Справа
№22Ц-2705/2007р.                                             Головуючий
у 1 інстанції Дубас Т.В.
Категорія   5                                                                      Доповідач
у 2 інстанції Поліщук М. А.
УХВАЛА

Іменем України.

23
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І. судців - Касьяненко Л.І.,
Поліщука М. А.. при секретарі - 303уля Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною

скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду

від 7 травня 2007року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1            про поділ будинку в натурі.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення осіб,  які беруть участь
у розгляді справи,  перевіривши матеріали
цивільної справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2005року ОСОБА_2  звернувся із
вказаним позовом до суду,  просив
розділити житловий будинокАДРЕСА_1,
виділивши йому 39/50 частини будинку,
а відповідачеві - 11/50 частин,
зокрема приміщення: передпокій 2-1 площею 9, 2кв.м,  кухню 2-2 площею 13, 6 кв.м; ванну 2-3 площею
4, 4 кв.м; жилу кімнату 2-4 площею 13, 6 кв.м,
а також частину кімнати 2-5 площею 13, 8 кв.м.

Позовні
вимоги обґрунтовував тим,  що 11 жовтня
2003року він подарував 1150 частини будинку відповідачеві,  в якому серед переліку кімнат було вказано
кімнату під номером 2-6 площею 13, 8 кв.м,
але фактично такої кімнати 2-6 і площею 13, 8 кв. м відповідно до
поетажного плану немає,  а вони із
відповідачем домовились,  що він дарує
йому частину кімнати 2-5,  потім
відповідач зробить перегородку і ця майбутня кімната розміром 13, 8 кв.м буде
кімнатою 2-6,  проте після укладення
договору дарування відповідач відмовився розділити кімнату 2-5 перегородкою і
фактично користується всією кімнатою 2-5 жилою площею 22, 3 кв.м,  порушуючи право власності позивача.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 7 травня 2007року позов задоволено.
Виділено у власність ОСОБА_2 жилі приміщення в будинкуАДРЕСА_1: коридор 1-1
площею 7, 8 кв.м,  передпокій 1-2 площею
21 кв.м,  житлову кімнату 1-3 площею 23,
8 кв.м,  житлову кімнату 1-4 площею 12, 9
кв.м,  ванну 1-5 площею 4, 3 кв.м,  кухню 1-6 площею 22, 1 кв.м,  1-7 вхід в підвал площею 1, 6 кв.м,  1-8 коридор площею 8, 5 кв.м,  1-9 житлова кімната площею 26, 9 кв.м,  1-Ю житлову кімнату площею 17 кв.м,  погріб під приміщення 1-6,  ґанок,
гараж «Ж»,  гараж «З»,  1А частину огорожі,  частину кімнати 2-5 розміром 8, 5 кв.м,  всього на суму 124 288грн.,  що становить 79/100 частин будинку.

Виділено у власність ОСОБА_1 жилі приміщення в будинкуАДРЕСА_1:                             2-1

передпокій
площею 9, 2 кв.м,  2-2 кухня площею 13.6
кв.м,  2-3 ванна площею 4, 4 кв.м,  2-4 житлову кімнату площею 13, 6 кв.м,  частину жилої кімнати 2-5 площею 13, 8
кв.м,  погріб «К»,  сарай «Л»,
вбиральня «М»,  12 частину
огорожі всього на суму 32 962грн.,  що
становить 21/100 частин будинку. Ремонтно-будівельні роботи на суму 919грн. по
переобладнанню

будинку   у
двоквартирний:   розбирання   перегородки
між  приміщеннями   1-4
та   2-5   і

влаштування перегородки
у кімнаті 2-5 покладено на ОСОБА_2

Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1173грн.50коп.3а різницю в частках.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,
провадження у справі закрити,
посилаючись на невідповідність рішення суду вимогам закону.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд виконавши всі вимоги
цивільного судочинства,  вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Вказані
висновки колегія суддів вважає обґрунтованими і такими,  що відповідають вимогам закону.

Відповідно
до п.1  ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,  що є у спільній частковій власності.

Згідно  ст. 367 ЦК
України майно,  що є у спільній
частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за
домовленістю між ними.

Судом
встановлено,  що 11.10.2003року
ОСОБА_2  за договором дарування подарував
ОСОБА_11150 частин будинкуАДРЕСА_1,  а
саме передпокій площею 9, 2 кв.м,  кухню
площею 13, 6 кв.м,  ванну площею 4, 4
кв.м,  житлову кімнату площею 13, 6
кв.м,  житлову кімнату площею 13, 8
кв.м,  що на поверховому плані зазначені
відповідно під номерами 2-1,  2-2,  2-3,
2-4,  2-6,  тамбура площею 4, 6 кв.м,  погріб літ.»К»,  сарай літ.»Л»,  вбиральню літ.»М»,  огорожу№3. Житлова площа 1150 частин будинку
становить 35, 9кв.м,  загальна 67, 7
кв.м.

Згідно
поетажного плану будинку( а.с. 67) житлової кімнати 2-6 площею 13, 8кв.м,  яка зазначена в договорі дарування,  не існує,
а є кімната 2-5 площею 22, 3 кв.м.
Крім цього в договорі дарування невірно зазначено площа 11/50 частин
будинку. Так,  жила площа фактично
становить - 27, 4 кв.м,  загальна площа -
54, 6 кв.м.

Оцінивши
вказані докази,  суд обґрунтовано виходив
із того,  що під вказаною в договорі
дарування кімнатою площею 13, 8 кв.м сторони мали на увазі частину жилої
кімнати 2-5 площею 22, 3 кв.м,  домовившись
зробити у ній перегородку яка повинна була розділити цю кімнату на дві кімнати
площею 13, 8 кв.м  і   8, 5 кв.м.

Кожна із сторін
оспорює право власності на жилу кімнату 2-5 площею 22, 3 кв.м.

За
вказаних обставин,  поскільки відповідач
фактично користується кімнатою площею 22, 3 кв.м,  а в сукупності з іншими подарованими
приміщеннями він користується більше ніж 11/50 частинами будинку,  суд правомірно поділив будинок,  що є у спільній частковій власності позивача
і відповідача.

Виділені
у власність ОСОБА_1 приміщення в будинку та надвірні споруди в сукупності з
грошовою компенсацією за різницю в частках в розмірі 1173, 50грн. відповідають
11/50 частинам будинку,  які були
подаровані йому позивачем.

Колегія
суддів вважає,  що суд повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
що їх регулює.

Передбачених
законом підстав для скасування рішення суду із закриттям провадження у справі
відповідно до  ст. 310 ЦПК України при
апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що рішення
суду не відповідає вимогам закону,
поскільки договір дарування 11/50 частин будинку,  укладений сторонами 11.10.2003року,  не оспорений,
в установленому законом порядку не визнаний недійсним,  не можуть бути прийняти до уваги,  поскільки вказана обставина правового
значення для вирішення спору немає.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 303, 308, 315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    - відхилити.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду від 7 травня 2007року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.