Справа №
22-923/2007 року                                    Головуючий
в 1-й інстанції: Вавринчук О.М.
рішення

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

«06»
червня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді: Бережного С. Д.,

судців:
СамчукаП.П,  РищукаП.К,  при секретарі: Липко А.,  за участю позивача-відповідача:ОСОБА_1,  та позивача-відповідача: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляцію
ОСОБА_2  на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від «23» березня 2007 року.

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання
його таким,  що втратив право на
користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1,
посилаючись на те,  що відповідач
з 2000 року не проживає у вказаній квартирі без поважних причин. Останнім місце
проживання було залишено добровільно. Будь-які перешкоди у користуванні
квартирою вона йому не чинила. Вказувала,
що чоловік проживає з іншою жінкою в Житомирській області на протязі
багатьох років.

В лютому
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
вселення його у квартиру АДРЕСА_1  що в
м.  Хмельницькому,  посилаючись на те,  що відповідачка чинить йому перешкоди в
користуванні зазначеним житлом,  змінила
замок і не пускала в спірну квартиру.

Ухвалою
Хмельницького міськрайсуду від 20 лютого 2007 року дані позовні заяви були
об'єднані в одне провадження.

Рішенням
місцевого суду задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2. Останнього визнано
таким,  що втратив право користування
житловим приміщенням по АДРЕСА_1.

В позові
ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про вселення його у
квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить скасувати рішення місцевого суду та постановити нове,  яким задоволити його позовні вимоги в повному
обсязі.

При
цьому апелянт посилається на те,  що суд
першої інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи.

Зокрема,  як вважає апелянт,  суд не в повній мірі врахував,  що:

·
квартиру отримав саме він за місцем своєї роботи;

·
іншого житла у його власності ніколи не було,  з іншою жінкою в фактичних стосунках ніколи
не перебував;

·
свідки,  покази
яких суд поклав в основу свого рішення,
є зацікавленим в результатах розгляду;

- він не
проживав у спірній квартирі через відрядження за характером своєї роботи,  а останнім часом - вимушено,  оскільки ОСОБА_1 чинила перешкоди,  замінивши вхідний замок та не пускаючи у дане
приміщення,  що підтверджується
відповідними показам свідків,  свідчення
яких суд безмотивовано не взяв до уваги. В зв'язку з цим,  апелянт вважає,  що у суду не було підстав визнавати його
таким,  що втратив право на проживання у
квартирі.

Заслухавши
суддю-доповідача,  доводи ОСОБА_2  на підтримку своєї апеляції,  пояснення ОСОБА_1 та її представника,  яка вважала рішення суду першої інстанції
законним і обґрунтованим,  перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляція підлягає задоволенню,  а рішення суду скасуванню з ухваленням нового
рішення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня
1985 року «Про деякі питання,  що виникли
в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,  у справах по визнання наймача або члена його
сім'ї таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням,
необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені
строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні,  у осіб,
які потребують догляду,  внаслідок
неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений
строк.

Як
вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін,  ОСОБА_2 з 1979 року прописаний в спірній
квартирі,  яку отримав за місцем роботи.

По характеру
роботи він постійно знаходиться у відрядженнях.

Після
ускладнення сімейних відносин з ОСОБА_1,
з якою знаходиться у шлюбі,
остання змінила вхідні замки на дверях та перестала впускати
ОСОБА_2  у спірну квартиру. Що
підтверджується висновком Південно-Західного ХМВ УМВСУ в Хмельницькій обл. на а. с 32.

Колегія
суддів,  оцінивши зазначені
обставини,  приходить до висновку,  що причини відсутності відповідача понад
встановлений строк,  слід визнати
поважними.

За таких
обставин,  керуючись  ст.
ст.  307, 309,  314,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від «23» березня 2007 року скасувати.

ОСОБА_1
відмовити в задоволенні позову про визнання ОСОБА_2,  таким,
що втратив право користування АДРЕСА_1,
а позов ОСОБА_2 задоволити та вселити його в зазначену квартиру

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  проте може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.