Справа
№22-ц-975/2007р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Юсип І.М.
3                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007р.                                                                                   м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді                                                        Соколовського
В.М. ,

суддів:                                                                             Мелінишин
Г.П.,  Ясеновенко Л.В.,

секретаря
Юрків І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Галицького районного суду від 17 червня 2007 року, -

встановила:

Ухвалою
Галицького районного суду від 17 червня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у
відкритті провадження у справі за його позовом до Державного казначейства
України,  треті особи на стороні відповідача
без самостійних вимог Івано-Франківський міський суд,  Апеляційний суд Івано-Франківської області,
прокуратура міста Івано-Франківська, про відшкодування шкоди,  оскільки,
його позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На дану
ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій вказує на порушення судом матеріального та процесуального
законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали. Скаргу мотивує тим,  що судом не взято до уваги  ст.22 Конституції України,  згідно якої права та свободи людини і
громадянина не є вичерпними. Також суд проігнорував і тим,  що з 01.12.2005 року Законом України № 3165-IV були
внесені зміни в Закон України „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконним діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду",  зокрема,
що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку,  передбачених цим Законом,  виникає у випадках встановлення в іншому
рішенні суду факту незаконних інших процесуальних дій,  що обмежують,
чи порушують права та свободи громадян. Під час провадження щодо нього з
27 травня 2005 року кримінальної справи повністю знехтувано вимогами  ст.2 КК України. Вважає,  що його притягнули до кримінальної
відповідальності одного й того ж виду,  з
одними й тими ж неоднозначними епізодами,
не зумівши доказати його винуватості. А суд безпідставно відмовився
відкрити провадження,  щоб не встановити
в іншому рішенні суду факту незаконних інших процесуальних дій,  що обмежують,
чи порушують права і свободи громадян та відшкодувати завдану такими
порушеннями шкоду.

Просив
скасувати оскаржувану ухвалу та зобов'язати суд першої інстанції відкрити
провадження по справі та вирішити її по суті заявлених вимог.

В судове
засідання сторони не прибули,  хоча
належно були повідомлені про розгляд справи.

2

Вислухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1
мотивував свої позовні вимоги тим,  що
постановленими неправосудними рішеннями в його судових справах під час
провадження щодо нього кримінальної справи слідчим,  прокурором міста Івано-Франківська,  суддями Івано-Франківського міського суду та
Апеляційного суду Івано-Франківської області йому заподіяно шкоду в розмірі 2
755 000грн.,  яку слід стягнути з
відповідача Державного казначейства України,
відповідно до закону України „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду".

В
зв'язку з цим,  суд першої інстанції
вірно зіслався на те,  що за діючими
нормами Конституції України,  суд є
органом,  який розглядає скарги на
рішення,  дії чи бездіяльність органів
державної влади,  посадових,  службових і юридичних осіб,  а його рішення (дії чи бездіяльність)
оскаржуються лише в порядку,
визначеному  ст.129 Конституції
України та законодавством про судочинство. Стаття 62 Конституції України
передбачає,  що матеріальна і моральна
шкода,  заподіяна при здійсненні
правосуддя,  відшкодовується лише
безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного.

Враховуючи
наведене,  суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку,  з яким
погоджується і колегія суддів,  що заяви
і скарги неправильності процесуальних дій судді чи суду не підлягають
розглядові в суді першої інстанції,
оскільки,  відповідно до діючого
законодавства є інший механізм усунення помилок і недоліків,  допущених при здійсненні правосуддя. А тому
підставно відмовив ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви та відкритті провадження
у справі,  поскільки зазначена заява не
підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Посилання
апелянта на неправомірність і незаконність такої ухвали є безпідставними і не
можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Ухвала
постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального і
матеріального права,  а доводи
апеляційної скарги не спростовують її законності та обґрунтованості,  тому підстав для її скасування колегія суддів
не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 307,  312-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Галицького районного суд від 17 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення,  але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.