22-5482                                                         Головуючий
у інстанції Малинін В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня
31 дня Судова колегія суддів судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого Кухарської Т.
Г. Суддів Заришняк Г.М., Матвеева
О.А. При секретарі Дима О.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою Державного науково-дослідного інституту інформатизації та моделювання
економіки Міністерства економіки України на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 28 березня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Державного
науково-дослідного інституту інформації і моделювання економіки Міністерства
економіки України про дострокове розірвання трудового контракту.

Заслухавши     доповідь
судді  Кухарської  Т.Г.,
обговоривши  доводи апеляційної
скарги, суд -

ВСТАНОВИВ:

18
грудня 2006 рокуОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного науково-дослідного
інституту інформатизації і моделювання економіки Міністерства економіки України
про дострокове розірвання трудового контракту.

В
обґрунтування позову позивач посилався на те, що він з 10.01.1992 року працює у
відповідача на посаді завідуючого відділення № 20, згідно Контракту №11.

Починаючи
з січня 2005 року адміністрація відповідача грубо порушує умови контракту, та
трудове законодавство, не виплачує належну йому заробітну плату, без його згоди
він був відправлений у відпустку без збереження заробітної плати терміном майже
на рік.

Відповідач
позбавив його робочого місця - кабінету, не забезпечивши його іншим робочим
місцем.

Рішення
суду він 26.09.2006 року з відповідача на його користь стягнута заборгованість
по заробітній платі, однак відповідач відмовляється від добровільного виконання
рішення суду.

15
листопада 2006 року він звернувся з заявою до відповідача, про розірвання
контракту у зв'язку з порушенням трудового законодавства і умов контракту :
Листом від 21.11.2006 року № 61/424 відповідач відмовив в задоволенні заяви. На
повторне звернення відповідач листом від 27.11.2006 року за № 61/436 вдруге
відмовив.

Просить зобов'язати
відповідача звільнити його з роботи - розірвати контракт з 17.11.2006 року на
підставі ч. 1 ст 39 КЗпП України, та провести розрахунок.

В
судовому засіданні позивач доповнив позовні вимоги, і просив суд розірвати
трудовий контракт з відповідачем з 20.11.2006 року, та скасувати наказ № 104
від 28.12.2006 року яким відповідач звільнив його з посади з 31.12.2006 року у
зв'язку з закінченням строку дії контракту за п. 2 ст 36 КЗпП України, та
стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року змінені та
доповнені позовні вимоги задоволені частково.

Зобов'язано
директора Державного науково-дослідного інституту інформатизації і моделювання
економіки Міністерства економіки України розірвати трудовий контракт з ОСОБА_1
на підставі ст. 39 КЗпП України з підстав порушення власником або уповноваженим
ним органом законодавства про працю та трудового договору ( контракту) з 20
листопада 2006 року з внесенням відповідного запису до трудової книжки
позивача, скасувавши наказ по особистому складу № 104 від 28.12.2006 року
Державного науково-дослідного інституту інформатизації і моделювання економіки
Міністерства економіки України, яким ОСОБА_1 звільнено з займаної посади
31.12.2006 року у зв'язку з закінченням строку дії контракту по п. 2 ст 36 КЗпП
України.

Стягнути
з Державного науково-дослідного інституту інформатизації і моделювання
економіки Міністерства економіки України судові витрати на користь держави, а
саме: судовий збір у розмірі 8 гривень 50 копійок, та витрати на ІТЗ розгляду
справи 7 гривень 50 коп., а всього загальну суму 16 гривен.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду і постановити нове
рішення про відмову в позові, посилаючись на те, що суд допустив порушення норм
матеріального і процесуального закону.

Позовні
вимоги щодо зміни формулювання причин звільнення позивачем не заявлялись і
судом не досліджувались в судовому засіданні.

Суд не
вказав у рішенні причин незаконності звільнення позивача з роботи .

В
порушення закону суд зобов'язав директора інституту розірвати трудовий контракт
з позивачем, та скасувати наказ № 104 від 28.12.2006 року про його звільнення з
посади з 31.12.2006 року незважаючи на те, що директор інституту не був
залучений до участі у справі.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню а рішення суду скасуванню з наступних
підстав.

Судом допущено
порушення норм процесуального закону.

Згідно
ст. 311 п. 4 ЦПК України - рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

Як
вбачається із матеріалів справи, суд своїм рішенням зобов'язав директора
Державного науково-дослідного інституту інформатизації і моделювання економіки
Міністерства економіки України розірвати трудовий контракт з позивачем ОСОБА_1,
внести відповідні зміни до його трудової книжки, та скасувати     наказ №
104  від 28.12.2006 року про

звільнення
позивача з займаної посади з 11.12.2006 року у зв'язку з закінченням строку дії
контракту.

Однак,
суд в порушення ст. 130 ЦПК України не вирішував питання про склад осіб які
братимуть участь у справі, і директор інституту не був притягнутий судом до
участі у справі у якості 3-ї особи, як керівник юридичної особи - інституту,
незважаючи на те, що між сторонами виник трудовий спір - про зобов'язання
розірвати трудовий договір ( контракт ) з підстав передбачених ст. 39 КЗпП
України.

Таким
чином суд постановлюючи рішення вирішив питання про права і обов'язки осіб, які
не були притягнуті до участі у справі.

Після
звернення позивача до суду з позовом про дострокове розірвання трудового
договору ( контракту ), відповідач, наказом № 104 від 28.12.2006 року звільнив
позивача з роботи у зв'язку з закінченням строку дії контракту за п. 2 ст. КЗпП
України, однак суд не уточнив у позивача позовні вимоги, щодо визначення
формулювання причин звільнення з роботи і з яких підстав.

Вказане
вплинуло на неповноту в розгляді справи, що є порушенням вимог ст. ст. 212, 213
ЦПК України.

Поскільки
судом допущено порушення норм процесуального закону, рішення суду підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

При
новому розгляді справи, суду необхідно врахувати наведене, повно і всебічно з'ясувати
дійсні обставини справи вимоги і заперечення сторін, і в залежності від
встановленого вирішити спір.

Керуючись ст.
ст.. 307, 311, ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Державного науково-дослідного інституту інформатизації і моделювання
економіки Міністерства економіки України задовольнити частково.

Рішення
Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2007 року скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд. До того ж районного суду в іншому
складі суду.

Ухвала
суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали Апеляційного суду.