Справа № 22ц-3328    від______ 2007р.      Головуючий у І Інстанції: Мазниця
Категорія    41                                                Доповідач.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
серпень «02» дня колегія суддів Судовоі палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого:
Калиновського А. Б.

Суддів:                                  Пищиди М. М.
,  Кіктенко Л.М.

При секретарі:
Сидоренко А.С.  Розглянула у відкритому
судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.  Дніпропетровська від 26 грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МастерОК»
про стягнення повного розрахунку при звільнені та середнього заробітку за час
затримки остаточного розрахунку і видачі трудової книжки.

встановила:

У жовтні 2005
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ТОВ «МастерОК» і просив стягнути
на його користь 294, 86 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного
розрахунку по день фактичного,  а саме з
29.06.2005 року по 01.08.2006 року,  а
також 833, 30 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки.

Посилався на
те,  що з червня 2003 року перебував у
трудових відносинах з відповідачем,
працюючи на посаді інженера - конструктора,  з якої був звільнений 29.06.2005 року
за,  власним бажанням.  Втім,
остаточний розрахунок з ним у день звільнення не був проведений у
повному обсязі,  оскільки компенсація за
невикористану відпустку була йому сплачена лише 01.08.2006 року. Крім
того,  всупереч вимогам  ст. 47 КЗпП України трудова книжка була
направлена йому поштою лише 29.09.2005 року.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2006 року в задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового у
зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає за необхідне скаргу відхилити,  а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1. перебував у
трудових відносинах з відповідачем з 23.06.2003 року,  працюючи на посаді інженера - конструктора
(ас.  15-18).

10.05.2005 року
ОСОБА_1. звернувся до відповідача з заявою,
в якій просив надати йому оплачувану відпустку з 11.05.2005 року (а.с.
56). Згідно наказів від 10.05.2005 року № 246/1 к та від 11.05.2005 року № 247-к йому було надано відпустку
на період з 11.05.2005 року до 03.06.2005 року (а.с. 53-54). Після закінчення
відпустки позивач на роботу не з'явився.

25.06.2005 року
батькові позивача ОСОБА_2.,  що діяв на
підставі непосвідченого доручення було видано 250, 09 грн. належних позивачеві
відпускних (а.с. 28, 29).

29.06.2005 року
батьком позивача було надано відповідачеві заявуОСОБА_1. про звільнення (а.с.
19),  що була задоволена і позивач був
звільнений в той же день наказом № 273/1 к.

Листом від 06.07.2005 року,
що був отриманий позивачем 25.07.2005 року,  останньому було запропоновано з'явитися до
відповідача для отримання трудової книжки та остаточного розрахунку (а.с. 22,
23).

Решта грошових
коштів,  належних позивачеві,  у зв'язку зі здійсненням остаточного
розрахунку,  була виплачена йому
01.08.2005 року у розмірі 158, 83 грн. шляхом перерахування на платіжну картку.

16.09.2005 року
позивач поштою надіслав відповідачеві заяву,
в якій просив надіслати трудову книжку на його адресу та здійснити
остаточний розрахунок. Ця заява була отримана відповідачем 21.09.2005 року,  а 23.09.2005 року трудова книжка була
направлена позивачеві і отримана ним 29.09.2005 року (а.с. 24-27).

За таких
обставин,  відповідно до  ст.
ст. 47,  116,  117,
235 КЗпП України,  суд правильно
прийшов до висновку,  що вини відповідача
в затримці розрахунку та видачі трудової книжки не було,  і обґрунтовано відмовив йому в задоволені
позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги позивача про те,  що
відповідачем безпідставно не проведено розрахунок у день звільнення -
29.06.2005 року - не мбжуть бути прийняті до уваги,  оскільки у день звільнення позивач не
працював,  належним чином оформленого
доручення батькові на отримання коштів не надавав,  а згідно
ст.  11б"КЗпП України,  якщо працівник в день звільнення не
працював,  то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок. Така вимога позивача про розрахунок була направлена
відповідачеві лише 16.09.2005 року.

Посилання
позивача в скарзі на те,  що трудову
книжку йому зобов'язані були видати 29.06.2005 року,  а вона направлена на його адресу лише
29.09.2005 року,  а тому підлягає
стягненню середній заробіток за час затримки її видачі - не може бути прийнято
до уваги,  так як відповідно до п.4.2.
Інструкції про порядок ведення трудових книжок,
затвердженої спільним наказом Міністерства праці України,  Міністерства юстиції України та Міністерства
соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58,  якщо працівник відсутній на роботі в день
звільнення,  пересилання трудової книжки
поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою
працівника.        Як видно з матеріалів
справи,  незважаючи на те,  що лист з пропозицією отримати трудову книжку
направлено позивачеві 06.07.2005 року,
заява від нього про надіслання трудової книжки отримана відповідачем
лише 21.09.2005 року,  а 23.09.2005 року
трудова книжка була направлена ОСОБА_1,
що не суперечить вимогам закону. Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
309,  314 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців,