РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007р.                                                                                 м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої
Ясеновенко Л.В.,

суддів                                                                Фединяка
В.Д.,  Пнівчук О.В.,

секретаря                                                          Пожар
Р.В.,

з
участю:      адвокатів                                     ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 4 травня 2007 року,  -

встановила:

12.03.07р.
ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В заяві
зазначила,  що відповідач відмовляється у
добровільному порядку надавати кошти на утримання їх сина ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
який потребує також додаткових коштів на оздоровлення. Крім того,  матеріальної допомоги потребує і вона,  оскільки перебуває у вимушеній відпустці по
догляду за дитиною.

Просила
стягнути з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання
сина,  1500 грн. на його оздоровлення та
1000 грн. аліментів щомісячно на її утримання.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 4 травня 2007 року позов задоволено
частково.

Постановлено
стягувати з відповідача в користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1500 грн.
щомісячно до досягнення ним повноліття.

Постановлено
також зобов'язати ОСОБА_4 виплачувати ОСОБА_3 кошти у розмірі 1/2 вартості
путівки на санаторно-курортне лікування на курортах Моршина чи Трускавця
щороку,  починаючи з червня 2007 року до
досягнення дитиною віку шести років.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У
апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність рішення суду.
Зокрема,  він вказує на те,  що суд безпідставно визначив розмір аліментів
у твердій грошовій сумі,  не врахувавши
того,  що він працює менеджером ТзОВ
„Укрметгруп" і має регулярний заробіток. Необгрунтованим,  на думку скаржника,  є і висновок суду про те,  що він займається підприємницькою діяльністю.
З порушенням вимог ст. 185 СК суд зобов'язав його щорічно до досягнення дитиною
віку шести років оплачувати половину вартості санаторно-курортного лікування на
курортах Моршина чи Трускавця,  оскільки
немає висновку про те,  що дитина
потребує оздоровлення саме в санаторіях цих міст,  і згідно

Справа №
22-ц-848/2007р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Шалаута Г.І.

Категорія
36                                                             Доповідач
Ясеновенко Л.В.

2

вищевказаної
статті додаткові витрати на утримання дитини повинні бути визначені у твердій
грошовій сумі.

Безпідставним є
і застосування судом ч. 5 ст. 181 СК України.

Просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,  яким визначити аліменти у розмірі 1/3 частини
його заробітку.

В судове
засідання сторони не з'явились,  хоча
належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
з таких підстав.

Визначаючи
розмір аліментів у твердій грошовій сумі,
суд виходив з того,  що в судовому
засіданні відповідач погодився сплачувати аліменти в сумі 1500 грн. щомісячно і
що він має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі та оплатити
витрати на оздоровлення дитини.

Однак,  з таким висновком суду погодитись не можна,  оскільки відповідно до ст. 184 СК визначення
розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе,  якщо платник аліментів має нерегулярний,  мінливий дохід,  частину доходу одержує в натурі,  а також за наявності інших обставин,  що мають істотне значення.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_4 з 21 серпня 2006
року працює менеджером ТзОВ „Укрметгруп" і щомісячно отримує заробітну
плату,  про що свідчать довідки на а.с.
41 та 42.

Згідно
довідки територіального управління держгірпромнагляду по Івано-Франківській області
ОСОБА_3 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею
чотирирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно
до ст. 180 СК України обов'язок утримувати дитиною є рівною мірою обов'язком як
матері,  так і батька.

При
таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку про те,  що аліменти слід визначити у розмірі 1/3
частини від заробітку відповідача.

Що
стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання та
додаткових витрат на дитину,  то у цій
частині позову слід відмовити,  оскільки
позивачка не представила доказів того,
що дитина має вади фізичного чи психічного розвитку,  які згідно ч. 3 ст. 84 СК дають право на
утримання дружини та не подала доказів,
що дитина оздоровлювалась у санаторіях Моршина чи Трускавця та що вона
потребує такого оздоровлення в майбутньому. Представлена позивачкою фотокопія
плану оздоровлення дитини свідчить про необхідність такого оздоровлення у 2006
році. Однак доказів того,  що вона з
дитиною перебувала на оздоровленні у санаторії у матеріалах справи немає.

При
таких обставинах справи рішення суду в частині стягнення аліментів слід
скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення,  а в частині стягнення судових витрат -
залишити без змін.

На
підставі ст. ст.180,  182,  183 Сімейного кодексу України та керуючись
ст. ст. 307,  309 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 4 травня 2007 року в частині визначення
розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,  уродженця с Добринів
Рогатинського району,  жителя
АДРЕСА_1,  в користь ОСОБА_3 на утримання
сина ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_1  аліменти у розмірі  1/3
частини заробітку,  але не
менше  30 відсотків

З

прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно,  починаючи з 12.03.2007
року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Рішення
суду в частині стягнення державного мита та витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ залишити без змін.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.