У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від  20 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 р. ОСОБА_1. звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2. про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивачка зазначала, що вона протягом
багатьох років користується земельною ділянкою площею 0,25 га в м. Рогатині
Івано-Франківської області в урочищі "За током". Восени 2005 р. цю
земельну ділянку вона зорала на зяб, щоб весною
2006 р. посадити картоплю. Для підживлення землі нею вивезено на город
п'ятнадцять підвод добрива. Проте весною 2006 р. вона виявила, що її ділянку ще
восени відповідач самоуправно засіяв озимою пшеницею.

Оскільки цими діями відповідача їй було
завдано збитки, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2. на її користь
вартість неодержаного врожаю картоплі, що складає 5250 грн., вартість добрив -
300 грн. та вартість оранки городу - 160 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 26.12.2006 р. позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь                 ОСОБА_1. 5250 грн. вартості
неодержаного врожаю та судові витрати, а в решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 20.02.2007 р. рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

В обґрунтування касаційної скарги позивачка
посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання
про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду
першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається
як  на  підставу
своїх  вимог  або заперечень.

На обґрунтування заперечень відповідачем надано лист Рогатинської міської
ради Івано-Франківської області від 27.11.2006 р. про те, що інвентаризація
земельних ділянок (городів) в урочищі "За током" не проводилась за
браком коштів, а в наявності є лише списки громадян, за якими закріплені земельні
ділянки (городи) без чіткої схеми розподілу.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що відповідач самовільно
засіяв пшеницею земельну ділянку, що перебувала в користуванні ОСОБА_1., а тому
повинен відшкодувати заподіяні їй збитки у виді вартості неотриманого врожаю
картоплі.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачені
ст. 156 ЗК України; позивачка не має правовстановлюючих документів, за
наявністю яких норми ст.ст. 125 і 126 ЗК України пов'язують виникнення у особи
права користування земельною ділянкою, а тому у позивачки відсутнє право вимоги
за даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 335, 337 ЦПК України, під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних
лише формальних міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлено той факт, що позивачка не є
належним користувачем земельної ділянки.

Встановивши цей факт та визначивши
правовідносини, зумовлені встановленим фактом, суд правильно застосував правові
норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого
колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської
області від  20 лютого 2007 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк