Справа № 22-ц-851                                          Головуючий у 1-й
інстанції: Стеценко В.А.
- 39                                                    Суддя-доповідач:
УХВАЛА

іменем    України

12 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
-  Ільченко О.Ю.,

суддів                    -   Ведмедь Н.І.,  Данильченко Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання - Рой
ЯМ. ,

в
присутності осіб,  які приймають участь у
справі - ОСОБА_1 та представника Управління праці і захисту населення,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської
області від 08 травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «Племзавод «Василівка»,
третя особа: Управління праці і захисту населення Лебединської районної
державної адміністрації,  про
зобов'язання провести атестацію робочого місця,
-

встановила:

Рішенням
Лебединського районного суду Сумської області від 08 травня 2007 року в даній
справі в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,  що
мають значення для вирішення справи,
просить вказане рішення суду скасувати і постановити нове рішення,  яким задовольнити його позов. Зазначає,  що відповідачем своєчасно не було проведено
атестацію його робочого місця,  чим
порушено вимоги «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці»,  затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01
серпня 1992 року. Вважає,  що суду не
надано можливості робити висновок про можливість або неможливість проведення
атестаційної комісії,  оскільки це
прерогатива Управління праці і захисту населення.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1
працював ковалем ручної ковкі у ВАТ «Племзавод «Василівка» з 02 липня 1991 року
по 04 жовтня 2003 року (звільнений за скороченням штату) на умовах повного
робочого дня,  тобто пропрацював ковалем
ручної ковкі 12 років 3 місяці 2 дні.

На час
розгляду справи в суді обсяг робіт для коваля ручної ковкі в даному
господарстві відсутній,  в штаті
товариства працівника такої професії немає,
ковальські роботи не здійснюються,
а кузня як працюючий об'єкт не збереглася.

В період
з 01 серпня 1992 року по 04 жовтня 2003 року атестація робочого місця за місцем
роботи позивача не проводилася,  дії
керівника ВАТ «Племзавод «Василівка» щодо непроведения
атестації ОСОБА_1 під час його роботи не оскаржувалися.

Технічною
радою Управління Пенсійного фонду 12 квітня 2005 року було відмовлено ОСОБА_1 у
призначенні пенсії на пільгових умовах в зв'язку з тим,  що не була проведена атестація його робочого
місця. Позивач оскаржував дану відмову у призначенні пенсії до Головного
Управління ПФУ у Сумській області.

17    квітня
2005    року    позивач                        звернувся     до      керівника     ВАТ

«Племзавод
«Василівка» з заявою про проведення атестації робочого місця коваля ручної
ковкі,  але відповідач не здійснює таких
дій.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню,
з наступних підстав.

Суд
першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини,  повно,
всебічно встановив обставини,  що
мають значення для справи у відповідності зі
ст.  212 ч. 1 ЦПК України,  дослідив всі наявні докази в справі та дав їм
оцінку,  що ґрунтується на всебічному,  повному,
об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В
апеляційній скарзі не наведені обставини та докази,  які б ставили під сумнів законність рішення
місцевого суду.

Висновок
суду першої інстанції про неможливість зобов'язання ВАТ «Племзавод «Василівка»
на даний час провести атестацію робочого місця ОСОБА_1 є,  на думку колегії суддів,  законним та обґрунтованим.

Так,  відповідно до «Порядку проведення атестації
робочих місць за умовами праці»,
затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01 серпня 1992 року,  атестація робочих місць проводиться
атестаційною комісією,  склад і
повноваження якої визначається наказом по підприємству.

При цьому така
атестація передбачає:

·
установлення факторів і причин виникнення несприятливих
умов праці;

·
санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого
середовища,  важкості і напруженості
трудового процесу на робочому місці;

·
комплексну оцінку факторів виробничого середовища,  і характеру праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки праці,
будівельним та санітарним нормам і правилам;

·
установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та
її характеру за гігієнічною кваліфікацією;

·
тощо.

Таким
чином,  на думку колегії судців,  провести атестацію для віднесення робочого
місця позивача до категорії із шкідливими (особливо шкідливими) або важкими
(особливо важкими) умовами праці на даний час є неможливим,  оскільки згідно вищезазначених положень
«Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці»,  затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01
серпня 1992 року,  для проведення
атестації обов'язковими необхідними умовами є,
по-перше,  наявність самого
робочого місця (в даному випадку наявність на ВАТ «Племзаводі «Василівка» кузні
як діючого структурного підрозділу),
і,  по-друге,  така атестація повинна бути проведена під час
роботи саме особи,  місце якої підлягає
атестації,  так як при цьому необхідно
провести санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища
конкретного працівника. Як вірно встановлено судом першої інстанції і не
заперечується сторонами,  дані фактори на
сьогодні відсутні,  тобто відсутня й
можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Посилання
апелянта на те,  що атестація робочого
місця не проводилася своєчасно з вини підприємства,  не може бути,
на думку колегії суддів,
підставою для зобов'язання відповідача провести її зараз,  оскільки це не відповідатиме вимогам чинного
законодавства щодо порядку проведення такої процедури.

Доводи апелянта про
протилежне,  колегія суддів вважає
необгрунтованими,  оскільки вони носять
загальний характер і конкретними доказами всупереч вимог ч.1  ст.  60
ЦПК України не підтверджені.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким
чином,  рішення суду узгоджується з
доказами,  наявними у справі та
відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права,  а тому підстав для його скасування не
вбачається.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Лебединського районного суду Сумської області від 08 травня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.