УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007
року                                                                                                м.
Чернівці

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в
складі: Головуючого: Чміля І.Х. Суддів: Одинака О.О., Чушкової В.В. Секретаря:
Максименко Д.Р. За участю: ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та за зустрічним
позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивачки ОСОБА_3, до ОСОБА_2 про
визнання недійсними договорів застави квартири та свідоцтва про право власності
на квартиру (третя особа на стороні відповідача - Сторожинецька державна
нотаріальна контора), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області від 03 липня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим
позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 позичили у
неї гроші і в забезпечення грошового зобов"язання уклали договір застави квартири
за АДРЕСА_1, який був нотаріально посвідчений.

У зв"язку з тим, що борг не був повернутий стягнення за виконавчим
написом було звернуто на зазначену квартиру та оголошено публічні торги.

Справа № 22ц-670
2007 р.                                 Головуючий
у 1 інстанції: Яківчик І.В.

Категорія: 2/5                                                                      Доповідач:
Чміль І.Х.

Оскільки
прилюдні торги двічі не відбулися, позивачка виявила бажання залишити квартиру
за собою. Актом державного виконавця від 25.08.2003 року зазначена квартира
була передана стягувачу (позивачці ОСОБА_2) в рахунок погашення боргу, а
18.09.2003 року на її ім."я було видано свідоцтво про право власності, яке
зареєстровано в РБТІ.

Відповідачі відмовляються звільнити квартиру добровільно,
а тому просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом
зобов"язання відповідачів виселитися з квартири та звільнити її від своїх
речей.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну
заяву про визнання недійсними договору застави квартири та договору про
внесення змін до нього, а також свідоцтва про право власності на квартиру,
видане на ім."я ОСОБА_2 Посилалася на те, що ОСОБА_2 незаконно володіє
квартирою, яка фактично належить їй, а підписи на договорах застави є
підробленими.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької
області від 03 липня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено, вирішено усунути
перешкоду у здійсненні нею права власності квартирою АДРЕСА_1 та
зобов"язано ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виселитися із зазначеної квартири і
звільнити її від своїх особистих речей.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за
безпідставністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, оскільки його висновки не відповідають фактичним
обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позов, а в позові ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у позові ОСОБА_1 суд першої
інстанції повно встановив обставини, що мають значення для вирішення справи,
визначив законодавство, яке повинно застосовуватись у даному випадку та у
відповідності із вимогами закону вирішив цей спір.

Так, судом було
встановлено, що 02.08.2001 року між ОСОБА_2, з однієї сторони, та ОСОБА_1 і ОСОБА_3, з другої сторони,
для забезпечення позики грошей на суму 10 260 грн., одержаної за договором
займу грошей, було укладено та нотаріально посвідчено договір застави квартири
АДРЕСА_1, власниками якої були позичальники ОСОБА_4. 10 жовтня 2001 року між
тими ж сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень до
договору від 02.08.2001 року, згідно якому була збільшена сума позики, але
застава була збережена та ж сама.

Судом були
перевірені доводи ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про те, що договори застави не були ними
підписані. Ці доводи спростовані висновком почеркознавчої експертизи і з ним
погодилася ОСОБА_1

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що угоди (правочини)
про заставу майна та свідоцтво про право власності є недійсними колегія суддів
вважає безпідставними.

Згідно ст.. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції,
відмовляючи у позові ОСОБА_1, дійшов правильного висновку про те, що доводи про
незаконність угод про заставу, майна, а також те, що вони укладені на вкрай
невигідних умовах, є надуманими і не знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що порушень норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно до ст..
309 ЦПК України були б підставою для скасування судового рішення, місцевим
судом не було допущено.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують, а тому
оскаржуване рішення повинно залишитися без змін.

Керуючись
ст..ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 липня
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом
двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.