Справа №
Рішення

Іменем      України

24
вересня 2007 року                                                                          м.  Івано-Франківськ

Івано-Франківський
міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді                    Горейко М. Д.

секретарів                                  Вербовської
Н.В.,  Семенюка О.Ю.,

за
участю позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_2  адвоката на стороні позивачів ОСОБА_4,  відповідача ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  завданої джерелом підвищеної
небезпеки,  -

встановив:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 8063 грн. та моральної шкоди в розмірі по 25000 грн. кожному,  завданої джерелом підвищеної небезпеки,  та витрати,
понесені по справі згідно квитанцій,
посилаючись на те,  що з вини
відповідача,  який порушив правила
дорожнього руху,  сталася ДТП,  в результаті якої пошкоджено їхній автомобіль
марки „ВАЗ-2106",  державний реєстраційний
номер НОМЕР_1  а позивачі отримали
тілесні ушкодження. Вартість матеріальної шкоди,  спричиненої пошкодженням автомобіля визначена
висновком спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження. Розмір шкоди
завданої ушкодженням здоров'я підтверджений чеками про придбання
медикаментів,  а моральна шкода полягає в
перенесеному стресі,  фізичних
стражданнях,  оскільки перебували на стаціонарному
і амбулаторному лікуванні,  та душевних
стражданнях,  внаслідок пошкодження
їхнього майна під час вчинення ДТП,  що
призвело до суттєвої зміни звичного способу життя.

В
процесі розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги в частині
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої ушкодженням здоров'я,
просили стягнути з відповідача 237 грн. 19 коп.,  зокрема 61 грн. 35 коп. в користь позивача
ОСОБА_1 та 175 грн. 84 коп. в користь ОСОБА_2

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,
мотивуючи тим,  що дана
дорожньо-транспортна пригода трапилась у зв'язку з тим,  що на момент вчинення ДТП він перебував у
хворобливому стані. З сумою завданої матеріальної та моральної шкоди не
згідний,  вважав її завищеною. Тому
просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

Судом
встановлено,  що 02 серпня 2006 р.
відповідач,  керуючи транспортним засобом
марки „Фольксваген Пасат",  державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по
вулиці Галицькій в м.
Івано-Франківську,  виїхавши на
смугу зустрічного руху,  допустив
зіткнення з мікроавтобусом „Газ 32213" та автомобілем
„ВАЗ-2106",  державний реєстраційний
номер НОМЕР_1  яким керував ОСОБА_1,  у зв'язку з чим він та його дружина
ОСОБА_2,  яка була пасажиром даного
автомобіля,  отримали тілесні ушкодження
та були доставлені в обласну клінічну лікарню. Згідно довідки ОКЛ №-979 від
02.08.2006 р.(а.с. Ю) ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою
ділянки лівого кульшового суглобу та перелом десятого ребра. Як вбачається з
витягу медичної картки №-

1

1445006 (а.с. 8) ОСОБА_2 внаслідок ДТП
отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку,  забійної рани лобної ділянки голови та
забійної рани м'яких тканин лівого плечового суглобу.

Винним у
цій дорожньо-транспортній пригоді постановою Івано-Франківського міського суду
від 04.09.2006р. (а. с.  70) визнано
водія ОСОБА_3 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно
до ч.4  ст.  61 ЦПК України вирок у кримінальній
справі,  що набрав законної сили,  або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду,  з
питань мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже,  постанова Івано-Франківського міського суду
від 04.09.2006 року (а. с.  70) є
підставою для звільнення від доказування в судовому засіданні вини відповідача
ОСОБА_3 в даній ДТП.

За
змістом  ст.  1166 ЦК
України,  яка встановлює загальні
підстави відповідальності за заподіяння шкоди,
шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи,  підлягає відшкодуванню особою яка заподіяла
шкоду в повному обсязі.

Згідно  ст.
1188 ЦК України
шкода,  завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах,
а саме,  шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою.

У
відповідності до  ст. 1187 ЦК України
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним
засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідач
ОСОБА_3 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди керував власним
автомобілем,  про що ствердив в судовому
засіданні.

З огляду
на викладене,  суд дійшов висновку,  що шкода,
заподіяна позивачу внаслідок ДТП,  що мала місце 02 серпня 2006 року,  підлягає відшкодуванню саме з відповідача.

Вирішуючи
питання щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди,  суд виходить з наступного. Згідно висновку
спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження №560 від
10.08.2006р.(а.с.  15-24) матеріальний
збиток,  заподіяний власнику пошкодженого
автомобіля „ВАЗ-2106" ОСОБА_1,
становить 7763 грн. 00 коп.

Згідно з
п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних
засобів,  затвердженої наказом
Міністерства юстиції України,  Фонду
державного майна України від 24.11.2003 року №-142,  вартість матеріального збитку,  завданого власнику транспортного засобу,  визначається такою,  що дорівнює ринковій вартості транспортного
засобу на момент пошкодження,  зокрема за
умови,  якщо сума вартості відновлювального
ремонту не є меншою за ринкову вартість транспортного засобу. Таким чином,  оскільки сума відновлювального ремонту є
вищою за ринкову вартість автомобіля позивача,
стягненню з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 підлягає матеріальна
шкода в розмірі 7763 грн. 00 коп.

