Справа
№ 22ц-1077                                                   Головуючий
12                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області у складі :

головуючого                                                                           Колісниченка
А.Г.,

суддів                                                                                      Кузнецової
О.А.,

Гаркуші В.О.,

при
секретарі                                                                          Однорог Л.Ю.,

за
участю прокурора                                                              Пуляєва
І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4 на
рішення Комсомольського районного суду м.
Херсона від 02.02.2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до
виробничого автотранспортного об'єднання Херсонської обласної спілки споживчих
товариств,  виробничого автотранспортного
підприємства Херсонської обласної спілки споживчих товариств ,  ОСОБА_5,
про визнання аукціону недійсним і переведення прав покупця,  також за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_6 до виробничого автотранспортного
об'єднання Херсонської обласної спілки споживчих товариств,  виробничого автотранспортного підприємства
Херсонської обласної спілки споживчих товариств ,  ОСОБА_5 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири,  визнання права
власності на добудову,  відшкодування
матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6 про усунення
перешкод ' у здійсненні права власності шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

До
суду,  із зазначеними позовами звернулись
ОСОБА_1,  ОСОБА_6,  ОСОБА_2,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1,  яку ще у лютому 1971 року ОСОБА_1 надала
заготівельна база Херсонської облспоживспілки на склад сім'ї 2 чоловіки у
якості відомчого житла. На час вселення ця квартира складалась із двох кімнат
загальною площею 15, 9 м2. Між ОСОБА_1 та заготбазою було укладено договір
найму житлового приміщення. У червні 1978 року,
у зв'язку із збільшенням складу сім'ї ОСОБА_13вернувся до наймодавця із
заявою про дозвіл на проведення прибудови. Така згода була отримана і ОСОБА_1
3а свій

рахунок і власними силами здійснив прибудову житлових і допоміжних
приміщень,  а також сараю. Крім
того,  ним було проведено газ і
водогін,  здійснено інші поліпшення.
01.01.1996 року між ОСОБА_1 та заготівельною базою обласної спілки споживчих
товариств було переукладено договір найму житлового приміщення,  у якому відзначено,  що 44, 7 м2 площі прибудовано позивачем.  У липні 1997 року квартира,  у якій він жив разом із прибудовами прийнята
на баланс Виробничого автотранспортного об'єднання облспоживспілки (надалі ВАО
ОСС). У квартирі також є прописаними та мешкають як члени сім'ї наймача
ОСОБА_6,  ОСОБА_2 та двоє її
неповнолітніх дітей. 05.02.2002року від ВАО ОСС на адресу ОСОБА_1 надійшла
пропозиція про викуп квартири,  де він
мешкав за 2, 5 тис.  грн. Він звернувся
із заявою про зменшення ціни до 1082 грн.,
яка була на той час балансовою вартістю квартири. 15.04.2002 року листом
його було повідомлено про те,  що
квартира буде продана з аукціону. 19.04.2002 року проведені торги,  переможцем на яких став ОСОБА_5 16.05.2002
року між ОСОБА_5 та ВАТО ОПС було укладено договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_2 маючи також право на участь в аукціоні не була про
це повідомлена,  чим порушено її права та
права її неповнолітніх дітей,  також
порушено права дружини наймача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 Просили визнати незаконним
аукціон від 19.04.2002 року та договір купівлі-продажу від 16.05.2002
року,  перевести на ОСОБА_1 та ОСОБА_2
права покупця,  визнати за ОСОБА_1 право
власності на здійснені ним прибудови площею 28, 4 м2,  також передати у власність в порядку приватизації
ОСОБА_1 однокімнатну квартиру площею 15, -9 м2. Також просили стягнути з
ОСОБА_5 за заподіяну при спробі вселення 07.11.2005 року моральну шкоду по
10000 грн. на користь ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_6,
та по 5000 на користь неповнолітніх ОСОБА_3  та ОСОБА_4

ОСОБА_5
звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_6,  у якому посилався на
те,  що за договором дарування від
18.03.2005 року він є власником Ч частини будинку АДРЕСА_1,  також на підставі договору купівлі-продажу
від 16.05.2002 року він є власником іншої Ч частки цього ж будинку. Оскільки
відповідачами йому чиняться перешкоди у користування тією частиною будинку де
вони навіть не проживають,  просив
зобов'язати відповідачів не чинити таких перешкод. Крім того,  просив також усунути перешкоди у користуванні
Ч частиною будинку,  придбаною ним за
договором купівлі-продажу від 16.05.2002 року виселивши з цієї частини будинку
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_6 та неповнолітніх ОСОБА_4  та ОСОБА_3

Рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 02.02.2007 року ОСОБА_1,
ОСОБА_6,  ОСОБА_2 у задоволенні
позову відмовлено за необґрунтованістю. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково. ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_6
зобов'язано не чинити перешкод у користування частиною будинку з
господарськими будівлями у домоволодінні АДРЕСА_1,  яка належить ОСОБА_5 на підставі договору
дарування від 18.03.2005 року. В задоволенні решти вимог - відмовлено за
необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  ОСОБА_6. ОСОБА_2,  посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої інстанції,  просять його скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення їх вимог у повному обсязі.

