Справа № 22Ц-2781/2007 р.                                                  Головуючий в 1
інстанції Купрієнко С. І.
39                                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З
вересня     2007 року   колегія судової палати    в цивільних справах

Апеляційного
суду Київської області в складі :

головуючого       Яворського М. А.

суддів                 Корзаченко І.Ф.,  Лащенка В.Д.,

при секретарі
Велицького О.О.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Вишгородського районного суду від 25 червня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Гідромеханізація»,  Вишгородської міжрайонної виконавчої дирекції
Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності,  третя особа ОСОБА_2,  про поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,
допомоги по тимчасовій непрацездатності і відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1звернувся до суду з
позовом до ВАТ «Гідромеханізація»,
Вишгородської міжрайонної виконавчої дирекції Київського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу,  допомоги по тимчасовій непрацездатності
і відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовував тим,  що з квітня 2006 року він працював у ВАТ
«Гідромеханізація» електромонтером.  26
вересня 2006 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з
1 жовтня 2006 року,  не звернувши уваги
на те,  що 1 жовтня 2006 року є вихідним
днем.  Наказом від 29 вересня 2006 року
його звільнили з роботи за власним бажанням з 29 вересня 2006 року.
Вважає,  що його звільнення до настання
строку,  з якого він просив
звільнити,  є незаконним.  Йому не видали трудової книжки та не
виплатили розрахунку. 1 жовтня 2006 року дома він отримав травму ока. Допомогу
по тимчасовій непрацездатності йому не виплатили. Позивач просив визнати наказ
про звільнення незаконним,  поновити його
на роботі,  стягнути з ВАТ
«Гідромеханізація» середній заробіток за час вимушеного прогулу 13670
грн.,  компенсацію за відпустку 976,  44 грн.,
заробітну плату за вересень 1527, 40 грн.,  на відшкодування моральної шкоди 1000
грн.,  всього 17174, 40 грн. Зобов'язати
Вишгородську міжрайонну виконавчу дирекцію Київського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності провести
оплату листків непрацездатності з 1 жовтня 2006 року по 30 травня 2007 року в
сумі 11229, 06 грн.

Рішенням
Вишгородського районного суду від 25 червня 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ВАТ «Гідромеханізація» на користь позивача
розрахунок в сумі 1816, 41 грн. В іншій частині позову відмовити.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду з підстав порушення
судом норм матеріального і процесуального права і невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Апеляційну
скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Встановлено,  що ОСОБА_1з 18 квітня 2006 року працював
електромонтером у ВАТ «Гідромеханізація». 26 вересня 2006 року він подав заяву
про звільнення з роботи за власним бажаням з 1 жовтня 2006 року. Оскільки 1
жовтня 2006 року був вихідний день - неділя,
то між заступником генерального директора ОСОБА_3 і ОСОБА_1. відбулася
усна домовленість про звільнення з 29 жовтня 2006 року,  тобто в останній робочий день тижня.

Наказом
від 29 вересня 2006 року ОСОБА_1звільнений з роботи з 29 вересня 2006 року за
власним бажанням.  29 вересня 2006 року
позивач повернув підприємству спецодяг,
прилади та інструмент. У день звільненя ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1.
отримати трудову книжку,  але він не
отримав і заявив,  що зможе отримати у
понеділок чи вівторок.

Ст.
38 КЗпП України передбачає можливість звільнення у строк,  про який

просить працівник.       Оскільки               сторони   домовились      про
звільнення

позивача
з 29 вересня 2006 року,  то суд дійшов
правильного висновку про відсутність порушення вимог закону в діях відповідача
при звільненні позивача і безпідставність вимог про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

1 жовтня
2006 року позивач вдома отримав травму. Оскільки на 1 жовтня 2006 року позивач
був звільнений,  то відсутні підстави для
виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Вимог
про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач не
заявляв.

Суд
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  308,  315 ЦПК України,  колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 . відхилити. Рішення Вишгородського районного суду від 25 червня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.