Справа №2-2140/07/02
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

3 квітня 2007 р.                                                                     Київський
районний суд м.Харкова

в складі:
головуючого - судді                                               Божко
В.В.

за
участю секретаря                                              Моісеєвої-Жуковської
О.Б.

розглянувши у
відкритому попередньому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до РВК Київського району м. Харкова, третя особа
Восьма державна нотаріальна контора м. Харкова про визнання права власності на
житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом
до РВК Київського району м. Харкова про визнання права власності на
домоволодіння у порядку спадкування, посилаючись на те, що вони мешкають у
житловому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1, прописані там тривалий час.
Зазначений будинок належать наступним особам: ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6. Усі вказані особи, які є їхніми родичами, на даний момент померли. З
моменту смерті вказаних осіб інші їхні родичі, окрім співпозивачів, в будинку
не проживали, спадщину не приймали, про майно не турбувались та не сплачували
необхідні платежі. Позивачі вважають, що частки у праві власності на будинок
мають перейти у їхню власність та розподілитись між ними.

Представник позивачів будучи допитаним у судовому засіданні, підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача РВК Київського району м. Харкова, в судове
засідання не з"явився, надала суду заву
с проханням розглянути справу у її відсутності, проти позову не заперечує

Представник Восьмої державної нотаріальної контори, в судове засідання
також не з"явився, надала суду заву
с проханням розглянути справу у її відсутності, ухвалити рішення на розсуд
суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до
наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2. мешкають у житловому приватному будинку за
адресою: АДРЕСА_1, прописані там тривалий час, що підтверджується штампами про
реєстрацію місця проживання у паспортах, домовою книгою та довідкою КЖЕП № 6
Київського району міста Харкова.

Згідно з наданим Державним комунальним підприємством
харківського міського Бюро технічної інвентаризації листом від 24.11.1995 р
частки у праві власності на Будинок належать наступним особам: ОСОБА_3 -
142/312, згідно договору дарування від 1.03.1961 р № 7-1929; ОСОБА_4 - 20/312,
згідно виконавчого листа народного суду Московського району від 19.10.1945 p.;
ОСОБА_5 - 60/312, згідно свідоцтва про спадщину від 29.10.1940 р.;ОСОБА_6 -
90/312, згідно свідоцтва про спадщину від 22.07.1958 р, договору дарування від
9.08.1950 р№ 3-487.

На даний момент згідно з усними роз'ясненнями ці частки
та власники не змінились. Разом з тим усі вказані особи, які є родичами
позивачів, на даний момент померли, про що надано наступні докази: свідоцтво
про смерть ОСОБА_5, померлої -ІНФОРМАЦІЯ_1.;
свідоцтво про смерть ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,; дані про смерть
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.;
дані про смерть ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис № 2665.

З моменту смерті вказаних осіб ніхто, окрім співпозивачів, в будинку не проживали,
спадщину не приймали, про майно не турбувались та не сплачували необхідні
платежі.

Суд, вважає, що вказані частки у праві власності на спірний будинок мають
перейти у власність позивачів та розподілитись між ними наступним чином та на
наступних підставах:

Частка ОСОБА_5 (60/312), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1., що належить їй
на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.10.1940 р, згідно з її
заповітом від 09.07.1985 р мала перейти до її доньки, а матері позивачів
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5. Інших живих дітей, а також осіб, що мали право
на обов'язкову частку у спадщині, на момент смерті ОСОБА_5. в неї не було.

