РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
вересня 2007 року                                                            м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого             Матківського Р.Й.

суддів                         Беркій О.Ю.,
Девляшевського В.А.

секретаря:                  Довжинської Н.Б.

з
участю:                    апелянтки
Захарчук В.М., її

адвоката                    ОСОБА_1

представника            позивача ОСОБА_3. та її

адвоката                    ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні   справу з
апеляційною   скаргою ОСОБА_2 на рішення
Косівського районного суду від 17 липня 2007 року,

встановила:

У квітні 2006 року представник ОСОБА_2 за дорученням
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконними договорів
дарування житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_1 укладених приватним
нотаріусом від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, визнання права власності на Уг
частину спадкового майна та виділення її в натурі.

Заявлені вимоги представник позивача обгрунтувала тим, що після смерті у
1993 році ОСОБА_5 протягом 6 місяців ОСОБА_2 прийняв спадщину, поскільки
безперешкодно в присутності сестри взяв три великі платки з тороками які
належали померлій матері та три ікони. 18 червня 1993 року мама на його користь
посвідчила заповіт, тому має право на 1/2 частину будикку який у 1986 році був
придбаний на ім"я батька.

Батько без його згоди 9 вересня 1999 року подарував будинковолодіння другій
дружині, тому такий договір є незаконним.

До участі у справі як співвідповідачів залучено дарувателя ОСОБА_2,
приватного нотаріуса та Смоднянську сільську раду.

Рішенням Косівського районного суду від 17 липня 2007 року позов задоволено
частково. Визнано незаконними договора
дарування будинковолодіння та земельної ділянки, Державний акт на право
приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 18 жовтня 1999 року , визнано за
позивачем ОСОБА_2. право на 5/18 частин спадкового будинковолодіння, присуджено
приміщення в натурі та право власностіна 0.07 гектара земельної ділянки
закріпленої за будинковолодіння.

Справа №
22-ц-1098 /2007 р.                                              Головуючи
у І інстанці Цалин Б.М.

Категорія 26                                                                           Доповідач
Матківський Р.Й.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задаволенні позову.

Апелянтка
в скарзі зазначає, що суд неповно з"ясував обставини, що мають значення
для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач та його представник не подали жодного доказу про прийняття спадщини
ОСОБА_2 після смерті матері у 1993 році відповідно до п. 113 „ Інструкції про
поря"ядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України".

Суд безпідставно визнав встановленим факт вступу у володіння та управління
спадковим майном позивачем.

Не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що земельна ділянка
шющею0,3229 гектара є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_6. Земельна
ділянка набута ОСОБА_5 у порядку безоплатної приватизації у 1999 році, після
смерті першої дружини. Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку позивачем не
оспорювалось, тому суд не мав підстав визнавати незаконним договір дарування
земельної ділянки.

Вислухавши апелянтку та її адвоката які вимоги скарги підтримали,
представника позивача та її адвоката які вимоги скарги не визнали, дослідивши
матеріали справи колегія суддів вважає, що скаргу слід задоволити.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають
значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому є
підстави для його скасування і ухвалення нового рішення.

Визнаючи право ОСОБА_2на частину спадкового майна після смерті матері
26.11. 1993 року суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що
позивач прийняв спадщину по заповіту в порядку діючої на час правовідносин
статті 549 ЦК в
редакції 1961 року.

ОСОБА_6 18 червня 1993 року заповіла позивачу належну їй частку житлового
будинку що в селі Смодна Косівського району яку позивачи відповідно до ст.548
549 ЦК повинен
був прийняти. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння стадковим майном, або подав державній
нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Як до, так і на даний час позивач постійно проживає в Донецькій області.

Його доводи, що в січні 1994 року з відома батька безперешкодно взяв з
спадкового майна три жіночі платки
та три ікони тому згідно закону прийняв стадщину суперечать вимогам
законодавства.

Згідно заповіту позивач мав право успадкувати половину
житлового будинку, але він з часу смерті матері в управління або володіння
частиною спадкового майна не вступав . Його пояснення, що на св"ята
відвідував батька, та взяв на пам"ять матері три платки та ікони не
свідчать, що фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Дії
позивача за своїм харакпером не свідчать про прийняття спадщини, що
підтверджено поясненнями свідків.

Доведено, що в спадковому будинковолодінні залишився проживати батько
позивача, який фактично і прийняв спадщину, тому вправі був 29 вересня 1999
року подарувати житловий будинок та приватизовану земельну ділянку дружині
ОСОБА_2 з якою 18.10. 1994 року зареєстрував шлюб.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно є
безпідставними, тому в задоволенні вимог слід відмовити за безпідставністю.

На підставі
ст.ст. 48, 548, 549, ЦК України
в редакції 1961 року , керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити .

Рішення Косовського районного суду від 17 липня 2007 року скасувати та
ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_2 про
визнання права на 1/2 спадкового будинковолодіння АДРЕСА_1, поділ його в натурі
, визнання недійсними договорів дарування цього будинковолодіння та земельної
ділянки , Державного акту на право приватної власності на землю від 18.10.1999
року відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.