Справа № 22ц-3285/07                            Головуючий у суді 1
інстанції: Щербина О.О.
Категорія    21                                           Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
червня 2007 року                  Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                                            Козлова
СП.,  Можелянської З.М.

При
секретарі:                                Білоус
A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Першотравенську про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Відділення
виконавчої дирекції ФССНВ та ПЗ України в місті Першотравенську в апеляційній
скарзі просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду від 16
листопада 2006 року,  яким з нього на
користь ОСОБА_1 стягнуто на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.,  і відмовити в задоволенні позовних вимог.

В
обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те,  що суд безпідставно частково задовольнив
позовні вимоги позивача,  не врахувавши
вимоги норм матеріального права,  пропуск
позивачем строку на звернення до суду,
відсутність передбачених законом доказів про спричинення йому моральної
шкоди,  виплату позивачу всіх
встановлених законом страхових сум у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що позивач тривалий час працював на шахтах ВАТ
"Павлоградвугілля" і захворів на професійне захворювання,  а саме: поперековий остеохандроз з чітко
визначеним больовим синдромом,
вегетативну полінейропатію верхніх кінцівок.

За
висновком МСЕК від 24 липня 2002 року йому встановлено 15% втрати професійної
працездатності.

Таким
чином,  у зв'язку з отриманою на
виробництві травмою позивач втратив працездатність,  відчуває фізичний біль,  душевні переживання,  вимушений постійно лікуватись і докладати
додаткові зусилля для організації життя.

За таких
обставин апеляційний суд вважає,  що
міськрайонний прийшов до обгрунтованого висновку про спричинення позивачу моральної
шкоди в результаті професійного захворювання і,
керуючись ст.ст. 21,  28 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності",  стягнув з відповідача на користь позивача
страхову виплату на відшкодування моральної шкоди,  визначивши його розмір з урахуванням обставин
справи,  характеру та ступеню спричинених
моральних страждань.

Доводи в
апеляційній скарзі про пропуск позивачем трьохмісячного строку на звернення до
суду і необхідність для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди не
ґрунтуються на законі.

Посилання
на недостатність доказів для такого відшкодування є безпідставними,  оскільки,
в матеріалах справи маються документи щодо отриманої позивачем травми на
виробництві,  втрати ним,  у зв'язку з цим працездатності,  встановлення інвалідності,  стану його здоров'я.

Те,  що відповідач виплати позивачу інші страхові
виплати у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
не звільняє його від обов'язку сплатити страхові виплати за моральну
шкоду.

Не може
бути підставою для скасування рішення суду і те,  що на 2006 рік зупинена дія норм
вищезазначеного Закону,  які передбачають
відшкодування моральної шкоди,  так як
позивачу втрата працездатності була встановлена ще у 2005 році.

Тому,  апеляційний суд вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити,  а рішення
суду - залишити без змін.

Керуючись
ст.ст.307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в місті
Першотравенську відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду від 16 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.