Справа №22-712-07
Голов. в 1 інст. - Чорноус Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року                                                                        м.Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого судді-Василевича
B.C. Суддів: Гордійчук C.O., Шимківа С.С. при
секретарі Чалій Н.О. з участю позивача ОСОБА_1 відповідачкиОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Гощанського районного суду від 4 травня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірних відомостей та
відшкоду­вання моральної шкоди,-

встановила:

Рішенням
Гощанського районного суду від 4 травня 2007 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1 доОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної
поширенням неправдивих відомостей.

На
вказане рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на його
незаконність через неповне з"ясування обставин справи, невідповідність
висновків суду встановленим обставинам та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Так, при
ухваленні рішення суд не врахував того,що відповідачка не являється особою
уповноваженою на представництво інтересів внука,який, як обвинувачений у скоєнні
злочину, вправі самостійно оскаржити дії органів дізнання та досудового
слідства до суду, не вирішив вимогу про спростування неправдивих відомостей,
неправильно витлумачив закон, не дав належної оцінки матеріалам службової
перевірки, проведеної відділом внутрішньої безпеки при Управлінні МВС України в
Рівненській області, не врахував положень ч.4 ст.32 Конституції України, згідно
з якою кожному гарантується

судовий захист
права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім"ї та
права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням
та поширенням такої недостовірної інформації.

По наведених
підставах просить про скасування рішення з ухвален­им нового.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги колегія судді дійшла наступного.

Постановляючи
рішення, суд виходив з того, що відомості, які містяться у зверненні відповідачки
до правоохоронних органів є оціночними судженнями, які вона вправі вільно
виражати.

Проте з
цим колегія суддів не може погодитись. Зі змісту поданої відповідачкою до
правоохоронних органів та Верховної Ради України скарги та її пояснень в
засіданні апеляційного суду вбачається, що відомості мають ствердний характер.

Заявниця
вказує, що під час проведення досудового слідства на неї, свідків та її внука
чинився тиск, допускались погрози, її внука заставляли відмовитись від
показань, знищувались протоколи допитів і організатором таких дій був ОСОБА_1,
котрий "прикривався" прокурором району.

За
наявності такого змісту скарги немає підстав вважати, що судження були
оціночними.

Разом з
тим, вона як громадянин вправі звертатись до правоохорон­них органів з приводу
застосування до її внука недозволених методів дізнання та досудового слідства.

А
відповідно до роз'яснення, що міститься в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 28 вересня 1990 року "Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності та ділової репутації громадян
та організацій" під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у
пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової
інформації, викладення в характеристиках, заявах листах, адресованих іншим
особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному
числу осіб або хоча б одній людині.

Оскільки
в даному випадку звернення відповідачки про причетність позивача до незаконних
методів ведення дізнання і слідства було адресовано правоохоронним органам, то
це не може вважатись поширенням відомостей. При відсутності цієї умови відсутні
підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи,
що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
доводи апеляційної скарги

правильності
висновків суду першої інстанції не спростовують підстав для скасування рішення
немає.

На
підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308,ст.ст. 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Гощанського районного суду від 4 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання чинності.