Справа № 22ц-500/07                                                                       Головуючий
Категорія -1                                                                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем    України

З липня 2007 року                                                                                                  м.
Луцьк

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого - судді Расевича
СІ.

судців                          Шевчук Л.Я., Подолюка
В.А.,

при
секретарі              Гордійчук І.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до Волинського
обласного виробничого управління водних ресурсів і водного господарст­ва про
визнання незаконними наказів та стягнення матеріальної і моральної шкоди за
апеля­ційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонно-го суду
Волинської області від 4
квітня 2007 року.

Особи,
які беруть участь у справі: позивач -
ОСОБА_1;

відповідач - Волинське
обласне виробниче управління водних ресурсів і водного господарс­тва;
представник відповідача -
Скулінець Ігор Михайлович.

Колегія суддів

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області
від 4 квітня 2007 ро­ку в
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу № 17-к від 24 квітня 2006 року, стягнення
матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане
судове рішення і постано­вити нове про задоволення позову, посилаючись на
допущені судом першої інстанції пору­шення норм процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія судців приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити вихо­дячи з наступних підстав.

При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за
рік чи вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з
нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.
Працівники, на яких поширюються зазначені норма­тивно-правові акти, можуть бути
позбавлені таких виплат лише у випадках і за умов, перед­бачених цими актами.

Відповідно до п. 2.2.
Положення про преміювання працівників апарату обласного виробничого
управління водних ресурсів і водного господарства, затвердженого наказом Во­линського
облводгоспу від 18 березня 2005 року № 22, премія
працівникам відділів, служб облводгоспу нараховується відповідно до їх
особистого внеску в загальні результати роботи за фактично відпрацьований час і
обчислюється з врахуванням коефіцієнтів до заробітної плати, які можуть бути
від нуля до півтора (додатки №
2 і № 3).

Додатком № 3 до
даного Положення, зокрема, передбачено, що за приписки і перекручування
звітності відповідальні всі відділи і служби, при цьому розмір зниження
коефіцієнта прирівнюється до нуля.

Як вбачається з висновку за результатами службової перевірки щодо
достовірності інформації, поданої водогосподарськими організаціями області до
Волинського облводгоспу та Держводгоспу України, про забезпеченість у 2005 році окремих
категорій працюючих спеціальним одягом та взуттям, затвердженого начальником
Волинського обласного вироб­ничого управління водних ресурсів і водного
господарства 23 лютого 2006 року, ОСОБА_1
при підготовці до Держводгоспу України відомчої статистичної звітності надав
недостовірну інформацію про стан забезпечення персоналу водогосподарських
організацій області спеціа­льним одягом та взуттям.

Наказом № 17-К від
24 квітня 2006 року позивача
ОСОБА_1, який працює про­відним інженером з охорони праці Волинського
облводгоспу, позбавлено премії за перший квартал 2006 року.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дав вірну правову оцінку
обстави­нам справи і правильно застосував норми матеріального права, а тому
рішення суду в части­ні відмови в позові про визнання незаконним зазначеного
наказу є законним і обґрунтова­ним.

Відповідно до ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обстави­ни, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивач не надав суду належних, достовірних і допустимих доказів
щодо невиплати йому лікарняних та відпускних в сумі 400 грн. і не довів
факту заподіяння йому моральної шкоди, тому висновки суду першої інстанції про
відмову в задоволенні цих позо­вних вимог також є вірними.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у рішенні.

Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і проце­суального
права.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 4 квітня 2007
року в даній справі за­лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до судової
палати у цивільних справах Вер­ховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.