Справа
№2-34/2007р.
27 грудня 2007  року
Літинський  районний
суд Вінницької  області
складі: головуючого судді: Кащук А.С.
при секретарі: Новіцька Т.О.
відкритому  судовому  засіданні
в  залі  суду смт. Літина  цивільну
справу  за  позовом ОСОБА_1 до  Приватного підприємства фірми «Вікторія»  м.Вінниці
про поновлення  на  роботі та
стягнення  оплати  за
час  вимушеного прогулу та  моральної
шкоди та  за  зустрічною
позовною  заявою Приватного
підприємства - фірми «Вікторія» до ОСОБА_1
про відшкодування  шкоди,
заподіяної  працівником шляхом
викрадення  майна, -
ОСОБА_1 звернувся  до
суду з позовною  заявою  про поновлення  на
роботі  та  стягнення оплати за  час вимушеного прогулу  та
моральної шкоди. В заяві  вказано,
що з 1.04.2006р. по 13.06.2006 року ОСОБА_1 працював  завідуючим Уладівського  аптечного пункту, який належить  Приватному
підприємству - фірмі «вікторія».
місяця  2006  року без будь-яких  причин керівництво фірми  почало
вимагати  від позивача  заяви
на  звільнення з роботи  за
власним  бажанням. При цьому  поступали
погрози, якщо  він не  напише
заяви  то буде  звільнений з роботи  по ініціативі
адміністрації  за ст.40 КЗпП
Так як ОСОБА_1  заяву
про звільнення з роботи не  писав,
то адміністрація  фірми 13.06.2006 року  видала
наказ №25 про звільнення  його з
роботи за  власним  бажанням, хоча він  такої
заяви не  писав (запис в трудовій
№2). Чим  було порушено  вимоги ст.36 КЗпП України.
Коли він став  заперечувати щодо  законності
його  звільнення то адміністрація  фірми внесла
запис в трудову книжку про те, що
книжці за №2 вважати  недійсним,
без видання з цього приводу  наказу.
вимоги  інструкції, порядок ведення
трудових книжок на  підприємствах…
Порушення  трудового
законодавства, адміністрація
фірми цього ж числа 13.06.2006
року видає  другий  наказ №25 про звільнення  ОСОБА_1 по статті 41 п.2 КзпП України  за
втрату  довір»я з боку  власника
до працівника, який обслуговує
грошові  або  товарні
Документів  в адміністрації, які б підтверджували  факт
його неналежного  відношення до
ввірених  йому  цінностей
немає  їх втрату  чи
порчу, немає і не  могло  бути, так
як  такого факту  не
було. В крайньому  випадку  такі
документи не  оформлялися і
він  їх не  підписував. Тому  позивач
вважає, що  і  другий
наказ  про його звільнення
прийнятий з порушенням  трудового
Після того, як ОСОБА_1
звернувся  за  консультацією до  юридичної вірми «Вето» на  предмет
законності  його звільнення з
роботи,  та зробленого  запиту фірмою
до  адміністрації  «Вікторія»
щоб  надіслали  необхідні підтверджуючі документи по факту  його звільнення,  то 2.10.2006
року виданий  третій  наказ за №43, яким скасовано  наказ №25 від 13.06.2006  року та
його звільнення з роботи вже  по
ст.41 п.1 КЗпП України, за одноразове грубе порушення  трудових
обов»язків керівником, який  також
виданий з порушенням  чинного
про  звільнення  позивача в трудову  книжку не
внесено, розрахунку  при
звільненні, як цього вимагає ст. 116 КЗпП України позивач  до
цього часу  не  одержав.
В зв»язку з викладеним  ОСОБА_1
просить суд  поновити його на  роботі в приватному  підприємстві
фірмі «Вікторія» на  посаді  завідуючого аптечним  пунктом с.Уладівка Літинського району.
Приватне  підприємство - фірма «вікторія» м.Вінниці
звернулася  до  суду з зустрічною  позовною
заявою  про відшкодування  шкоди, заподіяної працівником  шляхом
викрадення  майна. В заяві  вказано, що з 01.04.2006  року на
посаду  завідуючого аптечним  пунктом
с  Уладовка Літинського
району  було  працевлаштовано ОСОБА_1.
15.06.2006  року ОСОБА_1 разом із  своїм
сином ОСОБА_2  було вчинено  розкрадання
майна  підприємства. ОСОБА_1
син ОСОБА_2  під»їхали  підводою
до вказаного аптечного пункту, зайшли та в присутності  працівника
аптечного пункту ОСОБА_3 почали
виносити з приміщення  меблі.
На  зауваження ОСОБА_3, вони  відповіли
груби  висловлюваннями. Меблі
ОСОБА_1 та  його син погрузили  на підводу та
вивезли у невідомому  напрямку.
