УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007
року                                                                                               м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі
холовуючої - судці Карпусь С.А., суддів : Харчука В.М., Кізюн О.Ю. при секретарі Тимощук М.В. з участю:

позивача ОСОБА_1 відповідача
З AT „Об'єднання Прогрес" третьої особи ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22ц-78 за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_4 на рішення Славутського
міськрайонного суду від 27 вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Об'єднання
Прогрес", приватного малого
підприємства „Хосен" про визнання права власності на житло та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
Славутського РВ УМВС України в Хмельницькій області, виконавчого комітету
Славутської міської ради, ЗАТ „Об'єднання
Прогрес" про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та позовом Славутського РВ УМВС України в
Хмельницькій області до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення з самовільно зайнятої квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, виступ адвоката, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія

встановила:

В січні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ „Об'єднання Прогрес", ПМП „Хосен" про визнання права
власності на житло. В обґрунтування позову зазначав, що на підставі договору міни від 9 серпня 1999 року ПМП
„Хосен" придбало у власність в ЗАТ „Об'єднання
Прогрес" дві квартири у 45-ти квартирному житловому будинку АДРЕСА_1. 18 липня 2000 року він купив в ПМП „Хосен"
одну із цих квартир, двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1  за 23000 грн., нотаріально договір не
посвідчувався, що перешкоджає йому одержати свідоцтво про право власності на квартиру та провести її державну реєстрацію.
Тому просив визнати дійсним договір
купівлі-продажу даної квартири, укладений 18.07.2000 року між ним та ПМП „Хосен" та визнати за ним право власності на
зазначене житло.

В лютому 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, з позовом до ОСОБА_1,
Славутського РВ УМВС, виконкому Славутської міської ради, ЗАТ „Об'єднання
Прогрес" про визнання за ним права власності на
кв. АДРЕСА_1 та видачу ордеру. Він посилався на те, що

Головуючий у першій інстанції - Мацюк Ю.І.                                                      Справ №22ц-78

Доповідач - Карпусь С.А.                                                                                  Категорія № 30

2

проходив
службу в Славутському РВ УМВС України, звільнений в запас з залишенням на
обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов. ЗАТ „Об'єднання
Прогрес" передало - УМВС У в Хмельницькій області 10 квартир в 45-ти
квартирному житловому будинку АДРЕСА_1, серед яких квартира НОМЕР_1 нікому з
працівників Славутського РВ УМВС України не виділена. Оскільки він перебуває на
вказаній черзі і потребує поліпшення житлових умов, просив задовольнити позов.

В березні 2006
року Славутський РВ УМВС України в Хмельницькій області звернувся до суду з
позовом про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 з самовільно зайнятої квартири
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що зазначена квартира була виділена Славутському
райвідділу внутрішніх справ, однак не може бути розподілена серед його
працівників у зв'язку з самовільним вселенням сім'ї ОСОБА_1Тому на підставі ст.
116 ЖК України просив задовольнити позов.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду позови об'єднані
в одне провадження.

Рішенням
Славутського міськрайонного суду від 27 вересня 2006 року в позові ОСОБА_1до
закритого акціонерного товариства „Об'єднання Прогрес", приватного малого
підприємства „Хосен" про визнання права власності на житло відмовлено у
зв'язку зі сплином позовної
давності.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Славутського РВУ МВС України в Хмельницькій області,
виконавчого комітету Славутської міської ради, ЗАТ „Об'єднання Прогрес"
про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено за недоведенням.

В позові
Славутського РВУ МВС України в Хмельницькій області до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення з самовільно зайнятої квартири відмовлено за
недоведенням.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення його
вимог. Він зазначає про порушення судом норм матеріального права, неповноту судового розгляду. Суд неправильно
застосував ст. 267 ч.З ЦК України, оскільки не було письмової заяви сторони про
застосування позовної давності. Не врахував
положення ст.ст. 215,203, 334 ч. 1,3,4, ст.ст. 655, 657, 258 ч.4 ЦК України. Ним надано суду докази про
виконання умов договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від 18.07.2000 року,
відповідачі визнали його вимоги, що давало суду підстави для задоволення його
вимог, однак суд не врахувавши зазначені норми матеріального права та вказані
обставини безпідставно відмовив йому в позові.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду неправильним, просить його скасувати,
посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Суд не врахував
повідомлення ВКБ УМВС України Хмельницької області від 21.03.2006 року про
передачу квартири АДРЕСА_1 Славутському РВ УМВС України, а також рішення цього
ж суду від 24 листопада 2005 року про визнання за ОСОБА_1 та членами його сім'ї
права на інше жиле приміщення.

