УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

4 червня 2007 року                                            м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Лісової В.І.,

Новосядлої В.М., Жданової B.C.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва
від 22 червня 2004 року і на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня
2004 року в справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Відділ
віз та паспортної реєстрації Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві про
усунення перешкод у користуванні власністю і виселення,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2004 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, третя особа Відділ віз та паспортної реєстрації Дніпровського РУ ГУ
МВС України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю і
виселення.

Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного
5 листопада 2003 року, вона є власником житлового будинкуАДРЕСА_1.

Просила зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в користуванні її
власністю, виселити їх з будинку та зобов'язати Відділ громадянства, міграції
та реєстрації громадян зняти їх з реєстрації за цією адресою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2004 року,
залишеним буз зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2004
року, позов був задоволений.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив із того, що позивачка є власником житлового будинку, а
відповідачі були лише прописані в спірному будинку як колишні ч.1ени сім'ї
колишнього власника будинку. Відповідачі ні з колишнім власником житлового
будинку, ні з позивачкою по справі, яка стала власником будинку, договору найму
житлового приміщення не укладали.

В касаційній скарзі відповідачка просить скасувати судові рішення і
направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки
при вирішенні справи був неправильно застосований матеріальний і порушений
процесуальний закони.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Оскаржувані рішення постановлені із додержанням норм
процесуального права,

доводи скарги не спростовують висновків судів.

Справа №
33ц -787 кс 07

Відсутні і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2004 року і ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 вересня 2004 року в справі за позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Відділ віз та паспортної реєстрації
Дніпровського РУ ГУ МВС України
в м. Києві про усунення перешкод у користуванні власністю і виселення залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.