Працівник  аптечного пункту ОСОБА_3
одразу ж зателефонувала  до  іншого працівника аптечного пункту - ОСОБА_4,
яка в свою  чергу про даний  випадок
повідомила  працівників  міліції. Балансова  вартість майна, яке  було
викрадено ОСОБА_1 складає 600
розкрадання  підтверджується
матеріалами перевірки органів  міліції.
16.06.2006 року директором ПП фірми
«вікторія»  було видано  наказ, яким винного у розкраданні  майна
підприємства працівника ОСОБА_1 було звільнено з роботи за  недовірою (п.2 ст.41 КЗпП України). Про те,
виконуючи  розпорядження  директора ПП Фірми «Вікторія» про підготовку  проекту
наказу про звільнення  ОСОБА_1
інспектор по кадрам Довгань С.В. допустила
помилку, виготовивши  проект  наказу
про звільнення  за  власним
бажанням та  не від 16.06.2006
року, а від 13.06.2006 року.
Відповідно і в трудову  книжку працівника  було зроблено запис з помилкою.
Допущення помилки  при виготовленні  проекту
наказу та  запису в трудовій  книжці інспектор по кадрам Довгань С.В.
обґрунтовує тим, що 13.06.2006  року з ПП
- фірми «вікторія» звільнялося  троє  працівників
за власним бажанням, і вона
автоматично виготовила  наказ
та  зробила  запис в трудову книжку про звільнення  за
власним  бажанням  і працівника ОСОБА_1. Зрозумівши  свою
помилку, Довгань С.В. переробила
запис в трудовій  книжці ОСОБА_1,
але  подивившись на  зроблений з помилкою  попередній
запис,  знов  поставила
дату звільнення 13.06.2006 року. У зв»язку з допущеною  неуважністю
до Довгань С.В.  було вжито
заходів  дисциплінарного характеру у
вигляді суворої  догани  та
позбавлення  премії.
В жовтні місяці, отримавши
консультацію  юриста, з питань  трудового законодавства, стало відомо, що
підстава звільнення працівника ОСОБА_1
за  недовірою є необґрунтованою,
так як з Власійчуком не  укладався
договір  про повну  матеріальну
відповідальність. Тому, 2.10.2006 року було видано наказ, яким було
скасовано попередній  наказ  про звільнення з підстави, передбаченої п.2
ст.41 КЗпП України та  видано новий,
згідно якого ОСОБА_1 було звільнено з роботи
за  грубе  порушення
трудових  обов»яз кув керівника
(п.1 ст.41 КЗпП України).
Відповідно до п.3 ст.134 КЗпП
України, працівник  несе  повну
матеріальну  відповідальність  за
шкоду, заподіяну з його вини
підприємству у випадку,  коли  шкоди
завдано діями працівника, які
мають ознаки  діянь, переслідувань
у кримінальному  порядку.
Ст.135-3 КЗпП України встановлює,
що  розмір  заподіяної підприємству  шкоди
визначається  за  фактичним
втратами виходячи з балансової
вартості  матеріальних цінностей.
Таким чином, ОСОБА_1
зобов»язаний  відшкодувати  підприємству
шкоду заподіяну  з його вини, а
саме  вартість викрадених  меблів, що становить 600 грн..
Крім того, вчиненим ОСОБА_1
розкраданням приватному
підприємству  «Вікторія» було  завдано ще й і моральну  шкоду, яка полягає у приниженні ділової
репутації  та  доброго ім»я фірми (ст.23 ЦК України).
Ситуація, що  сталася навколо  фірми з приводу  вчиненого розкрадання  набула
широкого розголосу та
привернула  увагу до себе  чималої
кількості постійних  клієнтів  фірми. Через цей  випадок
продаж  товару в аптечному  пункті
різко  зменшився, від чого фірма
несе  чи ламі  збитки. Моральну  шкоду
підприємство оцінило в 3000 грн..
того , під час  розгляду  справи в судді  ПП-фірма «Вікторія» звернулася  до
суду із  заявою  про зміну
підстави  позову та  збільшення
розміру  позовних  вимог. В заяві  вказано, що у відповідності  до п.2 ст.31 ЦПК України підприємство  просить змінити  підставу позову  та
стягнути з ОСОБА_1  завдану  ним
шкоду  на підставі п.5 ст.134 КЗпП
України, а саме - недостачі умисного знищення, чи умисного зіпсування майна
Крім того,  у відповідності  до абзацу2
п.4 Постанови ПВСУ №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в
справах про відшкодування  шкоди,
заподіяної  підприємству, установам,
організаціям їх  працівниками» - під
прямою  дійсною  шкодою слід
розуміти в тому  числі і
необхідність  для  підприємства
провести затрати  на  відновлення, або придбання майна. Так як  знищене з вини відповідача  майно використовувалось  для
потреб  підприємства,  були
проведені  витрати на  його відновлення, а саме - придбання
аналогічних  за  функціональним  призначенням меблів.
