Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

27 листопада 2007 р.                                                                                                 м.
Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у складі головуючого судді Тихопой
О.О, при секретарі Галинської М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Сімферополі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України
в АР Крим про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення
матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому вона просить зобов'язати
ГУМВС України в АР Крим повернути їй наступне майно: ремінь вартістю 100 грн.,
пару шнурків вартістю 5 грн., туфлі вартістю 500 грн. та ліки вартістю 100
грн., а усього майна на суму 705 грн. Свої вимоги в позовній заяві позивачка
обґрунтовує тим, що в період часу з 27.04.2004 року по 27.05.2004 року і з
03.06.2004 року по 10.06.2004 року у системі ІТЗ ГУ МВС України в АР Крим під
вартою знаходився її чоловік ОСОБА_2, у якого було вилучено зазначено майно і
досі воно їй не повернуто. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на
ст. ст. 23 і 1167 ЦК України.

Ні позивачка ні її представник жодного разу у судове засідання не
з'явилися, пояснень суду не надавали. До суду були надіслані відповідні заяви
про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглянути
справу також за їх відсутності. Суду було надіслано довідку, в якій зазначено
що відповідно до нормативних актів Головному Управлінні не має ізолятора
тимчасового тримання та відповідно речі ОСОБА_2 або ОСОБА_1 у ГУ не
зберігаються.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, суд вважає позов
необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою не доведено те, що речі, які
вона вимагає повернути їй, належать саме їй. Так саме не доведено і їх вартість.
Жодних доказів того, де саме знаходяться чи можуть знаходитися зазначені речи
позивачем суду не надано.

Підставами відшкодування шкоди відповідно зазначених позивачкою норм, є
протиправність дій відповідача, чого в даному випадку позивачем також не доведено.

За таких підстав позов не є доведеним, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, при таких обставинах з позивачки підлягає
стягненню 30 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи
у суді.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 11,
60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 30 грн. витрати на інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи у Київському районному суді м. Сімферополя.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення може
бути також оскаржене в порядку, встановленому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: