Справа №ЗЗц-436кс/07                                оскаржуване рішення ухвалено під головуванням
Категорія: 10                                                             Міхненко С.Д.
Доповідач Гуцол П.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 вересня 2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі: Головуючого:
Гуцола П.П. Суддів: Нікушина В.П.,
Мартьянової Л.І.

Розглянувши у попередньому судовому засіданні м. Вінниці цивільну справу за
по­зовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дого­вору дарування житлового будинку частково недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Малинського районного суду Житомирської
області від 13 жовтня 2004 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від
12 січня 2005 року, -

встановила:

У вересні 2003
року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Зазначаючи, що з
1955 року перебувала з ОСОБА_3
в зареєстрованому шлю­бі, під час якого побудували будинок АДРЕСА_1. Згодом
ОСОБА_3 всупереч вимогам ст. 22 КпШС
України подарував вказаний будинок сину ОСОБА_2, в тому числі належну їй 1/2
частину будинку. Просила визнати частково недійсним вказаний договір
дарування від 27.10.1999 року.

Рішенням
Малинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2004 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено з-за безпідставності вимог.

Ухвалою
апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2005 року рішення
Малинського районного суду від 13 жовтня 2004 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції
та ухвалу апеляційного суду з цього питання.

Посилаючись на
те, що судами порушені норми матеріального права. Зокрема, в порушення ст. 23
КпШС України (1963 р.) не доведено тієї обставини про те, що вона да­вала письмову згоду на дарування будинку сину.
Крім того, зазначає, що ОСОБА_3 не вправі був дарувати сину її частину будинку.
Судом безпідставно прийняти до уваги пока­зання нотаріуса ОСОБА_4  про те, що вона, ОСОБА_1, давала згоду на
дарування частини будинку і ця згода була посвідчена Пахарівською
сільською Радою.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстав для перегляду рішень суду першої
ін­станції та апеляційного суду Житомирської області відсутні, виходячи з
наступного.

Як встановлено
судами, що шлюб між ОСОБА_3
та ОСОБА_1 19.06.1979 року був розірвати Нижнєгорським районним судом
Кримської області.

2

27.10.1989 році
ОСОБА_3 подарував
ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог суд першої інстанції правильно
виходив з того, що при відчужені спірного будинку порушень чинного законо­давства
на час укладення договору дарування не було. Також не було доведено, що вказа­ний
договір дарування був укладений з порушенням вимог ст. 22 КпШС України.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встано­влювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про пере­вагу
одних доказів над іншими.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та апеляційної постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права і відсутні, передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судових рішень.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 331. 332, 337 ЦПК України та п.п.2 п. З розділу VII «Прикінцевих та перехідних
положень» Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ від 22 лютого 2007 p. №697-V, колегія судців,
-

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Малинського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.