В зв»язку з викладеним ПП-фірма  «Вікторія»
просить суд  стягнути з ОСОБА_1
вартість майна  необхідного  для
відновлення втраченого з вини працівника
майна в сумі 1840 грн. та
судові  витрати на  правову
допомогу в сумі 1500 грн..
В судовому  засіданні ОСОБА_1 свої  позовні
вимоги  підтримав в повному  обсязі, а позовні  вимоги ПП-фірми «Вікторія» не  визнав.
ПП-фірма «вікторія» позовних  вимог
ОСОБА_1 не  визнала, а  підтримала
свої  позовні  вимоги в повному  обсязі.
Свідки: ОСОБА_3  та ОСОБА_4 суду  пояснили, що 15.06.2006  року
біля 11-00 години, колишній
завідуючий  аптекою с.Уладівки,
Літинського району  разом  із
своїм  сином ОСОБА_2,
самовільно  забрали  майно ПП-фірми «Вікторія» мотивуючи  це тим, що вони  вклали
свої кошти в приватизацію  аптеки.
Суд вивчивши  докази
по  справі вважає, що позовні  вимоги ОСОБА_1 задоволенню  не
підлягають, а позовні  вимоги  ПП-фірми «Вікторія»  підлягають частковому  задоволенню.
Суд
прийшов  до  такого висновку з слідуючих  підстав. Так ОСОБА_1 звільнений  з
роботи за  грубе  порушення
трудових  обов»язків керівника
(п.1 ст.41 КЗпП України) з 16.06.2006
року із  виплатою  йому заробітку, що  відповідає
чинному  законодавству і що  найшло
своє  підтвердження в залі  судового засідання. Так 15.06.2006 року
ОСОБА_1 самовільно забрав із аптеки с.Уладівки, працюючи  на посаді завідуючого аптечним пунктом,
меблі, які належать фірмі «Вікторія», вчинивши фактично їх крадіжку. Даний  факт знайшов
своє  підтвердження в судовому
засіданні в поясненнях свідків, матеріалами перевірки органами МВС України, що
і не  заперечує і сам ОСОБА_1.
Суд критично  відноситься
до пояснень ОСОБА_1 в тій  частині
пояснень, що його звільнили неправомірно з роботи за попередніми  наказами, тому, що дані попередні  накази скасовані і не є чинними, а тому не
є  підставою для поновлення ОСОБА_1  на роботі та стягнення  коштів.
ж стосується позовних  вимог фірми
«Вікторія», то суд вважає, що вони підлягають частковому  задоволенню, а саме на суму балансової  вартості викрадених меблів, а саме 600 грн.,
що є прямою  шкодою причиненою ОСОБА_1
підприємству. Що ж стосується стягнення вартості майна для відновлення
втраченого, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не  підлягають, так як дане  майно не знищене і у  підприємства була можливість витребувати його
у ОСОБА_1 у відповідності до закону.
Суд вважає, що не знайшли  свого підтвердження і витрати підприємства на
оплату юридичної допомоги в сумі 1500 грн., так як суду не  надано доказів  про їх оплату. Договір між фірмою та ОСОБА_5
суд вважає не  є підставою для
задоволення позовних  вимог фірми
«Вікторія» про оплату  юридичної  допомоги, так як він не  виконаний і
ОСОБА_5 не  була  присутня
при закінченні  слухання  справи.
На підставі  викладеного і керуючись ст.ст.116, 134, 221,
232, 235 КЗпП України, ст. 3, 212, 213 ЦПК України, суд, -
в задоволенні  позову  до
приватного підприємства - фірми «вікторія» м.Вінниці  про поновлення на  роботі та
стягнення оплати за  час  вимушеного
прогулу та  моральної  шкоди.
Позов  приватного підприємства - фірми  «Вікторія» до ОСОБА_1 про відшкодування  шкоди
заподіяної  працівником  шляхом
задовільнити  частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на  користь ПП-фірма «Вікторія» балансову  вартість
викрадених ним  меблів в сумі шістсот  гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід  держави судовий збір в сумі 51 гривня  та
30  гривень  за інформаційно-технічне  забезпечення
розгляду  справи, на  відповідні
Заява  про апеляційне  оскарження
рішення  суду  може
бути  подано  на
протязі  10-ти  днів після проголошення, а апеляційна  скарга
на  протязі  20-ти  днів  після
подання  заяви  через
Літинський  районний  суд
до  Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ:                                 підпис

ВІРНО:                                   СУДДЯ:

Секретар: