УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26
вересня 2007 року                                                                                  м.
Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого:
Чміля І.Х.

суддів: Одинака
О.О., Ружила О.А.

секретаря:
Скрипник С.В.

за участю: ОСОБА_1
який діє за довіреністю в інтересах відповідача

ОСОБА_3, ОСОБА_4
який діє за довіреністю в інтересах третьої

особи без
самостійних вимог ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на частину садиби, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 яка діє за довіреністю в інтересах позивачки
ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12
липня 2007 року,

встановила:

В лютому
2007 року ОСОБА_2, в інтересах якої за довіреністю діяла ОСОБА_6, звернулося до
суду з даним позовом.

Просила визнати за нею право власності на Уг частину садиби яка знаходиться
в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по вулиці по
вулиці Головній 11-а.

Посилалася на те , що з 1997 року проживала у фактичних шлюбних відносинах
з ОСОБА_7 в селі Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по
вулиці по вулиці Головній 11-а. За вказаною адресою вони разом побудували
житловий будинок. Документи на будівництво будинку були оформлені на ОСОБА_7
Спірний будинок в експлуатацію не був зданий і право власності на нього не
реєструвалося. ІНФОРМАЦІЯ_1

Справа 22ц-710 /
2007р.                                                                         Головуючий
у І інстанції

Категорія:2/5                                                                                                       Перепелюк
І.Б.

Доповідач:
Одинак О.О.

ОСОБА_7 помер. ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_7
однією сім'єю протягом останніх десяти років до його смерті в спірному будинку.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 липня
2007 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, яка діє за довіреністю
в

інтересах позивачки ОСОБА_2, просить скасувати вищевказане рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд визнав встановленими обставини, що мають значення
для справи, які не були доведені, порушив норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб які брали участь у розгляді справи,   - обговоривши доводи скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позову суд виходив з того , що
ОСОБА_2 та ОСОБА_7. не укладали між собою угоди про створення спільної сумісної
власності. Рішенням Сторожинецького районного суду від 11 грудня 2006 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на
спадкове майно встановлено, що спірний будинок який знаходиться в селі Великий
Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області по вулиці Головній 11-а
побудували спільними зусиллями та за спільні кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Цим же
рішенням право власності на спірну садибу визнане за відповідачем ОСОБА_3

Такі висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на матеріалах справи
, доказах які були представлені сторонами та досліджені судом, нормах
матеріального права.

Так відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території'
України.

Частиною першою статті 14 ЦПК України передбачено, що судові ріїпення, що
набрали законної сили, обов'язкові для всіх оргашв, посадових чи службових осіб
та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Правилами ч. З ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Як вбачається з
матеріаггів справи і це встановлено судом, згідно ріїпення Сторожинецького
районного суду Черніїіецької області від 11 грудня 2006 року, яке вступило в
законну силу, за ОСОБА_3 визнано право власності на спадкове майно, а саме на
житловий будинок який розташований в селі Великий Кучурів Сторожинецького
району Чернівецької області по вулиці Головній 11-а. В своєму рішенні суд
встановив та зазначив, що вказаний будинок був побудований ОСОБА_3 та ОСОБА_5
спільними зусиллями та за спільні кошти.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи
апелянта про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. З ст. 61 ЦПК
України, взяв до уваги обставини які були встановлені рішенням Сторожинецького
районного суду від 11 грудня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, не врахувавши при
цьому, що ОСОБА_2 не брала участь у цій справі.

Зокрема в своєму рішенні суд послався на обставини які були встановлені
рішенням Сторожинецького районного суду від 11 грудня 2006 року, щодо ОСОБА_5
яка брала участь у вищевказаній цивільній справі як відповідач, а в даній
справі брала участь як третя особа без самостійних вимог на стороні
відповідача.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції також виходив з того, що
позивачем та її представником не представлено судом переконливих доказів, які
би підтверджували факт вкладання ОСОБА_7 та ОСОБА_2 сумісної праці у
будівництво спірної садиби.

Колегія суддів
вважає . що з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, відповідно до вимог статей 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також
достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В своєму рішенні суд посилається на докази які були
подані представником позивача, а саме на довідку виконкому Великокучурівської
сільської ради Сторожинецького району від 19 січня 2007 року № 24 ( а.с. 9),
показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, з яких слідує, що ОСОБА_7. та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю та
разом будували спірний будинок.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 212, 213, 215 ЦПК
України, не дав вказаним доказам належної оцінки.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вказані порушення норм процесуального
права не можуть бути підставою для скасування рішення суду з урахуванням
мотивів які наведені вище.

Враховуючи
зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм матеріального права , а допущені судом порушення
норм процесуального права не можуть бути підставою для його скасування або
зміни, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 яка діє за довіреністю в інтересах позивачки
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області від 12 липня 2007 року, залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може
бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців з моменту її вступу в законну силу.