РІШЕННЯ

Іменем   України

„ 25
" вересня 2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді    Головчук С.В.

суддів:                                               Забродського
М.І.,

Миніч Т.І.,

при секретарі судового

засідання        Хоменко Р.В.,

з участю сторін
та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення
Малинського районного суду від 19 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5  до  Регіонального  відділення
Фонду  державного  майна
в Житомирській області, ВАТ „Сервіс", ліквідатора ВАТ „Сервіс"
ОСОБА_6,  комітету кредиторів  ВАТ
„Сервіс",  Малинської міської
ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання
недійсними  наказу  в
частині  переліку  нерухомого майна, рішення міськвиконкому,  договору купівлі-продажу та за зустрічним
позовом  ОСОБА_2,   ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання
такими, що втратили право користування житлом,

встановив:

У листопаді 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. Просила визнати
недійсним договір купівлі-продажу гуртожитку АДРЕСА_1, укладений ЗО серпня 2004
року між ВАТ „Сервіс"(як продавцем) та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (як покупцями).
При цьому посилалася на те, що зазначеним договором порушене її право на житло,
оскільки у спірному гуртожитку їй у 1996 році виділено кімнату для проживання.
Крім того, вважає, що гуртожиток був приватизований ВАТ „Сервіс"
незаконно.

У грудні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який в
подальшому уточнив. Просив визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 такими, що втратили право
користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони не
проживають у цьому приміщенні більше шести місяців без поважних на те причин.

У лютому 2 00 6 року ОСОБА_4 шляхом подачі до суду заяви змінила позовні
вимоги. Просила усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням по АДРЕСА_1
шляхом забезпечення його

Справа №
22ц/1787                               Головуючий
у суді 1-ї інст. Ярмоленко
В.Г.

Категорія 59                                           Суддя-доповідач
Миніч Т.І.

електропостачанням
та опаленням. Вказані вимоги ОСОБА_4 в подальшому уточнила. Просила також з
метою відновлення її права зобов"язати відповідачів укласти договір з
Малинським РЕМ на електропостачання, надати дозвіл для облаштування
індивідуального опалення та надати їй ключі від кімнати в гуртожитку.

У травні 2006 року із позовом до суду Звернувся ОСОБА_5. Просив
зобов"язати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ВАТ „^Сервіс" усунути
перешкоди в користуванні жилим приміщенням № 3 по вул.Крилова, 33 шляхом
укладення договору з Малинським РЕМ на електропостачання, надання дозволу для
облаштування індивідуального опалення та надання ключів від кімнати в
гуртожитку. При цьому посилався на те, що зазначена кімната була виділена для
проживання його сім"ї.

У вересні 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5. звернулися до суду із заявами про
зміну позовних вимог. Просили визнати недійсними: наказ Регіонального
відділення Фонду державного майна в Житомирській області № 492-ВАТ від
16.11.1995 року щодо додаткового переліку нерухомого майна, переданого у
власність ВАТ „Малинський дослідно-експериментальний завод „Малекс"
04/3226 від 19.12.2003 року в частині передачі у власність останнього
гуртожитку, рішення виконкому Малинської міської ради № 109 від 28.04.2004 року
„Про оформлення та реєстрацію права власності на об"єкти права власності"
в частині визнання права власності на гуртожиток за ВАТ „Сервіс" та
договір купівлі-продажу гуртожитку АДРЕСА_1, укладений між ВАТ „Сервіс" та
ОСОБА_3 і ОСОБА_2. ЗО серпня 2004 року.

Рішенням Малинського районного суду від 19 червня 2007
року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5. задоволені. Визнані недійсними: - наказ
регіонального відділення фонду державного майна України в Житомирській області
№ 492-ВАТ від 16.11.1995 року щодо додаткового переліку нерухомого майна,
переданого у власність ВАТ „Малинський дослідно-експериментальний завод
„Малекс" 04/3226 від 19.12.2003 року в частині передачі у власність
останньому гуртожитку по АДРЕСА_1;

·
рішення виконкому Малинської міської ради № 109 від
28.04.2004 року „Про оформлення та реєстрацію права власності ВАТ „Сервіс"
на гуртожиток по АДРЕСА_1 та реєстрацію права власності на нього;

·
договір купівлі-продажу будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1
від ЗО серпня 2004 року, укладений між ВАТ „Сервіс"(як продавцем) та
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (як покупцями), посвідчений Радомишльською державною
нотаріальною конторою (реєстраційний № 2-17 3).

Цим же
рішенням зобов"язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в строк до 1 вересня 2007 року
повернути ВАТ „Сервіс" приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1. Зобов"язано
ВАТ „Сервіс" в строк до 1 вересня 2007 року повернути ОСОБА_2  27916,67 грн. та ОСОБА_3 - 5583,33 грн.

В
задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання такими, що
втратили право користування жилим приміщенням відмовлено за безпідставністю
вимог.