Апелянти та їх представники,  у
судовому засіданні наполягали на задоволенні апеляційної скарги,  посилаючись на численні порушення судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Прокурор,  у судовому засіданні,  також просив суд про задоволення апеляції.

Представники
ВАО ОСС,  ВАТП ХОССТ та ОСОБА_5 та сам
ОСОБА_5,  у судовому засіданні,  просили про відхилення апеляції,  посилаючись на те,  що продаж квартири АДРЕСА_1 проведено з
дотриманням вимог чинного законодавства і підстави для задоволення
апеляції,  а відтак і первинного позову
відсутні.

Заслухавши
доповідача,  учасників процесу,  що з'явились до судового засідання,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду у визначених законом межах,
колегія суддів вважає,  що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Колегія
суддів вважає законним та обґрунтованим рішення суду,  в частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_6 у переведенні прав покупця,  визнання права власності на добудови,  визнання права власності на двокімнатну
квартиру,  зобов'язання до безоплатної
передачі у власність квартири,
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Також законним є рішення
суду в частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користування власністю та відмову йому ж у задоволенні позову про
виселення ОСОБА_1 3 членами сім'ї.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1 разом із членами своєї сім'ї у
1971 році у встановленому порядку вселився до квартири АДРЕСА_1. У 1996 році
між ОСОБА_1 та Херсонською заготівельною базою обласної споживчої спілки було
укладено договір найму житлового приміщення на невизначений строк у письмовій
формі (а.с. 12). При цьому договір укладено відносно квартири АДРЕСА_1
загальною площею 44, 7 м2,  і жилою площею
27, 7 м2. Правонаступником заготбази стало ВАО ОСС.

Як видно
з матеріалів інвентарної справи НОМЕР_1 саме квартира АДРЕСА_1 площею 44, 7 м2
перебувала у власності ВАО облспоживспілки. Оскільки на вказану квартиру у
встановленому порядку було видано реєстраційне посвідчення де власником значилось
саме ВАО ОСС,  а ОСОБА_1,  ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не заявлялось вимог про
визнання його недійсним,  а окрім того
такої квартири як окремого об'єкта права власності не існує і позивачами
належно не доведено факт здійснення прибудов,
то колегія вважає правильним висновок суд щодо відмови позивачам у
визнанні права власності на двокімнатну квартиру та добудови. Правильним також
є висновок щодо відмови у зобов'язанні про безоплатну передачу у власність
квартири площею 15, 9 м2,  оскільки такої
квартири ні юридично ні фактично також не існує,  а окрім того безоплатно можуть бути передані
у власність громадян лише квартири державного житлового фонду,  а спірна квартира належить до громадського
житлового фонду.

Погоджується
колегія суддів і з висновком суду про відмову позивачам за первинним позовом у
задоволенні їх вимог про відшкодування

матеріальної та моральної школи,
оскільки такі вимог ними не доведені. Права покупця за договором
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.05.2002 року також не можуть бути
переведеними,  оскільки ОСОБА_1 брав
участь в аукціоні 19.04.2002 року,  але
переможцем став
ОСОБА_5,  тому ОСОБА_1 не
може мати,  у даному випадку,  переважного права на придбання квартири.
Посилання ОСОБА_2 на те,  що вона не
знала про проведення аукціону і тому не могла взяти у ньому участь колегією
сприймаються критично і до уваги не беруться. Тому суд правильно відмовив у
задоволенні і цих вимог.

Правильно
також визначився суд і з вирішенням позовних вимог ОСОБА_5,  оскільки судом вірно встановлено,  що він є власником 1/2 частини будинку та
належних до неї господарських будівель на підставі договору дарування від
18.03.2005 року,  відповідачами за
зустрічним позовом йому чиняться перешкоди у користування власністю і він,  відповідно до
ст. 391 ЦК України,  має право
вимагати усунення цих перешкод. Так,  як
зміна власника не тягне за собою припинення дії договору найму житлового
приміщення,  то суд обґрунтовано відмовив
ОСОБА_5 у задоволенні
його вимог про виселення ОСОБА_1з членами сім'ї.

