Справа
№   22ц-1694     2007 р.                         Головуючий по 1
інстанції Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Скіць М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ЧЕРКАСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17   вересня
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                                       Адаменко
Л.В.

суддів                                                   Корнієнко
Н.В.,  Скіця М.І.

при
секретарі                                      Шанауріній
І.О.

з участю
адвоката

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ЗАТ
„Хімпобутсервіс" на рішення Соснівського районного суду м.  Черкаси від 06 липня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ЗАТ
„Хімпобутсервіс" про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_1 16 березня 2007
року звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  вказуючи,
що вона з 27 грудня 2004 року працювала у відповідача на посаді інспектора
відділу кадрів і згідно наказу № 70-к від 09 січня 2007 року була звільнена з
роботи за власним бажанням.

При
звільненні з роботи не було проведено остаточного розрахунку та не виплачена
заробітна плата за грудень 2006 року - січень 2007 року. Про нараховані
суми,  належні до виплати в день
звільнення її не повідомляли і в день звільнення остаточного розрахунку не було
проведено.

На
неодноразові її звернення про необхідність виплати їй сум,  належних при звільненні відповідач не
реагував.

Просила
суд стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток починаючи з
січня 2007 року по день фактичного розрахунку,
виходячи із розміру зарплати 510 гривень та 2100 гривень на
відшкодування моральної шкоди,
зазначаючи,  що затримка в
проведенні виплат вплинула на організацію її життя і перешкоджала вести
нормальний спосіб життя.

Рішенням
Соснівського районного суду М. Черкаси від 04 липня 2007 року позов задоволено
частково.

Стягнуто
з ЗАТ "Хімпобутсервіс" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток   за
час   затримки   розрахунку
при   звільненні   в
сумі   1112   гривень
та   на

2

відшкодування
моральної шкоди 1000 гривень та судові виграти по справі. На користь держави.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ЗАТ
„Хімпобут сервіс" подало апеляційну скаргу,  в якій просить про зміну рішення в частині
стягнення моральної шкоди виходячи із засад розумності,  виваженості і справедливості.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача. пояснення сторін, що
заявилися,  вивчивши матеріали справи,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді
першої інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга повинна бути частково задоволена виходячи з
наступного.

Відповідно
до  ст. 309 ЦПК України підставою для
зміни рішення,  суду першої інстанції є
неповне з'ясування обставин,  що мають
значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи
позов,  районний суд виходив з того,  згідно наказу № 70-к від 09 січня 2007 року
позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням і лише 16 березня 2007
року на підставі видаткового касового ордеру № 75 з позивачкою було проведено
повний розрахунок з виплатою сум належних при звільненні.

Затримка
розрахунку склала 48 робочих днів і відповідно сума,  належна до виплати становила 1112
гривень,  виходячи із середньомісячного
заробітку - 510 гривень.

Відповідно
до положень  ст.  ст. 116,
117 КЗпП України при звільненні працівника,  виплата належних йому сум . що належить йому
від підприємства,  установи організації
проводиться в день звільнення,  а в разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові
сум при звільненні у вищезазначені строки підлягає до виплати середньомісячний
заробіток за увесь час затримки розрахунку.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає, що районний
суд всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює
та постановив правильне по суті і справедливе рішення в частині стягнення
середньомісячною заробітку за час затримки належних при звільненні позивачці
сум однак ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки на
відшкодування моральної шкоди 1000 гривень суд не врахував,  що передбачене ч.1  ст. 117 КЗпП України зобов'язання по виплаті
середнього заробітку за час затримки розрахунку являється штрафною санкцією.

Відповідно
до положень  ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування,  власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівник} провадиться у разі,  якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань,  втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого
життя,  у разі невиплати з вини власника
або уповноваженого ним органу належних працівникові сум при звільненні він має
право на відшкодування моральної шкоди.

Як
вбачається з матеріалів справи,  09 січня
2007 року позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням і 16 січня 2007
року працевлаштувалась на іншу роботу.

16
березня 2007 року,  на підставі
видаткового касового ордеру № 75 та платіжної відомості № 03 з позивачкою було
проведено остаточний розрахунок і виплачено 119 гривень 46 копійок.

Відповідно
до роз'яснень п .9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
психічних тощо),  яких зазнав
позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я потерпілого тяжкість вимушених змін у його життєвих
і виробничих стосунках.

Аналізуючи
зазначене, судова колегія вважає,  що при
визначенні конкретного розміру моральної шкоди районний суд не в повній мірі
врахував душевні страждання позивачки в зв'язку з порушенням звичного укладу її
життя і виходячи із засад розумності виваженості та

3

справедливості
вважає за доцільне зменшити розмір на відшкодування моральної шкоди з 1000
гривень до 200 гривень.

Доводи
апелянта про несвоєчасність проведення розрахунку з позивачкою за відсутністю
коштів не підтверджені матеріалами справи і не були предметом дослідження суду
першої інстанції.

Таким
чином . судова колегія вважає,  що доводи
апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження при розгляді справи і
рішення суду першої інстанції підлягає до зміни в частині відшкодування
моральної шкоди.

На
підставі наведеного та керуючись  ст.  ст.
307,  309,  314. 315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ЗАТ „Хімпобутсервіс" задовольнити частково.

Рішення
Соснівського районного суду від 04 липня 2007 року по даній справі в частині
відшкодування моральної шкоди змінити.

Зменшити
розмір відшкодування моральної шкоди до 200 гривень.

В решті
рішення Соснівського
районного суду від 04 липня 2007 року по даній справі залишити без змін.

Ухвалі
набирає чинності одразу після проголошення і може буї к оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців.