УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М.,

суддів:                           Жигановської
О.С., Худякова A.M.,

при секретарі судового

засідання                       Хоменко
Р.В.,

з
участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції Відкритого акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») на
рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2007 року у
справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до приватного підприємства «НІК»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

встановила:

У січні 2007 року представник ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з них
175828.15 грн. боргу за кредитним договором. Вимоги ґрунтувались на тому, що
позичальник, в особі приватного підприємства «НІК», поручителі, якими виступили
ОСОБА_3. та ОСОБА_2, не виконують умови договору від 23.03.2005 року, за яким
позичальник повинен був до 22.03.2006 року повернути кошти. Станом на
27.12.2006 року сума заборгованості по даному правочину складає 138 933 грн.,
по відсотках - 12 486.23 грн., по штрафних санкціях за кредит - 24 408.92 грн.,
по штрафних санкціях по відсотках - 428.82 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від
26.02.2007 року позов задоволено частково: суму боргу стягнути лише з
приватного підприємства «НІК». Суд виходив з того, що вина за невиконання умов
кредитного договору лежить на приватному підприємстві, яке має достатньо
заставного майна, щоб погасити борг самостійно. Лише у випадку неможливості
виконання договору застави, борг можна стягнути в солідарному порядку з
поручителів та позичальника.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник ВАТ
«Райффайзен банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального права, допущених судом першої інстанції, просив
його скасувати в

Справа №22-ц / 874                                                          Головуючий
у 1 інстанції Котік Т.С

Категорія 18                                                                       Доповідач
- суддя Олексієнко М.М

2

частині   щодо
відмови  в  позові
про  стягнення  боргу солідарно  зі  всіх відповідачів.

На переконання
скаржника, при укладенні кредитного договору, сторонами вибрано вид
забезпечення виконання зобов'язання у вигляді поруки, тому всі вони повинні
нести солідарну відповідальність за невиконання договору.

Вислухавши
доводи осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги частково.

Відповідно до
п.1 ч.1ст.169 ЦПК України, суд зобов'язаний відкласти розгляд справи у випадку
неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які
беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові
повістки. Цей правовий наслідок настає і у випадку, коли суду достеменно відомо
про те, що особа знає про час та місце розгляду справи, але відомостей про
вручення судових повісток, заповнених належним чином, у справі немає.

Як свідчать
матеріали справи, судом першої інстанції вимоги вище вказаного процесуального
законодавства дотримані не були. Суд розглянув справу у відсутності відповідача
ОСОБА_1. При цьому у справі не було відомостей про вручення йому судової
повістки. Розписки отримали представник позивача, представник приватного
підприємства «НІК», відповідачка ОСОБА_2 (а.с.30-32). В апеляційній інстанції
ОСОБА_3 пояснив, що на час розгляду справи хворів, тому не міг з'явитись до
суду

Дане порушення,
згідно п.3 ч.1ст.311 ЦПК України, є безумовною підставою до скасування судового
рішення з направленням справи на новий розгляд, навіть, у випадку відсутності в
самій апеляційній скарзі посилання на таку обставину.

В процесі
розгляду справи, суд першої інстанції повинен дотримуватись не тільки норм
цивільно-процесуального законодавства, а й вимоги матеріального законодавства.
Зокрема, як того вимагає ст.213 ЦПК України, суд зобов'язаний ухвалити законне
і обґрунтоване рішення, в тому числі з посиланням на назву статті, її частину,
пункт, підпункт закону, на підставі якого вирішено справу. Окрім того, слід
звернути увагу, що порука і застава є різними самостійними способами
забезпечення виконання зобов'язань.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст.303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.314, 313, п.2 ч.1
ст.314, 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі
Житомирської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити частково.

Скасувати
рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2007 року з
направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому
складі.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може
бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох

місяців з дня набрання закунної сили.