УХВАЛА

Іменем   України

19 вересня 2007
року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді                         Франовської
К.С.

суддів                                                 Товянської
О.В., Снітка С.О.

при
секретарі судового                     Лаговської
О.О.

засідання

з участю                                             сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1, поданої на рішення Бердичівського міськрайонного суду від 29 травня
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2  третя
особа   -  ОСОБА_3,  про

визнання права
власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та вартості виконаних робіт при
будівництві, що є спільною сумісною власністю, -

встановила:

У лютому 2006 р.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, просила визнати
за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, які були
використані в процесі будівництва прибудови до будинку з господарськими
будівлями, розташованої в АДРЕСА_1 та вартості виконаних робіт при цьому
будівництві. Посилалась на те, що будівництво велось нею та відповідачем у
період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти та належні їй
особисто кошти від реалізації частини будинку, яку вона отримала в спадщину.

В процесі розгляду справи залучено до участі у справі в якості третьої
особи на стороні відповідача ОСОБА_3.
(а.с.49).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 29 травня
2007 р.ОСОБА_1відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю. Стягнуто з
ОСОБА_1 держмито в сумі 483 грн. 35 коп. та 30 грн. витрат з інформаційно-технічно
забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення
скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на невідповідність
висновків суду.

Зокрема, зазначає апелянт, суд не взяв до уваги пояснення
свідків ОСОБА_4,ОСОБА_5,
ОСОБА_6., які пояснили, що вона по місцю роботи за рахунок
заробітної плати виписувала будівельні матеріали, вони допомагали їй в цьому;
свідківОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9., ОСОБА_10, та ОСОБА_11., які ствердили, що
вони будували прибудову та господарські споруди за свої кошти і своїми силами.
Суд

Справа №
22ц/1610                                                              Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Шимко В.П.

Категорія 2                                                                             Суддя-доповідач
Франовська К.С.

безпідставно відмовив у
її клопотанні про виклик до суду в якості свідків осіб, які проводили
судово-технічну експертизу; не витребував спадкову справу, з якої вбачається,
що відповідач    є    спадкоємцем    25/100
ідеальних    частин    будинку,
розташованого    по - АДРЕСА_1

На думку апелянта суд помилково прийшов до висновку, що вартість самовільно
збудованої прибудови та господарських споруд, а також витрачені на них
будівельні матеріали не є та не були спільною сумісною власністю сторін у
зв'язку з відсутністю доказів. Апелянт вважає, що вона надала достатньо доказів
для визнання за нею права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та
вартості робіт.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог чинного законодавства, особи, які приймали участь у
будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної
власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати від власника будинку
відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику (власнику)
вони надавали не безоплатно.

Як встановив суд, ОСОБА_1
пред»явила вимоги до ОСОБА_2,
з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1991 року до 2004 року про
визнання права власності на половину будматеріалів та вартості будівельних
робіт по будівництву житлової прибудови та господарських приміщень до
будинкуАДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачу на праві власності належить
частина будинку у 25/100, а оскільки прибудова здійснена до цієї частини
будинку, в період шлюбу за спільні кошти, то позивач вважає, що має право на
визнання права власності на половину будматеріалів на підставі ч.3 ст.331 ЦК та вартості
виконаних робіт.

Як вбачається з правовстановлюючих документів на будинокАДРЕСА_1,
власниками його є : ОСОБА_12 - у
25/100, ОСОБА_13 - у
53/100, ОСОБА_14 - у
22/100 ідеальних частках домоволодіння. Інших співвласників не зареєстровано
(а.с.216).

Суд встановив, що до будинкуАДРЕСА_1 виконана житлова прибудова літ. А'-2
(прим. 2-5;2-6;2-7), сарай-баня літ. В-1; теплиця літ. Г-1 , які є самовільним
будівництвом, (ас. 8).

Згідно довідки БТІ щодо реєстрації права власності на будинок, частина
домоволодіння у 25/100 зареєстрована за ОСОБА_12., який помер .Свідоцтво про
право на спадщину не видано і право власності на спадкову частину за
спадкоємцями не зареєстровано.

Таким чином, оскільки право власності на частину домоволодіння за ОСОБА_2
не зареєстровано,- він не є власником, і до нього не можуть бути пред»явлені
вимоги щодо відшкодування витрат на будівельні матеріали та роботи по прибудові
до будинку.

За таких обставин, ухвалене судом першої інстанції рішення є законним та
обгрунтованим,   підстав для його
скасування не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 303-304, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1    відхилити. Рішення   Бердичівського   міськрайонного   суду
від   29   травня
2007   року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного

суду.