УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
липня    2007 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки-Крим у
складі:

Головуючого
судді - Іващенко В.В.

Суддів                                                 -
Летягіної О.В.

-
Руснак А.П.

При
секретарі                                     -
Урденко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 доОСОБА_2,ОСОБА_3, третя особа Перша Ялтинська державна нотаріальна
контора про визнання договору дарування квартири удаваною угодою і визнання
права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського
суду АР Крим від 25 вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом доОСОБА_2, ОСОБА_3., в якому просив суд визнати
договір дарування квартири, укладений між ним і відповідачами і засвідчений
державним нотаріусом Першої Ялтинської держнотконтори 12 липня 2004 року,
реєстраційний номер 4-1467, удаваною угодою; визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги
мотивовані тим, що для ремонту спірної квартири він звернувся до Ялтинського
відділення Південного кредитного союзу, де відповідач ОСОБА_3 займався його
заявою про надання кредиту. Оскільки вирішення питання щодо надання кредиту
затягувалося, ОСОБА_3запропонував йому позичити гроші в сумі 6000 доларів США у
його знайомоїОСОБА_2, 3500 доларів з яких просив зайняти йому. Гроші були взяті
у ОСОБА_2. під відсоток, частина з яких була передана відповідачеві. В той же
день в нотаріальній конторі був укладений договір дарування спірної квартири по
12 часткиОСОБА_2 і ОСОБА_3, однак фактично він був договором іпотеки квартири.
Після укладення договору, позивач надалі проживав в квартирі, проводив оплату
за неї. Спірна квартира знову не перейшла у його власність, оскільки відповідач
ОСОБА_3 вчасно не повернув йому гроші, взяті у борг, а він не мав можливості
повернути всі грошіОСОБА_2 в борг. Сама угода є удаваною, оскільки наміру
дарувати квартиру в позивача не було, а він лише хотів одержати гроші під
заставу квартири.

Рішенням
Ялтинського міського суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від
25.09.2006 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На
зазначене рішення суду ОСОБА_1подана апеляційна скарга, в якій  ставиться
питання  про  скасування
рішення  суду  від
25.09.2006  року,  як

Справа №
22-499/2007 р.      Головуючий у першій
інстанції Кайро І.А.

Доповідач
Летягіна О.В.

незаконного і необгрунтованого, та ухвалення
нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт
вважає, що суд неправильно визначив правовідносини сторін, невірно встановив
обставини, які мають значення для справи, а також припустив порушення норм
цивільно-процесуального законодавства. Справа розглянута за відсутністю
відповідача ОСОБА_3., судом не витребувані з Південного кредитного союзу
відомості щодо звернення позивача до союзу, і про роботу там ОСОБА_3., за
клопотанням ОСОБА_1 Суд не встановив, що реальною угодою в даному випадку є
договір іпотеки квартири, не урахувавши докази наявності цієї обставини.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення
сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні позову, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не навив суду
доказів того, що дійсно при укладанні договору дарування мала місце угода про
заставу, так як ніхто не заважав сторонам укласти угоду застави та нотаріально
засвідчити її, замість договору дарування.

З такими
висновками суду не може погодитися колегія суддів.

Судом
було встановлено, що 12 липня 2004 року ОСОБА_1 уклав договір дарування, яким
подарувавОСОБА_2 і ОСОБА_3
по 12 частині квартири АДРЕСА_1

В
матеріалах справи також є розписка ОСОБА_3., на яку як на доказ посилається
позивач, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3 12.07.2004 року взяв у ОСОБА_1 3500
доларів США на строк 6 місяців. На цієї розписки також є запис, що ОСОБА_3
повернув ОСОБА_1 2300 доларів США
24.12.2004 року та вказано, що за ним залишився борг в сумі 1200 доларів США. а.с.9.

Також в
матеріалах справи є розпискаОСОБА_2 зі змісту якої слідує, що вона отримала від
ОСОБА_1 в рахунок повернення боргу шість тисяч доларів США 20 лютого 2006
року. Претензій до ОСОБА_1 не буде мати при умові виплати процентів обговорених
в договорі їм при отриманні від неї суми боргу 5% щомісячно -200 доларів США\
з липня 2004 року по 20 лютого 2006 року і тоді вона визнає за ним право
власності на 12 частину квартири АДРЕСА_1 а.с.57.

Крім
того, в матеріалах справи є лист відОСОБА_2 судді Ялтинського суду від
20.02.2006 року зі змісту якого слідує, що 12.07.2004 року нею в присутності
ОСОБА_1 та ОСОБА_3. в Першій Ялтинської державної конторі була проведена угода
по оформленню кредиту в сумі 6000 доларів США строком на шість місяців. В
якості залогу ОСОБА_1 оформив дарування своєї квартири , 12 частка наОСОБА_2
та 12 частка на ОСОБА_3, як гаранта угоди в той час працюючого агентом
Південної кредитної спілки . Під даруванням малося на увазі повернення по
закінченню строку кредиту. Та вказала порядок повернення суми боргу по
кредиту.а.с.58.

Зі
змісту рішення слідує, що суд дав оцінку правовідносинам між ОСОБА_1 таОСОБА_2
вказавши, що не убачає між ними наявності удаваної  угоди.

Хоча ,
саме по цим правовідносинам в справі є достатньо доказів для встановлення факту
наявності такої угоди.

З
пояснень ОСОБА_1, розписки та листа до судуОСОБА_2, слідує, що ОСОБА_1 отримав
в борг відОСОБА_2 6000 доларів США
під заставу 12 частки квартири, яку він оформив на неї по договору
дарування і яку вона зобов'язалася повернути після повернення боргу.

Проте,
судом не були визначені зміст і характер виниклих між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3правовідносин, зокрема: суд не встановив, чому саме Андрющенко О.В.
подарував ОСОБА_3 12 частку
своєї квартири та ще і передав 3500 доларів США, яки сам отримав в борг і виплачує при цьому відсотки за
їх користування ОСОБА_2

За таких
обставин суд повинен був визнати участь ОСОБА_3. у судовому засіданні
обов'язковою, заслухати його пояснення щодо угод, укладених між сторонами.

Але суд
розглянув справу за відсутністюОСОБА_4,
не повідомленого належним чином в порядку, передбаченому ст.. ст.. 74, 76 ЦПК
України про час і місце судового засідання, що згідно з п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК
України є підставою для скасування судового рішення з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
статтями 303. 304, 311 п.3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 25 вересня 2006 року скасувати.

Справу направити
на новий судовий розгляд до суду першій інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Верховного суду України.