Справа № 22-ц-1070-Ф/07                                                                               Головуючий
суду першої інстанції                                    Панченко
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                   Соболюк
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

5
вересня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м.  Феодосії
в складі:

головуючого
- судді                   Ломанової Л.О.,

суддів                                          Соболюка
М. М. ,

Мамасуєвої Л.О.

при
секретарі                              Петриченко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Колективного
Підприємства Молодіжний Жилий Комплекс «Прометей»
до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за сплату витрат,
пов'язаних з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової
території та комунальних послуг,  за
апеляційною скаргою Колективного Підприємства Молодіжний Жилий Комплекс «Прометей» на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 20 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.
про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Вимоги
позову мотивовані тим,  що КП МЖК «Прометей» є замовником
будівництва та балансоутримувачем будинку № 106 по вул.  Челнокова.
У вказаному будинку в квартирі № 35 мешкають відповідачі,  які не проводять сплату витрат,  пов'язаних з утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території та комунальних послуг,  у наслідок чого,  станом на 1 листопада 2006 року,  за ними утворилася заборгованість у розмірі 581,  61 грн.

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 20 квітня 2007 року відмовлено у
задоволенні позову КП МЖК
«Прометей».

На
вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу,  в якій просить оскаржуване рішення суду
скасувати і ухвалити нове - по суті позовних вимог,  посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,  на
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  обговоривши
доводи апеляційної скарги,  заперечень на
неї,  дослідивши матеріали справи,  вислухавши пояснення ОСОБА_1.,
колегія судів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно
вимог частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції виходив з
безпідставності вимог позивача,  оскільки
відсутній договір між позивачем та відповідачами про надання
житлово-комунальних послуг.

Проте
такий висновок суду першої інстанції колегія суддів не може визнати
обгрунтованим.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1. ОСОБА_2. є
співвласниками кв. АДРЕСА_1 (а.с.
9),  балансоутримувачем якого є
позивач (а.с.  4).

Позивач
є постачальником комунальних послуг,  а
відповідачі споживачами цих послуг.

З
матеріалів справи вбачається,  що
фактично між сторонами існували і існують правовідносини по наданню
житлово-комунальних послуг і користування такими послугами,  які витікають із нормативно-правових
актів,  зокрема  ст.
162 ЖК України,  Правил
користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями,  затверджених Постановою КМУ № 572 від 8
жовтня 1992 року,  Правил надання послуг
з централізованого опалення,  постачання
холодної та гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.

Судом
встановлено,  що позивач виконував свої
зобов'язання по наданню таких послуг,  а
відповідачі,  будучи споживачами цих
послуг,  свої зобов'язання по їх
оплаті,  не виконували у повному обсязі.

Як
зазначено у ч. 1  ст.  4 Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на
Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі
цивільного,  житлового
законодавства,  цього Закону та інших
нормативно-правових актів,  що регулюють
відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно
з  ст.
11 ЦК України
цивільні права та обов'язки можуть виникати як з договорів та інших правочинів,  так і з безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Відповідно
до ч.3  ст.  510 ЦК
України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права,  і обов'язки,
вона вважається боржником у тому,
що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони,  і одночасно кредитором у тому,  що вона має право вимагати від неї.

У
положеннях ч. 1  ст.  623 ЦК
України зазначено,  що боржник,  який порушив зобов'язання,  має відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

У даному
випадку позивач,  виконавши свої
зобов'язання по наданню послуг,  має
законні підстави вимагати від відповідача оплати за надання йому цих послуг.

За таких
обставин висновок суду щодо безпідставності вимог позивача є неспроможним.

Відповідачі
фактично користувалися послугами та сплачували них,  але не в повному обсязі,  не відмовлялися від них,  не вимагали відключення їхньої квартири від
мережі,  а сама по собі відсутність
письмового договору не звільняє них від оплати за отримані послуги.

З
матеріалів справи вбачається,  що позивач
звернувся до суду у грудні 2006 року з вимогою про стягнення заборгованості
витрат,  пов'язаних з утриманням
житлового будинку і закріпленої прибудинкової території та комунальних послуг,  починаючи з квітня 2001 року (а.с.  З,
18).

Відповідно
до  ст.
71 ЦК УРСР
та  ст.
257 ЦК України
загальний строк позовної давності для захисту права особи,  права якої порушено,  встановлюється в три роки.

Матеріали
справи не містять переконливих доказів,
що свідчать про визнання відповідачами боргу з оплати витрат,  пов'язаних з утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території та комунальних послуг по за межами строку
позовної давності.

Матеріалами
справи підтверджується розмір боргу відповідачів з урахуванням строку позовної
давності з сплати витрат,  пов'язаних з
утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території у сумі
186,  9 грн. та комунальних послуг у
розмірі 12,

46
грн.(за послуги водопостачання та опалення),
а всього - 199,  36 грн,  також цей борг був визнаний Сергєєвою І.В. у
судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином
вказану суму боргу слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Вказане
свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення,  відповідно до ч. 4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України,  з ухваленням
нового - про часткове задоволення позову КП МЖК «Прометей» - стягнення в рівних
долях з відповідачів на користь позивачів заборгованості з оплати витрат,  пов'язаних з утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території та комунальних послуг у розмірі 199,  36 грн.

На
підставі наведеного,  статей 11,  360,
510 та 623 Цивільного кодексу України,
статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  пунктів 14 та 17 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями,  пункту 20 Правил надання послуг з
централізованого опалення,  постачання
холодної та гарячої води і водовідведення,
керуючись статтею 303,  пунктом 2
частини 1 статті 307,  пунктом 4 частини
1 статті 309,  статтями 313,  314 та 316 Цивільного процесуального кодексу
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Колективного Підприємства Молодіжний Жилий Комплекс «Прометей» - задовольнити
частково.

Рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 20 квітня 2007 року -скасувати.

Ухвалите
у справі нове рішення,  яким стягнути в
рівних долях з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь Колективного Підприємства Молодіжний Жилий Комплекс «Прометей» (р/р
7621 крф УСБ МФО
324010 КОД 2035086) заборгованість з оплати витрат,  пов'язаних з утриманням житлового будинку і
закріпленої прибудинкової території та комунальних послуг у розмірі 199,  24 грн.,
судовий збір у сумі 51,  00 грн і
30,  00 грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  а всього - 280,  24 грн.,
в решті позовних вимог відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його
проголошення,  однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.