Справа № 22-Ц-5382-2007                         Головуючий у 1 інстанції Шипович В.В.
40                                                                     Доповідач     Молчанов
УХВАЛА
Іменем України

9   липня 2007 року Апеляційний суд Донецької
області

у складі  Головуючої   Стельмах Н.С.

Суддів     Молчанова СІ.

Резнікової Л.В.

при секретарі        Андрусь B.C.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки від 17.04.2007 року по справі за
позовом Харченко Валентини Миколаївни до Державного комунального книготоргового
підприємства „ Книжник „ Донецької облради, ОСОБА_2, третя особа виконком
Горлівської міскради про допуск до роботи у якості директора підприємства,
визнання недійсними рішень колективу, скасування реєстрації змін до статусу.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1, яка просила
задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду, задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, пояснення представника відповідача ОСОБА_3,
представника облради Балишева Г.П., представника виконкому Горлівської ради
Черкас Ф.Х., які твдтирмували скаргу, просили у задоволені вимог позивачці
відмовити, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалам справи

ВСТАНОВИВ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Калінінського районного суду м. Горлівки від 17.04.2007 року, яким у задоволені
вимог позивачці відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не
надав належної оцінки фактичним обставинам справи, не прийняв до уваги, що позивачка
працювала на підприємстві у якості директора, незаконно була відсторонена від
роботи слідчими органами, рішенням суду від 2.12.2005 року її звільнено від
кримінальної відповідальності, вона звернулася до підприємства з заявою про
допуск її до роботи у якості директора, але їй незаконно відмовили, посилаючись
на ті обставини, що посада не є вакантною, про що є рішення зборів трудового
колективу від 6.02.2006 року, це питання не входить до компетенції трудового
колективу, тому вона просила суд визнати рішення зборів недійсним.

Вважає, що з моменту її відсторонення від роботи, на
підприємстві прийняті незаконні зміни до статусу відповідно до рішення зборів
трудового колективу від 6.09.2002 року т. 1 а.с. 88 , згідно якого
повноваження конференції трудового колективу 50 осіб , передані трудовому
колективу 12 осіб , та реєстрацію цих змін від 19.09.2002 року, які просить
суд визнати недійсними.

На зборах від 5.02.2004 року на роботу директором підприємства обрана
ОСОБА_2, з чим вона не може погодитися. Суд не прийняв до уваги її доводи про
законність позовних вимог, не прийняв до уваги, що відповідно до контракту від
18.11.1992 року, а потім від 1.07.1993 році т. 1 а.с. 46-53 вона є
директором підприємства, її не звільнено з роботи, тому вважає, що її права
порушено, з чим не погодився суд, тому рішення суду ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права, суд неправильно відмовив їй у задоволені
позовних вимог. Просила рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівка від 17.04.2007 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивачки підлягає частковому
задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції з таких підстав:

Порушуючи вимоги ст. 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України, суд вирішив питання про
права і обов,язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що 9.02.2006 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про поновлення на роботі у якості директора підприємства,
вказувала, що працювала у відповідача директором підприємства, про що є
відповідний наказ від 18.11.1992 року і контракт від 18.11.1992 року та від
1.07.1993 року, який підписано позивачкою та головою комітету по приватизації
комунального господарства Донецької обласної адміністрації т. 1 а.с. 46-53 .
Дія контракту закінчилася 18.11.1997 року.

Позивачка наполягає на тому, що після закінчення дії контракту вона продовжувала
працювати на підставі безстрокового договору.

Стороною укладення контракту на той час був комітет, який у 1994 році
ліквідовано, та який був структурним підрозділом обласної державної
адміністрації, яка не притягнута судом до участі у справі, суд не з,ясував
думку роботодавця про суть спору, при тому, що позивачку не звільнено з роботи,
ва лише відсторонено слідчим, а кримінальне переслідування закрито, тому
позивачка є особою, з якою трудові правовідносини не розірвано, тому суд
повинен розглянути позовні вимоги з участю роботодавця Донецької обласної
адміністрації.

Суд встановив, що постановою слідчого від 17.09.1998 року
позивачку було відсторонено від роботи у зв,язку з кримінальним
переслідуванням. 4.10.2005 року постановою слідчого кримінальна справа закрита
за недоказовістю   складу злочину.

Постановою суду
від 2.12.2005 року її було звільнено від кримінального переслідування за
спливом строку давності. т.1 а.с. 9-15 .

У січні 2006 року позивачка звернулася до відповідача з
заявою про допуск до роботи у якості директора підприємства, але трудовий
колектив на зборах 6.02.2006 року відмовив позивачці у задоволені вимоги,
посилаючись на ту обставину, що вакансія не є вільною. Той директор, який існує
на теперішній час обрано трудовим колективом законно, тому немає підстав для
задоволення вимог позивачки.

Позивачка вважає, що трудовий колектив не має належних повноважень для
вирішення заяви. Наполягає на тому, що у 1995 році підприємство було викуплено
колективом 55 осіб, про що є відповідне свідотство про право власності т.
а.с. 122 , усі питання відповідно до статусу підприємства вирішувала
конференція колективу, ці особи є співвласниками.

Трудовий колектив з 12 осіб привласнив собі повноваження конференції
колективу співвласників, про що є рішення зборів трудового колективу від
6.09.2002 року т. 1 а.с. 88 , внесено зміни до статусу про це, та зміни
зареєстровано у виконкомі 19.02.2002 року, з чим вона не згодна. Трудовий
колектив призначив нового директора ОСОБА_2, збори від 5.02.2004 року, з чим
вона не згодна.

Позовні вимоги суд повинен вирішити повно, на підставі діючого
законодавства, доказів, які сторони надали суду, з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ч 1 п
5 ст.307,  ст. 311,313, 314 ЦПК України,
суд

УХВАЛИВ

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калінінського районного суду м. Горлівки від 17.04.2007 року
скасувати, справу направити до суду першої інстанції для нового розгляду справи
по суті у іншому складі суддів.

Ухвала суду набирає законно сили з моменту оголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох
місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.