УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21
квітня 2007 року                                                                            м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Новодворської
О.І., Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до авто
кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів „Мінський", 3-я особа
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за пошкодження гаражу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва
від 8 червня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2004
року,

встановила:

В листопаді 2003 року ОСОБА_1звернувся
до авто кооперативу „Мінський" про відшкодування шкоди, посилаючись на те,
що він є членом кооперативу, в якому йому належить гараж. 31 жовтня 2002 року
стіна та частина даху в його боксі були пошкоджені та викрадено майно, за
фактом крадіжки порушена кримінальна справа. Позивач вважає, що крадіжка
сталася з вини відповідача, який належним чином не здійснює охорону, тому
просив стягнути матеріальну шкоду 380 грн. та моральну 10 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 8.06.2004 p., залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.09.2004 р., в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1звернувся
з касаційної скаргою на зазначені судові рішення, в обґрунтування яких
посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування судових рішень та направлення справи на
новий розгляд до місцевого суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що правовідносини
сторін  урегульовані   не
Законом   України   „Про
захист   прав

Справа № 33ц-192кс07

споживачів",
а статутом гаражно-будівельного кооперативу. Згідно Статуту кооперативу
„Мінський" його створено з метою задоволення потреб населення в
зберіганні, ремонті, технічному та сервісному обслуговуванні транспортних
засобів, що належать громадянам на правах особистої власності. Договір схову
між сторонами також укладено не було.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Оболонського районного суду м. Києва від 8 червня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва  від 14
вересня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.