Разом з
тим,  вирішуючи спір в частині вимог
ОСОБА_1,  ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання
аукціону від 19.04.2002 року та договору купівлі-продажу від 16.05.2002 року
недійсними,  судом було порушено норми
матеріального права,  що є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції,
у цій частині,  з ухваленням
нового рішення на відповідно до п.4  ст.
309 ЦПК України.

Відповідно
до ч.5  ст. 4 Закону України «Про
власність»,  який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин,
власник здійснюючи свої права зобов'язаний не порушувати права та
охоронювані законом інтереси громадян,
юридичних осіб і держави.

Як
встановлено судом першої інстанції,  і
цього сторони не оспорюють,  ОСОБА_1 є
наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору найму житлового приміщення від
01.01.1996 року,  укладеного на
невизначений строк. До її продажу на аукціоні 19.04.2002 року та укладення
договору купівлі-продажу від 16.05.2002 року ця квартира відносилась до
громадського житлового фонду,  після її
продажу ОСОБА_5 вона набула статусу квартири приватного житлового фонду. Об'єм
прав наймача та членів його сім'ї у будинках державного та громадського
житлового фонду визначається главою другою ЖК України,  а об'єм прав наймачів та членів його сім'ї у
будинках приватного житлового фонду визначається главою шостою цього ж кодексу.

Так,  відповідно до
ст. 116 ЖК України наймач та члени його сім'ї можуть бути виселені із
займаного приміщення без надання іншого житлового приміщення лише у разі,  коли вони систематично руйнують та псують
жиле приміщення чи використовують його не за призначенням,  або систематично порушують норми співжиття. В
той же час  ст. 168 ЖК України
визначено,  що Договір найму жилого
приміщення,  укладений на невизначений
строк,  може бути розірвано за вимогою
наймодавця,  якщо жиле приміщення,  займане наймачем,  необхідне для проживання йому та членам його
сім'ї. А статтею 169 ЖК України передбачено право наймодавця на виселення
наймача та членів його сім'ї в разі припинення договору найму. Таким чином
об'єм прав наймача та членів його сім'ї у будинках приватного житлового фонду є
вужчим за об'єм прав у будинках громадського житлового фонду. Таким чином

права позивачів за первинним позовом при проведенні аукціону 19.04.2002-
року з продажу квартири,   де вони мають
право користування житловим приміщенням були суттєво порушені. Тому проведення
цього аукціону слід визнати незаконним.

Також
недійсним,  на підставі  ст. 48 ЦК
УРСР в редакції 1963 року,  який був
чинним на час виникнення спірних правовідносин,
слід визнати договір купівлі-продажу Ч частини будинку по АДРЕСА_1,  укладений 16.05.2002 року між ВАО ХОССТ та
ОСОБА_5,  оскільки при його укладенні
було порушено вимоги ч.4  ст. 5 Закону
України «Про власність»,  а окрім
того,  цією угодою порушено права
неповнолітніх дітей,  які мешкають у цій
квартирі.

Відповідно
до вимог ч.2  ст. 48 ЦК УРСР 1963 року
ВАО ХОССТ повинно повернути ОСОБА_5 гроші,
отримані за договором у сумі 8850 грн. Оскільки спірна частина будинку у
володінні ОСОБА_5 не перебуває,  то його
не може бути зобов'язано повернути її ВАО ХОС СТ.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України колегія суддів ,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 у власних
інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 02.02.2007 року,  в
частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,  ОСОБА_6,
ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання торгів (аукціону) з
продажу 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_1,
що відбувся 19.04.2002 року та визнання недійсним договору купівлі
продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1,
укладений між Виробничим автотранспортним об'єднанням Херсонської
обласної спілки споживчих товариств та ОСОБА_5 16 травня 2002 року скасувати.

Ухвалити по
справі у цій частині нове рішення.

Позов
ОСОБА_1,  ОСОБА_6,  ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3,  ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Визнати
недійсними торги (аукціон) з продажу Ч частини жилого будинку АДРЕСА_1,  що відбувся 19.04.2002 року та договір
купівлі-продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1,
укладений між Виробничим автотранспортним об'єднанням Херсонської
обласної спілки споживчих товариств та ОСОБА_5 16 травня 2002 року.

Зобов'язати
Виробниче автотранспортне об'єднання Херсонської обласної спілки споживчих
товариств повернути ОСОБА_5 8850 грн.,
сплачених останнім за договором купівлі-продажу від 16 травня 2002 року.

Стягнути з Виробничого автотранспортного підприємства Херсонської обласної
спілки споживчих товариств та ОСОБА_5 по 25 грн. 50 коп.3 кожного на користь
ОСОБА_1 в рахунок витрат на сплату судового збору.

У задоволенні
решти вимог відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення і з наступного дня воно може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом
подання касаційної скарги.