Справа № 22-Ц-1122 2007 року                       Головуючий в 1 інстанції
5                                                        Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року квітня місяця 19 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:                                                                 ПрокопчукЛ.П.

Суддів:                                                                            Вадзінського
П.О.,

ВоронцовоїЛ.П.

при
секретарі:                                                                 Корецъкому Д.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області
від 18 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні житловим будинком та відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2006 року ОСОБА_2. звернулася до суду з вище зазначеним позовом,  в обґрунтування якого посилалася на те,  що 15 грудня

2004         року вона з чоловіком
уклали договір-розписку про продаж у розстрочку

ОСОБА_1.,  належного їм будинку
АДРЕСА_1 зі сплатою першого внеску в сумі 1100 умовних

одиниць,  та залишку суми 1000
умовних одиниць до 01.01.2006 року зі сплатою

щомісячно по 100 умовних одиниць.

Відповідачка щомісячні виплати не здійснювала,  а наприкінці літа

2005         року попрохала забрати
бетонну огорожу біля будинку у рахунок

часткового погашення боргу. Огорожу вони забрали та зменшили борг на 300

умовних одиниць,  тобто до 700
умовних одиниць .

22.10.2005
року трагічно загинув її чоловік,  для
оформлення договору купівлі-продажу необхідно було,  з дотриманням процедури закону,  прийняти спадщину,  отримати згоду органу опіки та піклування.

В січні
2006 року ОСОБА_1.,  вирішивши не
повертати борг та занедбавши будинок,
звернулася до суду з позовом про стягнення авансу,  сплаченого нею в сумі 7000 грн.,  відмовившись тим самим від укладення договору
купівлі-продажу будинку.

2

Рішенням
Бериславського районного суду від 14.02.2006 року з неї на користь ОСОБА_1.
стягнуто 7000 грн. авансу,  сплаченого
останньою,  згідно до розписки.

Відмовившись
від укладення договору купівлі-продажу,
належного позивачці будинку,
відповідачка втратила право на проживання в ньому,  тому що рішенням суду від 14.02.2006 року
правочин визнано недійсним і тому кожна сторона зобов'язана повернути другій,  все що вона одержала на виконання цього
правочину.

Просить
захистити її права,  усунувши перешкоди у
користуванні будинком,  шляхом виселення
з нього ОСОБА_1. та стягнення з відповідачки на її користь матеріальних збитків
в сумі 9401, 96 грн.: прибуток,
отриманий відповідачкою з врожаю 2005-2006 років,  вартість пошкодженої ванни,  ремонтних робіт у будинку,  літньої кухні та сараю,  квартирну плату за користування будинком та
5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Бериславського районного суду від 18 січня 2007 року позов ОСОБА_2. задоволено
частково.

Усунено
перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_1 з
будинку,  який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В
задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх необґрунтованістю.

Не погоджуючись
з рішенням суду ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу,  в якій просила його скасувати,  ухвалити нове,  яким відмовити ОСОБА_2. у задоволенні
позовних вимог в повному об'ємі,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права при
його винесенні,  вважає,  що правомірно користується житлом на
підставі  ст. 594 ЦК України,  утримує його до виконання боржником
зобов'язань.

Письмові
заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1. апеляційну скаргу підтримала
з підстав зазначених у ній.

ОСОБА_2.
та її представник доводи апеляційної скарги не визнали,  просять її відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає її підлягаючою задоволенню частково з наступних
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні будинком та
відшкодуванні моральної шкоди,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
проживання та користування спірним будинком
відповідачкою,
перешкоджає    позивачці    в
користуванні    та

3

розпорядженні
будинком,  тому позов підлягає
задоволенню на підставі  ст. 319 ЦК України.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. та стягуючи з ОСОБА_1. на відшкодування моральної шкоди
5000 грн.,  суд виходив з порушеного
права власності позивачки на спірний будинок,
можливості ним розпорядитися,
повернути борг відповідачці,  що
приводить до моральних страждань,  як і
виклики позивачки до виконавчої служби.

І такий
висновок,  на думку колегії суддів,  є частково правильними.

Як
вбачається з матеріалів справи,  і це
встановлено судом,  спірний будинок
належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1995 року
(а.с. 24).

Після
набрання чинності рішення Бериславського районного суду від 14.02.2006 року про
стягнення з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 7070 грн.,  одержаних в рахунок попередньої оплати на
виконання правочину купівлі-продажу жилого будинку,  як наслідку недійсності нікчемного
правочину,  ОСОБА_1. без законних на те
підстав продовжує проживати у будинку,
відмовилась його звільняти добровільно,
тим самим створює перешкоди у здійсненні права власності на будинок
ОСОБА_2.,  яке підлягає відновленню
шляхом виселення відповідачки зі спірного будинку на підставі  ст. 391 ЦК
України.

Посилання
ОСОБА_1.,  як в суді першої інстанції так
і в апеляційній скарзі,  щодо заперечень
проти позовних вимог на  ст. 594 ЦК України є
безпідставними і колегією суддів до уваги не приймаються,  як такі,
що не регулюють спірні правовідносини права власності і не являються
зобов'язанням,  оскільки зобов'язання
ОСОБА_2. повернути ОСОБА_1. 7070 грн.,  -
є результатом і наслідком правовідносин сторін,
пов'язаних з вчиненням договору купівлі-продажу будинку.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про заподіяння позивачці моральної шкоди,  пов'язаної з порушенням її прав власності на
будинок,  яка підлягає відшкодуванню на
підставі ч.3  ст. 386 ЦК України,  оскільки власник,  права якого порушенні,  має право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Однак,  задовольняючи позовні вимог позивачки в
повному об'ємі та стягуючи з ОСОБА_1. 5000 грн. моральної шкоди,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції визначив її розмір
без врахування характеру,  глибини,  тривалості моральних страждань,  тобто роз'яснень з цього приводу Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,  не взяв також до уваги той факт,  що ОСОБА_2. до цього часу не розрахувалася з
ОСОБА_1. за отримані 7070 грн. авансу в рахунок продажу будинку та безпідставно
мотивував рішення суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди тим,  що виклики ОСОБА_2.
до виконавчої   служби   з
приводу   виконання   останньою
рішення   суду   про

4

повернення
ОСОБА_1. 7070 грн. призводять до надмірних хвилювань та нервувань позивачки.

З огляду
на вище зазначене,  колегія суддів вважає
за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 1000 грн.

Оскільки
судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовані обставини справи,  однак неправильно застосовані норми
матеріального права,  рішення суду
відповідно до вимог п.4 ч.1  ст. 309 ЦПК
України,  підлягає зміні.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307, 309, 314 ЦПК
України,  колегія суддів.

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Бериславського районного суду від 18 січня 2007 року змінити.

Вважати
позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком та
стягнення моральної шкоди,  такими,  що підлягають задоволенню на підставі  ст. 391,
ч.3  ст. 386 ЦК України.

Зменшити
суму,  що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 в якості моральної шкоди з 5000 грн. до 1000 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.