Справа № 22-ц- 492/ 07                             Головуючий у І
інстанції - Пушкарчук
№ 30                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                   місто
Луцьк

Судова
палата у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі
колегії суддів:

головуючого -
судді Шевчук Л.Я.

судців Свистун О. В., Подолюка В.А

при секретарі
Матюхіній О.Г.

відповідачів
ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність рішення суду із-за неповного
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і
неправильного застосування норм матеріального права.

Просить
рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції невірно
застосував ст. 58 ЖК України та прийшов до невірного висновку про те, що
відповідачами по справі її житлові права не порушені. Крім того, вказує на те,
що законом не передбачено, що ордер є єдиною підставою для звернення до суду за
захистом свого порушеного права на житло. Тому суд першої інстанції прийняв
помилкове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечуючи
апеляційну скаргу позивача, відповідачі вважають рішення суду першої інстанції
законним та обгрунтованим, просять залишити його без змін.

Судом
першої інстанції встановлено, що житловий будинок, в якому з 1993 року
проживали відповідачі по справі, перебував на балансі ВАТ «Завод апаратури
зв'язку «Іскра». Згідно свідоцтва про право власності від 23.02.2006 року
власником вказаного житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, являється ВАТ
«Завод апаратури зв'язку «Іскра».

Згідно
договору дарування від 11.12.2006 року вказаний житловий будинок ВАТ «Завод
апаратури зв'язку «Іскра» подарований територіальний громаді м. Луцька в особі
Луцької міської ради.

Крім
того, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 ордер на спірне житлове приміщення
не видавався.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що з 1993 року в спірній квартирі зареєстровані
та проживали відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 а з 2005
року - ОСОБА_5 (а.с. 7, 30, 31). В зв'язку з наданням сім'ї ОСОБА_1 іншого
житла по вул. АДРЕСА_2 відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7
зобов'язалися звільнити займану ними квартиру АДРЕСА_1 (а.с.73, 76).

Житловий
будинок АДРЕСА_1 станом на 28 лютого 2006 року належав на праві власності ВАТ „
Завод апаратури зв"язку „Іскра". Однак , 11 грудня 2006 року даний
будинок передано Луцькій міській раді у комунальну власність.

Рішенням
профкому та адміністрації ВАТ «Завод апаратури зв'язку «Іскра» від 28 липня
2006 року позивачу ОСОБА_4 та членам її сім'ї для покращення житлових умов було
вирішено надати для проживання квартиру №70 в житловому будинку АДРЕСА_1
(а.с.5) про що постановлено рішення.

Судом
першої інстанції встановлено, що ордер на квартиру АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_4 не
видавався.

Згідно
із ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Оскільки позивачу не було видано ордера на спірне житло, відповідно
права на вселення та користування спірною квартирою вона не набула.

Отже її право на
житло відповідачами не було порушено.

Відповідно
до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким
чином, покликання позивача, що згідно рішення адміністрації та профкому ВАТ
«Завод апаратури зв'язку «Іскра» була надана спірна квартира і її права
порушені безпідставні.

Крім
того, покликання ОСОБА_4 на те, що вона має право звернутися із даним позовом
до відповідачів, оскільки зареєстрована у спірній квартирі не заслуговує на
увагу, оскільки прописана у спірне житло з порушенням вищезазначених вимог
закону.

Отже,
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачі не
порушили права позивача ОСОБА_4 на житло і вона не набула права звернення в суд
з вимогою про позбавлення відповідачів права користування спірним житлом.

Таким
чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення
ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 11 квітня 2007 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.