АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2398/2007                                                      Головуючий
1 інстанції Ніколаєва І.К.
Категорія 19/21                                                                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 року

Колегія суддів
судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого
судді                                                      Петренко
І.О.

суддів                                                                           Болтунової
Л.М., Ремеза В.А.

при секретарі                                                               Панченко
Д.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в
Петропавлівському районі Дніпропетровської області на рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2007 року за позовом
ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в
Петропавлівському районі Дніпропетровської області про стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року позивач звернувся до суду з позовом і просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на свою користь 70000 грн. в рахунок моральної шкоди. В
обгрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що з 03 квітня 1978 року
по 11 грудні 2001 року він пропрацював на шахті „Дніпровська" ВАТ
„Павлоградвугілля". 11 червня 2002 року на підставі акту про розслідування
професійного захворювання йому було встановлено професійне захворювання. 22
листопада 2001 позивачу встановлена друга група інвалідності за загальним
захворюванням. Висновком МСЕК від 27 серпня 2002 року йому встановлено 50%
втрати професійної працездатності (з них 20% по пилевому бронхіту і 30% по проф.. ортрозу
ліктьових і колінних суглобів) і його визнано інвалідом III групи.
Постановою відповідача від 09 вересня 2002 року йому призначено страхові
виплати та виплачена одноразова допомога, однак він протягом всього часу
постійно знаходиться на лікуванні, отримав хворобу серця, стенокардію, переніс
інфаркт та бронхіт, з цього приводу він лікувався стаціонарно, крім цього через
погіршення стану здоров'я не може працювати, переносить фізичні страждання
через нестерпний біль, весь цей час отримує моральні страждання та переживання
пов'язані з ушкодженням здоров'я. Він постійно змушений звертатися за допомогою
лікарів через нестерпний біль в суглобах, позбавлений можливості виконувати
просту роботі по господарству вдома, що також приносить страждання оскільки він
став непотрібним сім'ї.

В судовому
засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, представник відповідача
позов не визнав.

Рішенням
Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог та наданих сторонами доказів,
колегія суддів вважає можливим задовольнити апеляційну скаргу частково, а
рішення суду змінити, знизивши суму стягнутих з відповідача на користь позивача
сум.

Так,
встановлено, що з 03 квітня 1978 року по 11 грудні 2001 року він пропрацював на
шахті „Дніпровська" ВАТ „Павлоградвугілля". 11 червня 2002 року на
підставі акту про розслідування професійного захворювання йому було встановлено
професійне захворювання. 22 листопада 2001

2

позивачу
встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням. Висновком МСЕК
від 27 серпня 2002 року йому встановлено 50% втрати професійної працездатності
(з них 20% по палевому бронхіту і 30%) по проф..
ортрозу ліктьових і колінних суглобів) і його визнано інвалідом III групи.
Постановою відповідача від 09 вересня 2002 року йому призначено страхові
виплати та виплачена одноразова допомога.

При викладених
обставинах суд обґрунтовано та згідно до вимог ст.ст. 21, 28 закону України
„Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" стягнув з
відповідача суми на відшкодування моральної шкоди.

Але розмір
моральної шкоди суд визначив без врахування характеру і обсягу страждань, яких
зазнав позивач. Тому колегія суддів вважає можливим виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, а також розміру встановленої МСЕК
втрати професійної придатності позивача встановити розмір суми, яку необхідно
стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 12000 грн.

Доводи наведені
в апеляційній скарзі про відсутність медичних висновків про наявність факту
спричинення позивачу моральної шкоди, що може бути підставою для відмови в
задоволенні позову, спростовуються висновками рішення Конституційного Суду
України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 року.

Решта доводів
наведених в апеляційній скарзі для вирішення даної справи суттєвого значення не
мають, оскільки не обґрунтовані вимогами законодавства.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити
та постановити нове рішення про стягнення вище вказаних сум.

Керуючись ст.ст.
303,307,309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Петропавлівському районі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення
Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2007
року змінити.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі
12000 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.