Справа № 22ц-522/2007                Головуючий у
1 інстанції Богуславська І.А.
25                                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року    Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Баркової
Л.Л.

суддів
Кочегарової Л.М., Трушкова М.М.

при
секретарі   Стрілецькій О.В.
розглянувши    у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі    справу за
позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною
скаргою відповідачки на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від
19 квітня 2007 року

встановила :

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 квітня 2007 року частково
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди, у зв'язку з порушенням прав споживача стягнуто 1500 гривень,
судові витрати 500 грн. та на користь держави судовий збір 59 гривень 50 коп.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати, прийняти нове
рішення, посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів щодо спричинення
моральної шкоди, порушено норми процесуального права, судові витрати стягнуто
без врахування розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши
суддю доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3, який просив про
задоволення апеляційної скарги, пояснення позивачки, яка просила скаргу
відхилити, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи
справу, суд повно, всебічно і об'єктивно перевірив всі доводи сторін,
встановленим фактам і доказам дав правильну оцінку і прийшов до обгрунтованого
висновку щодо порушення відповідачем прав позивачки у сфері правовідносин між
споживачем і надавачем послуг, спричинення порушенням цих прав моральної шкоди
та розміру її відшкодування.

Цей   висновок
суду        підтверджується   матеріалами
справи,   із   якої

вбачається,
що позивачка 19 жовтня 2005 року уклала з відповідачкою, приватним підприємцем,
договір на виготовлення і встановлення вікон та дверей у будинку за адресою:
АДРЕСА_1.

Із
пояснень позивачки вбачається, що після виконаних відповідачкою взимку 2005-2006
років робіт, вона виявила ряд недоліків, про що зразу її повідомила.
Відповідачка пообіцяла недоліки роботи усунути весною 2006 року, однак усунула
їх тільки через рік.

Представник
відповідачки не заперечував, що недоліки виготовленого та встановленого позивачці
товару мали місце і їх повністю було усунуто після звернення позивачки до суду.

Посилання
представника відповідачки на те, що позивачка не повідомляла відповідачку про
недоліки товару до звернення до суду спростовуються претензією міського товариства
споживачів на адресу приватного підприємця ОСОБА_2 за №24 від 17 липня 2006
року, куди позивачка зверталася за захистом своїх прав.

Згідно
до положень ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів", захист прав
споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні
вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування морально
/немайнової / шкоди.

Як
роз"яснив Пленум Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних
справ за позовами про захист прав споживачів" в п.23 постанови №5 від 12
квітня 1996 року, розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і
визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди,
вартості товару /робіт, послуг/, а має грунтуватися на характері й обсязі
моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному
випадку.

Тому
посилання відповідачки на те, що позивачкою не надано доказів про спричинення
їй моральної шкоди не відповідають положенням закону та обставинам справи.

Колегія
суддів вважає, що при визначені розміру відшкодування моральної шкоди судом
першої інстанції враховано обставини справи, характер правовідносин, тривалість
часу порушення прав позивачки через бездіяльність відповідачки і підстав для
зменшення його не знаходить.

Доводи
апеляційної скарги щодо задоволення позову про відшкодування моральної шкоди
були предметом розгляду суду першої інстанції, висновків суду не спростовують і
не приводять колегію суддів до висновку про порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи
питання про відшкодування позивачці судових витрат, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції неправильно застосував положення процесуального закону і
необгрунтовано стягнув з відповідачки 500 гривень.

Відповідно
до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задовольняється частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, приймаючи до
уваги що позивачкою заявлено позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі
4000 грн., який задоволено частково, та з урахуванням понесених і документально
підтверджених останньою судових витрат на правову допомогу   у розмірі
500 грн., з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 312 грн.

Крім
того, визначені судом першої інстанції розміри судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи також не відповідають
положенням закону.

Відповідно
до п.5 Перехідних положень ЦПК до набрання чинності законом, який регулює
порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду
сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного
мита.

Відповідно
до ст.3 Декрету „Про державне мито" з відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 грн.50 коп., а до постанови
Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1258 „Про затвердження
Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних
справ та їх розмірів" стягненню витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн.50 коп.

З
урахуванням   зазначеного і,

Керуючись
ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 19 квітня 2007 року   в частині відшкодування моральної шкоди
залишити без зміни. Це ж рішення в частині
відшкодування   судових витрат   змінити.
Стягнути   з ОСОБА_2      на
користь   ОСОБА_1      у відшкодування судових витрат за правову
допомогу  триста дванадцять гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір вісім гривень п'ятдесят коп. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи сім гривень
п'ятдесят коп.

Ухвала
суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.