УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2  жовтня  2007
року  колегія  суддів
судової  палати  у
цивільних  справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді                          Малахової
Н.М.

суддів:                                                Матюшенка І.В.

Широкової Л.В.
при секретарі

судового засідання                         Малайчук Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2004
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції про захист честі і гідності, відшкодування моральної
шкоди, матеріальних збитків, стягнення недоотриманої заробітної плати,

встановила:

У червні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив
стягнути з відповідача 9000 грн. за заподіяну йому моральну шкоду, 9000 грн. за
шкоду у зв'язку з порушенням його честі та гідності, 2100 грн. недоотриманої
заробітної плати, 18 грн. та 60 грн. зайво сплачених збору та єдиного податку,
26 грн. понесених ним витрат за отримання довідки, 40 грн. витрат за надання
юридичної допомоги, 72 грн. витрат по оплаті держмита. Зазначав, що 2 грудня
2003 року він звернувся до відповідача з заявою про зняття його з обліку у
зв'язку з закриттям підприємницької діяльності, проте відповідач тривалий час
проводив перевірку, безпідставно вимагав сплати збору за забруднення
навколишнього середовища, зайво стягнув з нього єдиний податок, він змушений
був сплачувати свої кошти за довідки про відсутність у його власності житла та
автомобіля. Вказував, що діями відповідача порушено його честь та гідність,
заподіяно моральну шкоду йому та його батькам, він не зміг стати на облік до
центру зайнятості.

У процесі розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги щодо розміру
відшкодування моральної шкоди та просив стягнути на його користь 56 256 грн.

Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду від 18 листопада 2004 року у задоволені
позову відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на

2 ,
порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що судом першої інстанції* не враховано,
що відповідачем порушені вимоги діючого податкового законодавства щодо
термінів проведення перевірки. Крім того,
не взято до уваги, що він не повинен сплачувати збір за забруднення навколишнього природного середовища
та єдиний податок за період, коли
він не працював, що йому було заподіяно моральної шкоди і, що він надав суду
докази на підтвердження своїх вимог.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що
2 грудня 2003 року ОСОБА_1 звернувся до Бердичівської ОДІ 11 з заявою про
зняття його з обліку як суб'єкта підприємницької
діяльності. У відповідності до вимог п.1 ст.11 Закону України „ Про державну податкову службу в Україні" у
січні 2004 року відповідачем було
розпочато позапланову перевірку його підприємницької діяльності по наслідках якої було складено акт, який направлено
позивачу 25 березня 2004 року.
Державна реєстрація суб'єкта підприємницької діяльності була скасована
виконкомом Бердичівської міської ради 24 травня 2004 року.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є
безпідставними.

У матеріалах справи наявні відповіді на скарги позивача та його батька до Генеральної прокуратури України, Адміністрації Президента
України, Управління служби безпеки України в
Житомирській області по питаннях зловживання службовим становищем зі сторони
працівників відповідача при проведені перевірки, вимагання ними
хабара, з яких слідує що доводи позивача з цих питань
не знайшли підтвердження ( а.с. 133. 155,180).

Порядок державної реєстрації та реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи регулюється Законом України
„Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців ".

Згідно положень Закону України „Про державну податкову службу в Україні" облік платників податків відноситься до
функції податкових органів та регулюється Інструкцією про порядок
обліку платників податків, що зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 16 березня 1998 року .

У п.8 Указу Президента України „Про деякі заходи дерегулювання підприємницької діяльності " зазначено, що обмеження
у строках та підставах проведення перевірок суб'єкта
підприємницької діяльності, визначені цим Указом, не поширюються на перевірки, що проводяться на особисте прохання суб'єкта
підприємницької діяльності.

У суді апеляційної інстанції представник апелянта не заперечував, що в процесі перевірки до відповідача він з'являвся від імені
сина та що, у нього було відсутнє доручення на ведення справи.

Крім того, зняття з обліку платників податків передбачено Порядком обліку платників податків, зборів, тому отримання
позивачем 2 грудня 2003 року обхідного листа приватного
підприємця не є підтвердженням припинення його підприємницької діяльності. З матеріалів справи вбачається, що в ході
перевірки відповідачем діяльності позивача як приватного підприємця було встановлено, порушення податкового законодавства щодо
сплати обов'язкових

3

платежів (а.с.23,24, т.1) і позивач мав право оскаржити
висновки акту, що він і зробив, звернувшись зі скаргою 5 квітня 2004 року,
(а.с.16, т.1). По вказаній скарзі була проведена перевірка та ОСОБА_1 була
направлена відповідь 9 квітня 2004 року (а.с.42,т. 1).

Відповідно до
п.2.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення
навколишнього середовища позивач є платником цього збору.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач 11 березня 2003 року подав відповідачу заяву про
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, тому у відповідності до
положень Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого бізнесу, він повинен
був щомісячно сплачувати єдиний податок в розмірі 60 грн. з 1 квітня 2003
року по 31 грудня 2003 року.

Витрати в розмірі 26 грн. за отримання довідок були сплачені позивачем іншим
установам.

Оскільки
позивачем не доведено, що діями позивача було принижено його честь і гідність,
то є безпідставними вимоги щодо відшкодування позивачу заподіяної у зв'язку з
цим шкоди.

Крім того, позивачем не надано суду доказів, що з вини відповідача йому було
заподіяно моральну шкоду. Заявляючи позов про відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з неправомірними діями відповідача, позивач у відповідності до положень
ст.14 Закону України „Про державну податкову службу України,, не оскаржив ці
дії до суду.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на
обґрунтованість прийнятого судом рішення, що ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального закону. Суд дав належну оцінку наказу
відповідача від № 23 від 13 лютого 2004 року, оскільки державного податкового
ревізора Рощенюка С А. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за
підсумки роботи за січень 2004 року (а.с.189,190,т.1).

Рішення суду
першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального
та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304,
307,308, 313-315 ЦПК України, колегія судців-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду від 18 листопада 2004 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Справа №22ц/2111