УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

8 червня 2007
року                                                                                                  м.
Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С., Новосядлої В.М., Шевченко В.Ю., -

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого
акціонерного товариства „Київська швейна фабрика „Желань", третя особа:
Державна адміністрація Солом'янського району м. Києва про визнання недійсним
ордеру, за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 липня 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня
2004р.,

встановила:

У січні 2003р.ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства „Київська швейна фабрика
„Желань" про визнання недійсним ордеру на поселення в гуртожиток, виданого
на імя ОСОБА_2

Зазначала, що вона працює на ВАТ „Київська швейна фабрика
„Желань" і з

1995р. перебуває на квартирному обліку. 9 грудня 1999р.
адміністрацією фабрики

їй було видано ордер на право займати ліжко -0 місце в
кімнаті АДРЕСА_1. Ордер на інше ліжко - місце в цій кімнаті видано

ОСОБА_2 Позивачка просила визнати ордер, виданий ОСОБА_2
недійсним,

оскільки у травні 1999р. Київська міська адміністрація
передала будинокАДРЕСА_1 у комунальну власність і зобов'язала
райдержадміністрацію

видати ордери на займані жилі приміщення. Незважаючи на
це, їй був виданий

Справа №33-ц- 788 кс/ 2007р.                                                   Категорія ЦП 10

Головуючий у першій Інстанції Гошко
О.М. Доповідач Краснощокова Н.С.

ордер не на всю квартиру, а на ліжко -
місце в квартирі і не райдержадміністрацією, а адміністрацією фабрики „Желань". Відповідачка
ОСОБА_2 ніколи в
гуртожитку не проживала,
мешкає в Житомирській області, має чоловіка і двох дітей і тому ордер на її
ім'я видано незаконно.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2004р. у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2004р. апеляційну скаргу
позивачки відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12
липня 2004р.     залишено без зміни.

У касаційний скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвал}' апеляційного суду, посилаючись на порушення судами вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦГЖ України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або не
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного
суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1      відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2004р. та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2004р.   залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.