Справа №
22-879/2007 року                                     Головуючий
в 1-й інстанції: Філоненко М. В.
рішення

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

«06»
червня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Бережного С. Д.,

суддів: Рищука П.К.,  Самчука
П.П.,  при секретарі: Липко А.,  за участю позивача: ОСОБА_1,  відповідача: ОСОБА_2 та їх представників

розглядаючи
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Старосинявського районного суду від 14 березня
2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  заподіяної транспортними засобами
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  заподіяної транспортними засобами внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди

17.10.2006
року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 7
306 грн. 79 коп. матеріальної шкоди,  10
000 грн. моральної шкоди,  судових витрат
та витрат на проведення судово-автотехнічної експертизи.

В
обґрунтування своїх позовних вимог вона вказала,  що 10.07.2006 року на автодорозі
Остропіль-Вовковинці біля села Перекора
відбулося зіткнення автомобілів «ВАЗ 2110»,
д.з. НОМЕР_1,  яким керував
ОСОБА_2 та «Шевроле АВЕО»,  д.з. НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_4 Зіткнення відбулося на правій смузі руху правою
боковою частиною авто «ВАЗ» та лівою боковою частиною авто «Шевроле АВЕО» з механічним
ушкодженням крила та дверей обох автомобілів.

ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_4 на його користь
матеріальної шкоди в розмірі 2 601 грн. 34 коп. та 5 000 грн. моральної шкоди
та судових витрат по справі.

Рішенням
Старосинявського районного суду від 14 березня 2007 року в позовах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено через недоведеність їх позовних вимог.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення місцевого суду,  зодоволивши її позов.

При цьому
апелянт посилається на:

-         неповне з'ясування судом обставин
справи;

невідповідність
висновків суду обставинам справи;

-         неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема,  як вважає апелянт,  наявні у справі докази підтверджують вину
відповідача

у скоєнні ДТП,
тому останній має відшкодувати заподіяну ним шкоду.

ОСОБА_2
в апеляційній скарзі просить змінити рішення місцевого суду та задовольнити
його зустрічний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  заподіяної внаслідок ДТП.

При
цьому апелянт посилається на те,  що
висновки суду про недоведеність сторонами своїх позовних вимог не відповідають
дійсності,  оскільки,  як вказує ОСОБА_2 ,  він повністю довів факт порушення
відповідачем правил дорожнього руху,
внаслідок чого сталося ДТП.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін та їх
представників,  перевіривши матеріали
справи,  ознайомившись з доводами
апеляційних скарг,  колегія суддів
вважає,  що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід задоволити,  а апеляцію ОСОБА_2 -
відхилити.

В апеляційному суді сторони підтримали свої вимоги,  зазначені в апеляційних скаргах і просили
задоволити їх з викладених у них мотивів.

Висновок
районного суду,  що жодна із сторін,  крім підтвердження отриманих обома автомобілями
ушкоджень і визначення їх розміру,  не
довела вину іншої сторони у вчиненні ДТП,  - спростовується фактичними обставинами справи; з яких
вбачається,  що зіткнення відбулося
правою боковою частиною автомобіля ВАЗ-2110,
під керуванням ОСОБА_2 та лівою боковою частиною автомобіля «Шевроле»,  під керуванням ОСОБА_4,  під час
випередження автомобілем ВАЗ автомобіля «Шевроле».

Не
зважаючи на те,  що права смуга руху була
зайнята автомобілем «Шевроле»,  водій ВАЗ-2110 ОСОБА_2 під час обгону не виїхав на смугу
зустрічного руху для безпечного об'їзду автомобіля Шевроле,  який рухався в попутному напрямку,  а продовжив рух по правій смузі,  що призвело до зіткнення автомобілів. Після
чого,  не зупиняючись на місці
події,  поїхав з місця ДТП.

Своїми
діями водій-ОСОБА_2 заподіяв матеріальну шкоду,
яка,  на підставі п.5  ст.
1187 ЦК України підлягає відшкодуванню.

Крім
того,  позивачці була заподіяна і
моральна шкода внаслідок ДТП,  яка
полягала в тому,  що вона самостійно
приймала міри для ремонту автомобіля,
проведення та оплати експертизи. її переживання були пов'язані і з
тим,  що відповідач залишив місце ДТП та
відмовився добровільно відремонтувати автомобіль або сплатити за це кошти.

На
підставі  ст.  1167 ЦК
України,  завдана моральна шкода
Білоус також підлягає відшкодуванню в сумі 1500 грн.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313,  314,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Старосинявського районного суду від 14 березня 2007 року скасувати в частині
відмови у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7306, 79 грн. матеріальної шкоди та 1500 грн.
моральної шкоди.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судові витрати по справі - ЗО грн. за
інформаційно-технічне забезпечення 73, 06 грн. держмита та 60 грн. за
проведення огляду автомобіля.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.