Справа № 22-ц-5922007 рік                                  Головуючий у 1
12                                                                Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів     Козлова
О.М., Кочегарової Л.М.

при
секретарі Лепеха А.С. розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в
частині покупця квартири, визнання права власності на квартиру за апеляційною
скаргою позивачки на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 3
квітня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Жовтневого районного суду М.Маріуполя від 3 квітня 2007 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим
рішенням від 25 травня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати   по оплаті правової допомоги
1000 грн.

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення скасувати та постановити нове
рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника ОСОБА_3, які доводи
скарги підтримали, заперечення відповідачки та її представника ОСОБА_4, які
просила відмовити у задоволенні скарги, думку представника Жовтневої районної
адміністрації ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом
встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1 Згідно договору купівлі-продажу від
13 вересня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_7, ОСОБА_2 купила
у ОСОБА_6 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 7071 грн.. Гроші були передані
продавцю до підписання договору. ОСОБА_2 зареєструвалася за даною адресою,
зробила ремонт, погасила заборгованість за комунальні послуги. На теперішній
час в квартирі проживає позивачка, яка поміняла замки та не дає можливості
ОСОБА_2 проживати в квартирі.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у позові про визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено, що квартира була придбана
за її кошти та для її потреб, що відповідачка виконала всі дії спрямовані на
виконання умов договору та створення правових наслідків, які були обумовлені
цим договором.

2

Ці висновки підтверджується договором
купівлі-продажу від 13 вересня 2004 року, актом передачі квартири та ключів від
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, розпискою ОСОБА_6 про отримання грошей за квартиру від
ОСОБА_2, квитанціями на ім"я ОСОБА_2 про оплату боргу за комунальні
послуги, даними про реєстрацію квартири в БТІ на ім"я відповідачки.

Згідно
ст.234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визначається судом недійсним.

Колегія
суддів вважає, що в рішенні суду про відмову у позові, повно відображені
обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Позивачка не надала суду доказів того, що договір купівлі-продажу носив
фіктивний характер і що саме вона виступала покупцем спірної квартири.

Відповідно
до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

У
зв"язку з цим, доводи позивачки про те, що бабуся ОСОБА_8 передавала
кошти особисто для неї, що вона брала кредит у банку на суму 13 000 грн. на
придбання квартири до уваги не приймаються.

При
цьому з договору кредиту від 7 червня 2004 року вбачається, що він укладений за
три місяці до придбання спірної квартири і в справі немає доказів, що кредит
витрачено саме на ці   цілі.

Наявність
договору дарування коштів між ОСОБА_1та ОСОБА_8 не є безумовним доказом того,
що квартира була придбана саме за ці кошти.

Крім
того, ОСОБА_8 в суді
першої інстанції пояснювала, вона не повністю усвідомлювала обставини щодо
підписання документів, які надала позивачка та добровільність підписання цього
договору.

Пояснення
свідка ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду щодо обставин придбання
квартири, висновків суду не спростовують.

В
рішенні суду дана оцінка поясненням свідків, щодо обставин справи в сукупності
з іншими об'єктивними доказами, представленими сторонами.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права..

Оскільки
колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення постановлено з
дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводами апеляційної
скарги висновки, викладені в рішенні не спростовуються, підстави для скасування
рішення відсутні.

3

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 3 квітня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.