У поданих
апеляційних скаргах ОСОБА_2
та ОСОБА_3  порушують  питання
про  скасування  зазначеного
рішення  з

направленням
справи на новий розгляд, посилаючись на те, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам
справи. Зокрема, зазначають, що при вирішенні даного спору суд мав керуватися
Законом України „Про приватизацію державного житлового фонду", а не
законом „Про приватизацію державного майна". Апелянти вважають, що
Постанова КМУ № 891 від 6.11.1995 року в редакції, яка діяла на час прийняття
міськвиконкомом оскаржуваного рішення, містила заборону щодо передачі
гуртожитків у комунальну власність. Суд не звернув уваги на відсутність у
справі даних про те, що спірне приміщення є гуртожитком. На думку апелянтів, в
силу ст.388 ЦК, суд не мав
правових підстав витребувати майно у добросовісного набувача. Апелянти також
зазначають, що позивачі не мали права оскаржувати договір купівлі - продажу,
оскільки сторонами в цьому договорі не були. Поза увагою суду залишилась та
обставина, що ВАТ „Сервіс" є банкрутом.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд
вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходив з того, що спірне
приміщення по АДРЕСА_1 не підлягало приватизації і не могло бути продано
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Проте з такими
висновками суду погодитись неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що у 1995 році шляхом
перетворення державного підприємства Малинський дослідно-експериментальний
завод було створено відкрите акціонерне товариство „Малинський  дослідно-експериментальний завод
„Малекс".

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по
Житомирській області від 16 листопада 1995 року новоутвореному товариству в
числі інших об"єктів нерухомості було передано гуртожиток поАДРЕСА_1
(т.2,а.с.303).

Після реорганізації шляхом виділення в 2000 році ВАТ „Малинський
дослідно-експериментальний завод „Малекс" на його базі утворилось три
нових товариства, в тому числі і ВАТ „Сервіс", якому було передано спірний
гуртожиток. Вказані обставини стверджуються копією наказу по ВАТ МДЕЗ
„Малекс" № 5а від 31.01.2000 року і актом передачі основних засобів та
інших об"єктів нерухомості від 31.01.2000 року.

Згідно з п.п.1,2 Положення про порядок передачі в
комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному
господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та
організацій, затвердженого постановою KM України № 891
від 6.11.1995 року в редакції, що діяла до 26.05.2004 року, у разі банкрутства,
зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ та організацій
передачі в комунальну власність підлягали житлові будинки відомчого житлового
фонду, крім гуртожитків.

Тобто, спірний
гуртожиток правомірно був переданий як товариству „Малинський
дослідно-експериментальний завод „Малекс", так і товариству „Сервіс".
У суду першої інстанції не було підстав для скасування наказу ФДМ щодо
включення спірного гуртожитку до переліку об"єктів нерухомості, що були
передані „Малексу". Рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню,
оскільки обумовлене застосуванням нової редакції Положення, яка на час
виникнення спірних правовідносин ще не діяла.

Рішенням Малинського міськвиконкому № 109 від 28.04.2004 року оформлено
право власності ВАТ „Сервіс" на спірний гуртожиток (т.2, а.с.21) .

Визнаючи незаконним вказане рішення, суд виходив з того, що законом не
передбачена приватизація гуртожитків.

Проте, такий висновок є безпідставним, оскільки грунтується на
неправильному тлумаченні закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.3 Закону України „Про приватизацію державного
майна" в редакції, що діяла до 03.03.2005 року дія цього Закону не
поширюється на приватизацію об"єктів державного житлового фонду, а також
об"єктів соціально-культурного призначення, що фінансуються з державного
бюджету, в тому числі об"єктів сфери охорони здоров"я, за винятком
тих, які належать підприємствам, що приватизуються.

Оскільки спірний гуртожиток є об"єктом соціально-культурного призначення
і, як зазначалося вище, був правомірно переданий та належав ВАТ „Сервіс",
він міг бути приватизований цим товариством.

Тому суд не мав підстав визнавати рішення міськвиконкому незаконним.
Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового - про
відмову в позові.

Безпідставним є також посилання суду, як на правову підставу задоволення
вимог позивачів, на ст.26 Закону України „Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом". Дія цієї норми регулює процедуру проведення
продажу майна банкрута. В оспорюваному договорі купівлі-продажу відсутні дані
про те, що спірний гуртожиток був проданий саме в процесі проведення
ліквідаційної процедури ВАТ „Сервіс". Зокрема, шляхом продажу на відкритих
торгах (ст.3О вказаного Закону).

Крім того, правоустановчий документ, що підтверджував право власності ВАТ
„Сервіс" на спірний гуртожиток - свідоцтво про право власності на нерухоме
майно № 1670 від 12.07.2004 року позивачами не оспорюється.

За наведених обставин рішення суду в частині вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу також підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення - про відмову в позові.

Посилання суду першої інстанції на обставини, встановлені рішенням
апеляційного суду від 08.06.2006 року, є безпідставним. Відповідно до ч.3 ст.бі
ЦПК звільнення від доказування допускається при розгляді справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із змісту
зазначеного рішення вбачається, що судом розглядався спір між іншими сторонами,
а предметом цього спору був інший гуртожиток - по вул.Огієнка,32.

Апеляційні скарги не містять доводів щодо незаконності рішення в частині
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право користування
житлом, а тому в цій частині законність рішення апеляційним судом не
перевіряється.

Керуючись ст.3
Закону України „Про приватизацію державного майна", ст.ст.26,ЗО Закону
України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Малинського районного суду від 19 червня 2007 року в частині вимог
ОСОБА_4 таОСОБА_5
скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в задаволенні
позову до Регіонального відділення Фонду державного майна в Житомирській
області, ВАТ „Сервіс", ліквідатора ВАТ „Сервіс" ОСОБА_6, комітету
кредиторів ВАТ „Сервіс", Малинської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання
недійсними наказу в частині переліку нерухомого майна, рішення міськвиконкому,
договору купівлі-продажу за безпідставністю вимог.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення може
бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня його проголошення.