Справа №
33-ц-116/07                                                      Головуючий у 1 інстанції-Костів О.З.
Категорія - 34                                                                     Доповідач             -    Подолкж В.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ.

29 травня 2007
року.                                                                              місто Луцьк.

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного
суду Волинської області в складі:

Завидовської- Марчук О.Г., Мудренко Л.І., Подолюка В.А.,

Розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/2 частину домоволодіння, поділ майна та встановлення права користування 1/2
частиною земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_ про визнання
заповіту недійсним , за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 10 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 9 вересня 2004 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2003 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, його
поділ та визнання права користування 1/2 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1
Тернопільської області.

Позов мотивувала тим, що спірне домоволодіння належало
їх матері, яка 6 червня 2001 року склала заповіт на все належне їй майно на її
і брата в рівних долях. Після смерті матері
вона та відповідач прийняли спадщину, але оформити право власності на
належну їй частину немає можливості із-за утримання ОСОБА_2. технічної
документації на будинок.

В серпні 2003 року ОСОБА_2, звернувся в суд із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним посилаючись на
те, що в грудні 1995 року мати склала заповіт на все належне їй майно на його користь, який не скасовувався і не
змінювався в подальшому.

Вважає, що
зареєстрований в реєстрі за № 61   6
червня 2001 року

2

Великогаївською    сільською
радою заповіт матір'ю не міг бути складеним оскільки посадові особи органу місцевого самоврядування у заповідача не
були у вказаний час, а підпис на ньому не являється підписом матері.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10
червня 2004 року, яке ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 9
вересня 2004 року залишене без змін, позов ОСОБА_1задоволений, а в зустрічному
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
ОСОБА_2. посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права
та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1та відмовляючи в
позові ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції з'ясувавши
всі обставини справи та давши їм правильну юридичну оцінку прийшов до вірного
висновку, що заповіт складений ОСОБА_3 та посвідчений Великогаївською сільською
радою згідно вимог законодавства.

Апеляційний
суд погодився з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати
або ( та ) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду 10 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 9 вересня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.