В запереченні на
апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_1 вважає доводи його апеляційної скарги
необгрунтованими.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали кожен окремо доводи поданих
апеляційних скарг.

Інші учасники судового розгляду
заперечували проти доводів апеляційних скарг.

Судова колегія
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1та ОСОБА_2 підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до
ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно
з'ясовані фактичні обставини справи, дано їм належну оцінку, а його висновки
про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та Славутського РВ УМВС
України в Хмельницькій області узгоджуються з матеріалами справи, відповідають
закону. Судом встановлено, що 18 липня 2000 року ПМП „Хосен" та ОСОБА_1
уклали в письмовій формі договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1 АДРЕСА_1і, 2

3

того ж дня ОСОБА_1 вніс кошти в сумі 23000 грн. в касу ПМП „Хосен" , 20 липня
2000 року
вони склали акт прийому-передачі квартири і  ОСОБА_1 зайняв дану квартиру.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що ОСОБА_1 пропустив
строк позовної давності для звернення в суд і обґрунтовано з цих підстав відмовив у задоволенні вимог про визнання
договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання
за ним права власності на квартиру.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Славутської
міської ради від 30 грудня 1999 року затверджено
акт Державної приймальної технічної комісії по прийняттю в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради від 20 квітня 2000
року № 106 затверджено протокол № 1 від 16
квітня 2000 року засідання адміністрації і профкому комбінату комунальних підприємств про розподіл квартир в 45-ти квартирному
житловому будинку АДРЕСА_1 між організаціями
ККП, ЖЕК, к-т „Естафета", ЗАТ „Об'єднання „Прогрес",
Славутською філією AT „Хмельницькгаз", які приймали дольову участь в будівництві цього будинку. У відповідності з даним рішенням квартира
НОМЕР_1 в будинку розподілена ЗАТ „Об'єднання
„Прогрес". Лише з цього часу останнє вправі було розпорядитися належною йому квартирою і дана квартира могла бути предметом
купівлі-продажу, міни чи відчуження іншим способом.

Тому суд правильно зазначив, що акт № 6 від 14 вересня 1999 року про
передачу квартир в новозбудованому будинку від ЗАТ
„Об'єднання Прогрес" до ВКБ УМВМС в Хмельницькій області є неправомірним, оскільки товариство не мало повноважень на
передачу даного житла.

Після здачі будинку в експлуатацію Славутському РВ УМВС України у
Хмельницькій області було передано одинадцять
квартир, що підтверджується актами № № 93, 94 від 18 квітня 2000 року. В цих актах квартира НОМЕР_1 не значилась і відповідно не
передавалась.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник Славутського РВ УМВС У в Хмельницькій області не надав доказів
про належність спірної квартири цьому райвідділу
міліції, не встановлено таких і судом.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, врахувавши вимоги закону, зокрема
положення ст.ст. 109, 116 ЖК України, у
відповідності з якими право вимоги виселення наймача та членів його сім'ї належить наймодавцю жилого приміщення., а Славутський
РВ УМВСУ таким не є, суд підставно відмовив йому в задоволені позову про
виселення ОСОБА_1разом з сім'єю з спірної квартири.

Правильними є також висновки суду про відсутність підстав для визнання за
ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, оскільки такі висновки узгоджуються
з матеріалами справи та відповідають закону.

Щодо видачі останньому ордеру на спірну квартиру, то питання видачі ордеру
є компетенцією виконавчого комітету районної,
міської, селищної, сільської ради.

Доводи апеляційних скарг не містять посилань на докази, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308,
313, 314, 315,319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 27 вересня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
законної сили до суду касаційної інстанції.