Справа № 22ц-1153/2007р.
першій інстанції Пузіна В.І.
18                                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

Об
вересня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ

Апеляційного
суду міста Севастополя в складі:

головуючого     - Куцеконя І.П.

суддів                                          -  Єфімової В.О.,  Колбіної Т.П.

при
секретарі   - Благовідові А.В. за  участю -
ОСОБА_1  та  його  представника

ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Ленінського району м.  Севастополя від 29 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу,  якій не був повернутий в розмірі
4500грн.,  мотивуючи свої вимоги
тим,  що 02 жовтня 2006 року між ним та
відповідачкою був укладений договір позики,
відповідно до якого відповідачка позичила вищевказану суму з
зобов'язанням повернути її до 20 грудня 2006 року.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 29 травня 2007 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду,   позивач подав апеляційну
скаргу,  в якій просить скасувати
рішення  та постановити нове,  яким задовольнити його позов. Вважає рішення
суду незаконним та необґрунтованим,
оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення учасників
процесу,  вивчивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановляючи
рішення про відмову у задоволені позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивач не довів того,  що
зобов'язання відповідачки щодо повернення боргу існують по теперішній час.

З такими
висновками суду погоджується судова колегія.

Як
вбачається з матеріалів справи,  в
підтвердження своїх вимог позивач надав до суду дублікат розписки ОСОБА_3 про
отримання нею грошей (а.с. З). Однак,
вказаний дублікат не може розцінюватися,
як допустимий доказ,  оскільки
лише оригінал розписки являється підтвердженням існування боргу.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Посилання позивача на
те,  що дублікат розписки є належним
доказом існування зобов'язань відповідача є необгрунтованими і безпідставними.
В порушення  ст. 60 ЦПК України позивач
не довів

та не надав доказів
того,   що борг  ОСОБА_3
не  був повернутий.

Відповідно
до  ст. 545 ЦК України
наявність борговий розписки у кредитора свідчить про невиконання зобов'язання
боржником.  Позивач такої розписки суду
не надав.

При
таких обставинах,  судова колегія
вважає,  що рішення суду є законним та
обґрунтованим,  постановленим з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а тому у відповідності до ч.1  ст. 308 ЦПК України підстав для його
скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  304,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  судова колегія,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 29 травня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання
законної сили.