Справа № 22-ц- 521 /07                                  Головуючий у І
інстанції - Пушкарчук
№ 5                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                                      місто
Луцьк

Судова
палата у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі
колегії суддів:

головуючого -
судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В.,
Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника
відповідачаОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про визнання права власності на ХА частини квартири за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 20 квітня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність рішення суду із-за порушення
і неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Просить
рішення суду скасувати та постановити нове,
яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 20 квітня 2007 року в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на Vi частини
квартири відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_13азначає,  що суд першої інстанції залишив без уваги її
покликання на те,  що одна кімната спірної
квартири була придбана відповідачем за час їх спільного проживання однією
сім'єю та за їх спільні кошти. Однак,
суд помилково не застосував при вирішенні даної справи норми  ст.  74
СК України та  ст.  368 ЦК
України. Крім того зазначає,  що факт
спільного проживання з відповідачем однією сім'єю встановлений рішенням
Луцького міськрайонного суду від 30 листопада 2005 року в справі за позовом про
встановлення батьківства. Тому суд першої інстанції прийняв помилкове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.1998 року та
на підставі свідоцтва про право власності

на житло
( приватизація) від 23.04.1998 року на праві приватної власності належить квартираАДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_13ареєстрована
та проживала у належній відповідачу квартирі. Шлюб між сторонами не укладався.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача
ОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_3,  їх представників ОСОБА_2 таОСОБА_4,

перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  колегія суддів
приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає відхиленню,  а рішення
суду залишенню без змін з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач ОСОБА_3. являється єдиним власником квартири АДРЕСА_1,  а позивач ОСОБА_13ареєстрована у вказаній
квартирі з 1997 року (а.с. 8),  а
проживала - з 1993 року. 18 листопада 1995 року у неї народилася дочка
ОСОБА_6,  батьком якої є відповідач
ОСОБА_3.,  що встановлено рішенням суду
від 30 листопада 2005 року. Вказані обставини не заперечили в судовому
засіданні сторони по справі.

В
судовому засіданні встановлено,  що у
1997 році відповідач купив у ОСОБА_7
частину спірної квартири згідно договору купівлі- продажу .23 квітня
1998 року іншу частину квартири приватизував згідно Закону України „ Про
приватизацію державного житлового фонду" (а.с.  4.15,
64).Таким чином,  у відповідача
знаходиться спірна квартира у приватній власності.

Крім
того,  судом встановлено,  що позивач проживала у спірній квартирі,  однак не перебувала у зареєстрованому шлюбі
із відповідачем по справі.

Відповідно
до  ст. .22 КпШС України майно,  нажите подружжям за час шлюбу є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння і розпорядження
цим майном.

Оскільки
позивач не перебувала у шлюбі із відповідачем по справі,  таким чином не може володіти і розпоряджатися
майном,  яке їй не належить.

Покликання
позивача,  що вона позичала гроші на
придбання спірної квартири безпідставні,
оскільки відповідач заперечив даний факт і вказані обставини йому
взагалі невідомі. Крім того ,  позивач не
довела,  що ці кошти нею потрачені на
придбання саме спірної квартири

В обґрунтування
своїх доводів позивач ОСОБА_1. посилається на те,  що факт її спільного проживання однією сім'єю
з відповідачем підтверджується їх спільними фотографіями,  листами ОСОБА_3 Однак,  на думку колегії суддів,  вказані докази підтверджують лише факт
спілкування між сторонами по справі.

Отже,  суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку ,  що позовні вимоги ОСОБА_1. до
задовольняння не підлягають.

Таким
чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Однак із
мотивувальної частини рішення слід виключити покликання суду на  ст. . ст.
21, 68,  74 СК України,   ст. .368 ЦК України,  оскільки
виниклі правовідносини регулюються нормами законодавства,  чинного на час їх виникнення. А також,  підлягає виключенню • висновок суду,  що не встановлено,  що сторони перебували у фактичних шлюбних
відносинах з 1993 року по 2004 рік,  так
як вимоги позивача про всатонолення факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах не заявлялися..

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити,  а
рішення Луцького

міськрайонного
суду від 20 квітня 2007 року в даній справі залишити без змін,  виключивши із мотивувальної частини
покликання суду на  ст. . ст.  21, 68,
74 СК України,  ст. .368 ЦК України,  речення „ В судовому засіданні не
встановлено,  що сторониперебували у
фактичних шлюбних відносинах з 1993 по 2004 роки".

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.