірі 250 грн.

В обгрунтування позову зазначав, що відповідно до рішення виконавчого
комітету Київської районної ради народних депутатів № 590 від 5 серпня 1988
року, погодженим з ВАТ "Одесагаз", видано дозвіл на створення
кооперативу "Тімірязівський".

Кооператив створено з метою газифікації жилих будинків учасників
кооперативу за власні кошти. Також виконавчий комітет затвердив Статут
кооперативу, створений мешканцями вулиць Львівська, Тімірязєва та провулка
Радянського.

На кошти учасників кооперативу в 1993 році було прокладено магістральний
газопровід довжиною 1931,5 метрів. Магістральний газопровід прийнято на баланс
ВАТ "Одесагаз".

Оскільки не всі мешканці зазначених вулиць стали учасниками кооперативу в
момент його створення, Статутом кооперативу була передбачена можливість вступу
в нього нових учасників, які бажали підключити свої жилі будинки до
магістрального газопроводу кооперативу, за умови сплати матеріальних витрат на
будівництво газопроводу в дольовому обчисленні.

Рішенням загальних зборів ч.1енів кооперативу від 25 вересня 1999 року був
визначений розмір пайового внеску для осіб, які бажають вступити до
кооперативу, в сумі еквівалентної 500 доларів США.

Пайові внески, які внесені новими ч.1енами кооперативу, розподіляються між
учасниками кооперативу, які вносили кошти для оплати прокладки магістрального
газопроводу.

Справа
№333-кс-07                                                                  Головуючий
1 інст.: Пучкова І. М.

Категорія:
стягнення суми                                                       Суддя
доповідач: Кокоша В.В.

В січні 2000 року правлінню кооперативу стало відомо про
підключення до газопроводу домоволодіння відповідача, розташованого АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 з заявою про прийняття його учасником кооперативу не звертався та
пайовий внесок не сплатив.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2004 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2004
року, в задоволенні позовних вимог СК "Тімірязівський" до ОСОБА_1 -
відмовлено.

У касаційній скарзі голова СК "Тімірязівський" просить скасувати
ухвалені у справі рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Доводи скарги не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338 - 341 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути
визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу голови споживчого кооперативу "Тімірязівський"
відхилити, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 2
жовтня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23
грудня  2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.