АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №
22ц-2345 / 2007                                        Головуючий
у І й інстанції - Семененко Я.В.
- 34/37                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І.,  Максюта Ж.І.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на
рішення Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 грудня 2006 року по   справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3,  третя особа Жовтневий відділ
реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції
про визнання батьківства,  -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою на рішення Бабушкінського районного суду
м.  Дніпропетровська від 25.12.2006
року,  де ставить питання про скасування
рішення суду та постановления
нового рішення про відмову в позовних вимогах,  посилаючись на те,  що зазначене рішення є незаконним і
необгрунтованим,  ухвалене з порушенням
матеріального та процесуального права /а.с.
162-164 /.

Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25.12.2006 року позивні вимоги задоволені,  ОСОБА_2 визнаний батьком ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Жовтневий відділ
реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління
юстиції зобов'язаний виключити відомості про ОСОБА_1,  як батька дитини ОСОБА_4,  з актового запису про народження №705 за 2004
рік. Батьком дитини записати позивача ОСОБА_2 10.12.1954р.н.,  уродженця м.
Дніпропетровська,  громадянина
України,  який мешкає в АДРЕСА_1. Також
зобов'язав змінити по батькові дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_6,  прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8.

Судом   встановлено,
що позивач - ОСОБА_2 та відповідачка - ОСОБА_3 близько півтора
року,  в період з вересня 2002 року по
січень 2004 року,  проживали разом

однією
сім'єю,  вели спільне господарство.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4,
і відділ РАЦС Жовтневого району м.
Дніпропетровська в книзі реєстрації про народження було зроблено актовий
запис № 705,  де батьком зазначено
відповідача по справі ОСОБА_1 /а.с.  73/.

Оскільки,  відповідачі заперечували проти позову,  судом була призначена судово-генетична
експертиза /а.с.  41,  72/,
однак відповідачка ОСОБА_3 відмовилася від проведення такої експертизи.

За таких
обставин,  суд першої інстанції з
урахуванням показань свідків та наданих доказів,  прийшов до висновку про задоволення позовних
вимог.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог,  колегія суддів не
находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду,  з наступних підстав.

Вирішуючи
даний спір,  який виник між
сторонами,  суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевірив доводи сторін та,  дав їм належну правову оцінку,  постановив рішення,  яке відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами,  поясненнями свідків та самих
сторін.

При вище
наведених обставинах справи,  суд першої
інстанції,  керуючись діючим
процесуальним та матеріальним законом,
зокрема  ст. 129 СК України,   ст.
ст.  10,  60,
146 ЦПК України,  та виходячи з
роз'яснень Верховного Суду України,
викладених в п. 9 постанови пленуму «Про практику розгляду судами
окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо
батьківства,  материнства та стягнення
аліментів» № З від 15.05.2006р.,  прийшов
до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог,  оскільки відповідачі,  відмовившись від проведення експертизи,  не надали суду належних та допустимих доказів,  з урахуванням положень  ст.
ст.  57-59 ЦПК
України,  які б спростовували те,  що батьком дитини є позивач.

Згідно з
зазначеними вище роз'ясненнями Верховного Суду України,  викладених в п. 9 постанови пленуму «Про
практику розгляду судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства,  материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р.,
у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в
експертизі або від подання необхідних матеріалів,  документів тощо унеможливлює її
проведення,  суд відповідно до  ст.
146 ЦПК може визнати факт,  для
з'ясування якого її було призначено,  або
відмовити в його визнанні (залежно від того,
хто зі сторін ухиляється,  а також
яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі
ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної)
експертизи,  суд вправі постановити
ухвалу про його примусовий привід.

Доводи,  приведені в апеляційній скарзі,  зводяться до переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці,  що
суперечить  ст.  212 ЦПК України,  яка встановлює виключне право суду оцінювати
докази за своїм внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному,
повному,  об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом
апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального
закону,  які могли б потягти за собою
скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише
формальних міркувань згідно  ст.  308 ЦПК України.

Справа судом 1-ї
інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду
доказів.

Таким чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтованими,  а рішення суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.