Справа №22ц-929, 2007р.                           Головуючий
в 1-й інстанції Борко
Категорія: №32                                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року квітня місяця «11» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Капітан І.А. Суддів: Колісниченка А.Г.,

Кузнєцової О.А.
при секретарі - Літвіновій А.О. з участю адвокатів - ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від «15»
лютого 2007 року

за позовом

ОСОБА_4
до ОСОБА_3,  третя особа -ТОВ «Україна»
про визнання особи такою,  що втратила
право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 року ОСОБА_4  звернувся до
суду із зазначеним позовом,  в якому
просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_5,  1992
року народження,  такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням у АДРЕСА_1,  посилаючись на
те,  що з 2000 року відповідачка з
донькою виселилися з цієї квартири і не проживають в ній без поважних причин
більш ніж шість місяців.

Рішенням
Суворовського районного суду м. Херсона від 15 лютого 2007 року позов
задоволено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3,  посилаючись
на поверхову оцінку наявних у справі доказів,
неправильне застосування закону,
просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення,  яким у задоволенні позову відмовити.

Письмових
заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в судове засідання,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що скарга
підлягає задоволенню.

Задовольняючи
позов,  суд І інстанції виходив з
того,  що після розірвання шлюбу з
позивачем,  ОСОБА_3 з 2002 року не
проживає в квартирі АДРЕСА_1,  з квартири
виїхала добровільно,  забрала свої
речі,  користуватись квартирою їй ніхто
не заважав,  бажання проживати з колишнім
чоловіком вона не мала і свої обов'язки члена сімї по утриманню квартири вона
повністю припинила.

Проте
зазначених висновків суд дійшов без ретельної перевірки дійсних обставин
справи,  без належної оцінки зібраних у
справі доказів,  з'ясування прав та
обов'язків сторін,  всупереч  ст. 71 ЖК України,  що,
відповідно

до п.3  ст. 309 ЦПК України,  є підставою для скасування рішення і
ухвалення по справі нового рішення.

Відповідно
до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути
визнані судом такими,  що втратили право
користування жилим приміщенням,  зокрема,  вони в ньому не проживають без поважних
причин понад шість місяців.

Як
свідчать матеріали справи,  починаючи з
2000 року між подружжям Бевза стали виникати конфлікти,  сварки,
лайки,  - що і стало причиною
розірвання ними у червні 2000 року шлюбу /а.с.
115/. Недостойна поведінка позивача - нетверезий стан,  влаштування бійок і сварок зробили неможливим
проживання сторін та їхньої неповнолітньої дитини в однокімнатній квартирі за
вищевказаною адресою,  у зв'язку з
чим,  ОСОБА_3 вимушена була тимчасово
переїхати з дитиною до своєї матері. Даний факт підтверджується ордером на
квартиру /а.с.  84/ ,  поясненнями ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_6
/а.с.  92-94/. Подальші намагання ОСОБА_3
вселитися у дану квартиру також були неможливі з причини відсутності у неї
ключів від квартири та - продовження зі сторони позивача по відношенню до неї
протиправної поведінки,  що
підтверджується відмовними матеріалами органів міліції /а.с.  35-45/.

Оскільки
наявні у справі докази підтверджують,  що
неправомірна поведінка ОСОБА_4  і напружені
сімейні стосунки перешкоджають ОСОБА_3 та її неповнолітній дитині проживати у
спірній однокімнатній квартирі,  і даний
факт позивачем не спростовано належними та переконливими доказами,  колегія суддів,  враховуючи інтереси позивачки та її
неповнолітньої дитини,  вважає,  що відсутність останніх за місцем свого
проживання та реєстрації понад встановлені строки викликана поважними
причинами,  а тому - у задоволенні
пред'явленого позову ОСОБА_4  слід
відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись  ст.
71, 72 ЖК України,   ст. 303,
307,  п.3
ст. 309 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Херсона від 15 лютого 2007 року скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_4  до
ОСОБА_3,  третя особа - ТОВ «Україна» про
визнання особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням відмовити за необґрунтованістю.

Рішення
може бути оскаржено протягом двох місяців з моменту його проголошення шляхом
подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.