УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного

суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді   - Іващенко В.В.,

суддів                        -
Летягіної О.В.,

- Сінані О.М.,

при секретарі   - Войциховської Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок злочину, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2на рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27
листопада 2006 року,

встановила:

рішенням Залізничного районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 27 листопада 2006 року позов ОСОБА_1.
задоволений частково та з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. стягнуто 8000 грн. у
відшкодування майнової шкоди, а також 80 грн. судового збору на користь держави
та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_2. подала
апеляційну скаргу, в якої просила рішення суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове про відмову ОСОБА_1. у задоволенні позову, оскільки суд вважав
встановленими обставини справи, які не були
доведені у судовому засіданні, також судом порушені норми матеріального
і процесуального права. Так, судом не враховано висновок експерта № 152 від 16.04.2004
року, що є в матеріалах кримінальної справи, відповідно
до якого не встановлено, що саме вона підробила підписи у документах, у справі
немає допустимих доказів, що нею заподіяно шкоду, судом не проведено повторну
експертизу. У порушення вимог ст. 61 ЦПК України, суд помилково вважав
постанову у кримінальної справи підставою для звільнення від доказування. Також
вважає, що судом до провадження прийнято позовну заяву, яка не відповідає
вимогам ст. 119 ЦПК України, після зміни позивачем позовних вимог 27.11.2006
року, суд не оголосив перерву та на зобов'язав позивача оформити свої вимоги
письмово з врученням їх відповідачеві.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу та пояснення ОСОБА_1., який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя
від 30 листопада 2005 року, провадження по кримінальної справі відносно
ОСОБА_2. за ст. 191 ч. 1 КК України, закрито на підставі п. „б" ст» 1 ЗУ „Про амністію" від 31.05.2005 року,
ОСОБА_2.
звільнена від кримінальної відповідальності.
Зазначеною постановою цивільний позов ОСОБА_1. залишений без розгляду для
вирішення питання в порядку цивільного судочинства.

Справа №
22ц-1413/2007 р.             Головуючий у першої інстанції Якушева Т.В.

Доповідач
Сінані О.М.

2

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що кримінальну
справу у відношенні ОСОБА_2. закрито за нереабілітуючих підстав; сума майнової
шкоди в розмірі 8000 грн. зазначена у постанові суду та розписці ОСОБА_2., що є
в матеріалах кримінальної справи, визнана представником відповідачки у судовому
засіданні.

З такими
висновками погоджується й колегія суддів, оскільки постанова Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 30 листопада 2005 року є одним з доказів,
використаних судом першої інстанції при вирішенні справи.

Зазначений доказ
оцінений судом у сукупності з розпискою від 14.11.2003 p., оригінал
якої знаходиться в матеріалах кримінальної справи № Іп-51/05 (а.с. 73) та
іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції у судовому засіданні.

Також судом першої інстанції вірно враховано, що постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 30.11.2005 року ОСОБА_2.
звільнена від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав.

Представник
відповідачки, в межах наданих йому повноважень (а.с. 23), у судовому засіданні,
яке відбулося 02.11.2006 року позовні вимоги на суму 8000 грн. визнав (а.с.
28). Сторони клопотання про призначення експертизи не заявляли, а тому,
відповідно до ст. 143 ЦПК України, у суду не було ніяких підстав для її
призначення.

Окрім того, як
вбачається з матеріалів справи, позивач у судовому засіданні зменшив позовні
вимоги з 24 000 грн. до 8000 грн., зазначивши про підставу позовних вимог - ст.
1166 ЦК України
(а.с. 27-30). Цими діями, на думку колегії суддів не були порушені будь-які права
відповідачки, у зв'язку з чим зазначений довід не може бути прийнятий до уваги.

Таким чином суд
першої інстанції, відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити, а рішення
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 27 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення

і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців
безпосередньо

до Верховного
суду України.