Справа
№ 22ц -
Категорія № 21(2")                                                                інстанції
Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА    ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 квітня
2007 року                                                                                      м.
Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі -
Чубіній А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 20 липня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова»
та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
про стягнення недоплат по щомісячних виплатах відшкодування втраченого
заробітку, перерахунок щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

07 червня 2006
року ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова»
(далі - ДП РУ ім. Кірова) та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі (далі - Відділення Фонду) про стягнення недоплат по
щомісячних виплатах відшкодування втраченого заробітку, перерахунок щомісячних
страхових виплат.

Ухвалою
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2006 року
провадження по справі в частині позову до ДП РУ ім. Кірова припинено у зв'язку
із частковою відмовою позивача від позову.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково,
на його користь з Відділення Фонду стягнено недоплату по щомісячних страхових
виплатах відшкодування втраченого заробітку за період з 01 травня 2003 року по
01 травня 2006 року в сумі 18000грн.82коп., а також щомісячні страхові виплати
в сумі 1122 грн. 06 коп., починаючи з 01.05.2006 року до зміни обставин, що є
підставою для перерахунку чи припинення виплат.

Відділення Фонду
в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині стягнення з
нього сум та направити справу на новий розгляд, оскільки, на його думку, суд
першої інстанції не взяв до уваги відсутність вини

2

Фонду
в порушенні строків виплати сум; неправильно застосував п. 28 "Правил
відшкодування шкоди...", яким встановлено лише випадки перерахунку сум
відшкодування шкоди, а не сам механізм такого перерахунку, та необгрунтовано
застосував коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів);
безпідставно не взяв до уваги роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 24.10.2003р. «Про внесення змін і доповнень до Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» щодо перерахування
розміру страхових виплат лише з підстав і в порядку, передбачених ст.. 29 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності»; неправильно визначив суми страхових виплат, які отримував
позивач; та необгрунтовано задовольнив вимоги позивача понад строк позовної
давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 працював в ДП
РУ ім. Кірова у шкідливих умовах праці з 1962р. до 30.09.1998р., коли його було
звільнено за скороченням штату.

Згідно висновку
ЛТЕК від 13.12.1993р. позивачеві вперше і безстроково встановлено 45% втрати
професійної працездатності та 3 група інвалідності у зв'язку із професійним
захворюванням.

Із матеріалів справи убачається, що підприємство ДП РУ
ім. Кірова з 04.02.1994 року призначило позивачеві щомісячні виплати
відшкодування втраченого заробітку та в подальшому проводило їх коригування,
проте між сторонами виник спір з приводу застосування відповідачем коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок (посадових окладів), які застосовувалися
підприємством для підвищення сум відшкодування втраченого заробітку починаючи з
01 грудня 1995р.

Розглядаючи справу, суд не залучив
ДП РУ ім. Кірова до участі в справі в якості третьої особи, проте вирішив
питання про його обов'язки, оскільки питання застосування чи не застосування
коефіцієнтів збільшення сум відшкодування втраченого заробітку за попередні
роки впливає на розмір сум щомісячних страхових виплат, які здійснюються
Відділенням Фонду.

Крім того,
відповідно до пункту 28 Правил перерахований або нарахований розмір втраченого
заробітку у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не
може бути більшим від середнього заробітку відповідного працівника (після
підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного
або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Вирішуючи спір
та застосовуючи коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів)
підприємством ДП РУ імені Кірова, суд не звернув уваги на зазначене положення й
не з'ясував розмір середньомісячного заробітку відповідного працівника (після
підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного
місяця або у перерахунок

3

на повний календарний
місяць роботи, та чи не буде перевищувати розмір відшкодування нарахованого
позивачу встановлені обмеження.

Оскільки суд
першої інстанції вирішив питання про обов"язки особи, яка не брала участь
у справі, ухвалене рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ч.
1 п. 4, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2006
року скасувати, справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання нею законної сили.