Як
вбачається з виписки з історії хвороби №-2683 ОСОБА_1 (а.с. 50),  витягу з медичної карти 2767 стаціонарного
хворого ОСОБА_1(а. с.  51),  останній перебував на стаціонарному лікуванні
в Лисецькій ЦРЛ з 15.08. по 18.08.2006 року та з 23.08.2006 року до 05.09.2006
року з призначенням відповідного лікування. Фіскальними чеками (а. с.  57,
58) підтверджується,  що ним
потрачено на лікування 61 грн. 35 коп.,
які також підлягають стягненню з відповідача в користь позивача ОСОБА_1

Згідно витягу з медичної карти НОМЕР_3 стаціонарного хворого ОСОБА_2  остання з 02.08.2006 року по 07.08.2006 року
перебувала на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній
лікарні,  після чого за рекомендаціями
лікаря (а. с.  8) продовжувала
амбулаторне лікування в Лисецькій ЦРЛ з 11.08.2006 р. до 29.08.2006 р.
Фіскальними    чеками    (а.с. 59-62),     представленими    позивачкою,     нею
на   придбання

медикаментів та за комп'ютерне обстеження затрачено 175 грн. 84 коп.,  які слід стягнути в її користь з відповідача.

Відповідачем не
подано суду доказів,  які б спростовували
доводи позивача.

Відповідно
до ч.1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
положень ч.1  ст.  131 ЦПК України сторони зобов'язані подати
свої докази чи повідомити про них до або під час попереднього судового
засідання у справі. Докази подаються у строк,
встановлений судом з урахуванням часу,
необхідного для подання доказів. Провадження у даній справі відкрито
30.01.2007 року. Отже,  у відповідача
було достатньо часу для подання суду доказів на підтвердження своїх заперечень.
З урахуванням наведеного судом відхилені клопотання відповідача,  заявлені в судовому засіданні 24.09.2007 року
про витребування з обласного бюро судмедекспертизи результати обстежень
громадян ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та з обласної клінічної лікарні дані про вартість
обстеження та лікування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Крім того позивачами не ставиться питання
про відшкодування витрат,  понесених на
їх лікування обласною клінічною лікарнею.

У
відповідності до вимог  ст.  1167 ЦК України на ОСОБА_3 покладається
обов'язок щодо відшкодування ОСОБА_1 ОСОБА_2моральної шкоди,  яка за даних обставин є безумовною,  з врахуванням перенесеного ситуаційного
стресу,  неодноразового стаціонарного
лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та душевних страждань у
зв'язку з пошкодженням їхнього майна під час вчинення ДТП,  що призвело до суттєвої зміни звичного
способу життя. Однак сума,  про стягнення
якої просять позивачі,  є невиправдано
завищеною та не відповідає фактичному обсягу перенесених страждань,  у зв'язку з чим підлягає до зменшення в сумі
1000 грн. ОСОБА_1 та 500 грн. ОСОБА_2

Квитанцією
№ 007724 від 10.08.2006 року (а.с. 11) підтверджується,  що позивачем понесені витрати по оплаті
експертного дослідження транспортного засобу в сумі 300 грн.,  які з урахуванням положень  ст.
1166 ЦК України,  також підлягають
відшкодуванню позивачу ОСОБА_1

Згідно
квитанції № 000315 від 15.01.2007 р. (а. с 64) позивачами понесені витрати за
надання такої допомоги в сумі 600 грн. Квитанцією за №-57009 від 29.01.2007 р.
підтверджується,  що позивачами понесені
витрати по оплаті позову судовим збором в розмірі 92 грн. та квитанцією №-42
від 17.01.2007 року (а. с.  5)
підтверджується,  що позивачами понесені
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Відповідно
до ч. 1  ст.  88 ЦПК України стороні,  на користь якої ухвалено рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Згідно  ст.  79
ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,  пов'язаних з розглядом справи. До
витрат,  пов'язаних з розглядом
справи,  відносяться витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і витрати на правову
допомогу. З урахуванням наведеного підлягають задоволенню і вимоги позивачів
про відшкодування їм судових витрат.

На
підставі наведеного,  відповідно до  ст.
ст.  1166,  1167,  1187,  1188,
1192 ЦК України,   ст.
ст.  60 ч.1,  131 ч.1,
79 ЦПК України та керуючись
ст.  ст.  88 ч.1,
213-215 ЦПК України,  суд,  -

вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (жителя АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_2) - 7824 грн. 35
коп. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди,  завданої джерелом підвищеної небезпеки,  300 грн. витрат за проведення експертного
автотоварознавчого дослідження,  300 грн.
витрат

за
надання правової допомоги,  91 грн.50
коп. витрат по оплаті судового збору та ЗО грн. витрат за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,  а всього
9545 грн. 85 коп. (дев'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять грн. 85 коп.),  на користь ОСОБА_2175 грн.84 коп.
матеріальної шкоди,  500 грн. моральної
шкоди,  300 грн. витрат за надання
правової допомоги,  а всього 975 грн. 84
коп.( дев'ятсот сімдесят п'ять гривень.84 коп.).

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду,  але апеляційна скарга не
була подана в строк,  рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подається через
Івано-Франківській міський суд.