АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
22ц- 4314/2007                                                        Головуючий
у 1-й інстанції- Мельник В.В.
-   19/21                                                                     Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007
року

Колегія суддів
судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого                      ПерцовоїВ.А.

суддів                                  Лаченкової
О.В., Прозорової М. Л.

при
секретарі                     Лещинської
О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді про стягнення недонарахованих
щомісячних страхових виплат,  -

ВСТАНОВИЛА:

1
Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ ПЗ України в м.  Павлограді в своїй апеляційній скарзі просить
скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 05 березня 2007 року,  яким позов
ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з відповідача доплату по щомісячним
страховим виплатам за період з 01 березня 2002 року по 31 січня 2007 року в
розмірі 14 714 грн. 55 коп.,  а також
відповідач зобов'язаний проводити щомісячні страхові виплати на користь
позивача з 01 лютого 2007 року в сумі 2 060 грн. з подальшими перерахуванням
згідно ч. 2  ст.  29 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
вважаючи,  що судом були допущені порушення
норм матеріального права.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог,  колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,  а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд
першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того,  що позивач під час роботи на підприємствах
вугільної промисловості отримав професійне захворювання і за висновком МСЕК
йому було встановлено втрату професійної працездатності та призначені щомісячні
страхові виплати.

Відповідач
призначив позивачеві щомісячні страхові виплати на підставі постанов правління
Фонду „Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам іх
сімей)" перерахувавши іх з 01 березня 2002 року ,  1 березня" 2003^року,  1 березня 2004 року,  1 березня 2005 року,  1 березня 2006 року із застосуванням
коефіцієнтів,  зазначених у вказаних
постановах.

Між
тим,  цей перерахунок був зроблений з
порушення діючого законодавства України,
оскільки згідно постанови Київського апеляційного господарського суду
від 08.06.2004 року та від 14.06.2005 року перерахунок щомісячних виплат
повинен проводитися за коефіцієнтом,
вказаним в ч.2  ст. 29 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  а не за
коефіцієнтами,  зазначеними постановами
Фонду.

Крім
того,  вищевказаними постановами,  постанова правління Фонду „Про перерахунок
сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)" визнана
такою,  що не відповідає ч.2 сг.29 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату
працездатності",  а ухвалою Вищого
Адміністративного суду України від 06.09.2006 року ці ухвали зазначеного
апеляційного господарського суду залишені без змін.

За таких
обставин,  суд першої інстанції
обгрунтовано перерахував щомісячні виплати позивачу за наведений період,  застосувавши вказаний в Законі України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" коефіцієнт і стягнув цю суму
з відповідача на користь ОСОБА_1 та встановив розмір виплат страхових сум.

Стягуючи
суму за період з 2002 року до сьогоднішнього часу,  суд правильно не застосував до вимог позивача
трьохрічний термін позовної давності,
керуючись  ст.  40 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
а також на підставі того,  що
своєчасно ці виплати позивач- не отримав з вини відповідача.

Розглядаючи спір,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі згідно наданих сторонами доказів,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді відхилити.

5   Рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 05 березня 2007

року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців.