УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25" квітня 2007 р.                                                            м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М., Меленко О.Є., Бідочко Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іршавської міської
ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення ради, визнання права на земельну
ділянку, надання її у власність та усунення перешкод в користуванні нею, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського районного суду від 9 грудня
2003 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 серпня 2004
року,-

встановила:

В травні 2003 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до
Іршавської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення ради від
15.04.03 р. "Про розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинком №5 по
вул. І.Франка в м. Іршава", визнання за нею права на земельну ділянку пл.
0,0766 га, надання цією землі у власність та усунення перешкод в її
користуванні.

Рішенням
Ужгородського районного суду від 9.12.2003 р. в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від
18.08.2004 р. дане рішення залишено без зміни.

Не погоджуючись із судовими рішеннями ОСОБА_1 подала
касаційну скаргу, в якій зазначила про порушення судами норм матеріального та
процесуального права, невідповідність висновків судів фактичним обставинам
справи, у зв"язку з чим ставить питання про скасування судових рішень з
направленням справи на новий судовий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що Іршавською міською радою яка діяла в межах своїх
повноважень, відповідно до положень ст.ст. 120, 116 ЗК України, проведено
розподіл земельної ділянки між спвіввласниками будинку №5 по вул. І.Франка
відповідно до тих часток, які належать сторонам в цьому будинку та відповідно
до того порядку користування, який склався між попередніми власниками ОСОБА_2
та ОСОБА_3, після смерті якої по заповіту позивачка стала власником 4/6 частин
будинку.

Апеляційний суд обгрунтовано погодився з таким висновокм
суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Справа №33-ц-130кс/07 р.                                    Головуючий
у І інстанції Сливка М.І.

Категорія 33                                                           Доповідач
Вакарук В.М.

2

Доводи касаційної
скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.І ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського районного суду від 9 грудня 2003
року, та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 18 серпня 2004 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.