Факт родинних зв'язків між позивачами та зазначеними особами
підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_7., свідоцтвом про шлюб батьків
позивачів ОСОБА_7. та ОСОБА_3., внаслідок якого мати змінила прізвище на
„ОСОБА_7", свідоцтвами про народження позивачів, довідкою про шлюб
громадянки ОСОБА_1 (зараз співпозивачки ОСОБА_1) з громадянином ОСОБА_8..
внаслідок чого її прізвище було змінено
ідкою про розірвання шлюбу громадянки ОСОБА_1. та Гончарова М.А.,
свідоцтвом про шлюб громадянки ОСОБА_1. (зараз співпозивачки ОСОБА_1) з
громадянином ОСОБА_9, внаслідок чого її прізвище було змінено. ОСОБА_5. померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому ОСОБА_7. фактично прийняла спадщину (відповідно до
вимог ст.549 ЦК УРСР 1963 p.), оскільки проживала в цьому будинку та турбувалась про
нього (домова книга, довідка КЖЕП), але не оформила свідоцтво про право на
спадщину у зв"язку з відсутністю в державному нотаріальному архіві
Харківської області копії свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 від
29.10.1940 p., оскільки немає архіву до 1943 р, його було знищено під
час війни. ОСОБА_7. померла ІНФОРМАЦІЯ_5., при цьому впродовж шестимісячного
строку з моменту її смерті спадщину фактично прийняли обидва позивачі та їхній
батько ОСОБА_3. (підтверджено домовою книгою, довідкою КЖЕП).

Таким чином, оскільки інших дітей у ОСОБА_7. та заповіту немає, частка мала
розподілитись порівну на трьох (відповідно до вимог ст.529 ЦК УРСР 1963 р)
наступним чином:

Доньці
ОСОБА_1(колишній ОСОБА_7, ОСОБА_8) - 20/312;

Синові
ОСОБА_2 - 20/312;

Чоловіку
ОСОБА_3 - 20/312.

Частка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. належить йому на підставі договору
дарування від 1.03.1961 р № 7-1929. Крім того, він фактично прийняв спадщину
після смерті його дружини, а нашої матері ОСОБА_7. Загалом його частка має
складати 162/312 (142/312 + 20/312). Ця частка після його смерті має
розподілитись порівну наступним чином:

Доньці
ОСОБА_1(колишній ОСОБА_7, ОСОБА_8ї) - 81/312;

Синові
ОСОБА_2 - 81/312.

Частка ОСОБА_4, (20/312), померлого ІНФОРМАЦІЯ_6. належить йому на підставі
виконавчого листа народного суду Московського району від 19.10.1945 р.
-відомості БТІ.

Частка ОСОБА_6 (90/312), померлого ІНФОРМАЦІЯ_4. належить йому на підставі
свідоцтва про спадщину від 22.07.1958 р, договору дарування від 9.08.1950 р №
3-487 - відомості БТІ.

Вказані дві частки, що разом складають 110/312 спірного
будинку, були фактично прийняті до володіння позивачкою ІНФОРМАЦІЯ_1, яка усі
ці роки (з 1996 р по даний час, тобто більше 10 років) користувалась ними,
піклувалась про них, зробила

ремонт, сплачувала усі
належні платежі, а до неї це ж робили її бабуся ОСОБА_5. (з 1955 р по 1989 р),
мати ОСОБА_7. (з 1955 р по 1995 р) та батько ОСОБА_3. (з 1953 р по 1998 р).
Разом вказані особи володіють цими частками вже значно більше 10 років. Усі ці
роки вказаними особами здійснювалось відкрите, добросовісне і безперервне
володіння й користування даним майном, при цьому жодна особа не заявила про
своє право на це майно. Тому на підставі вказаного можна вважати, що позивачка
набула право на 110/312 будинку на підставі набувальної давності відповідно до
ст. 344 ЦК. Зазначене
підтверджується, випискою з домової книги про місце проживання позивачки,
квитанціями про сплату земельного податку, відсутністю факту прийняття спадщини
з боку родичів власників вказаних часток, відсутністю з їхнього боку турботи
про це майно.

Таким чином,
позов позивачів підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.1235 ч.І,
1270 ч.І ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов   задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за ОСОБА_5,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, померлим
ІНФОРМАЦІЯ_2. на 101/312 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку
спадкування за ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5,
ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2. на 101/312 домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності в порядку набувальної давності на
110/312 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4,
померлому ІНФОРМАЦІЯ_6.,
та ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.