Справа
№ 22 ц-1871/07                     Головуюча суду
1   інстанції   Подзігун Г.В.
32                                         Доповідач
апеляційного суду   Шолох З.Л.
УХВАЛА

Іменем України

12
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої -
Славгородської Н.П.,

суддів - Шолох
З.Л.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,  за
участю:

·
позивачки ОСОБА_1 та її представникаОСОБА_2,

·
відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4.,  розглянувши у відкритому   судовому
засіданні   у м.  Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на   рішення
Центрального   районного   суду
м.    Миколаєва    від
6   липня 2007 року у справі за

позовом
ОСОБА_1    до    ОСОБА_3 про   визнання
особи   такою,    що
втратила   право   користування      жилим приміщенням,

та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування жилим приміщенням,

встановила:

В квітні
2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Позивачка
вказувала,  що з 10 лютого 1990 року по
10 травня 2006 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем,  дітей від шлюбу немає. В 1991 році на їх
сім'ю із двох осіб була надана вказана двокімнатна квартира.

В 2001
році вони припинили сімейні стосунки,
відповідач забрав цінні речі і перейшов проживати доОСОБА_5,  склавши з нею сім'ю. З нею вони в 2003 році
придбали двокімнатну квартиру,  де відповідач
має Ул частки. Проте,  виписатися зі
спірної квартири відповідач не бажає.

Посилаючись
на викладене та вимоги  ст.  71 ЖК України,  позивачка просила задовольнити її позов.

В
березні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання права користування жилою площею в спірній квартирі.

Він
зазначав,  що ніколи не втрачав зв'язку з
квартирою,  де знаходиться їх спільне
майно подружжя та його особисті речі. Він віддавав дружині гроші для сплати
комунальних послуг,  що вона добросовісно
робила. Іншої сім'ї або іншого постійного місця проживання він не має.

Тимчасова
його відсутність пов'язана з частими відрядженнями та конфліктами з
відповідачкою.    До того    ж,
вони   домовилися про   обмін

житла і протягом 2006 року він займався цим питанням.  Останнім часом відповідачка змінила замки в
квартирі,  чим чинить йому перешкоди у її
користуванні.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив визнати за
ним право користування жилою площею в спірній квартирі.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 6 липня 2007 року відмовлено у задоволенні як первісного,  так і зустрічного позову.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду,  просила його скасувати та постановити
нове,  яким задовольнити її позов.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши законність та обгрутованість
рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що спірна
двокімнатна квартира надана сторонам в 1991 році,  в період шлюбу,  на сім'ю із двох осіб. Після припинення
сімейних стосунків з позивачкою в 2001 році,
відповідач не втрачав зв'язок з квартирою,  де знаходиться їх сумісно набуте майно та
особисті речі. Вони регулярно за двох осіб сплачують як комунальні послуги,  так і послуги за користування житлом.  Протягом 2006 року між ними загострилися
неприязні стосунки з приводу користування спірним житлом.  В травні 2006 року сторони розірвали шлюб. А
в квітні 2006 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом,  аргументуючи його тим,  що відповідач протягом останніх шести місяців
без поважних причин не користується спірною жилою площею.

Суд
повно,  всебічно дослідив обставини
спору,  дав належну оцінку доказам по
справі та прийшов до вірного висновку про те,
що відповідач не втратив право користування спірним жилим
приміщенням.  В зв'язку з чим
обґрунтовано відмовив в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного
позову ОСОБА_3 про визнання за ним права на користування цим житлом,  оскільки останні вимоги заявлені ним зайво.

Доводи
апелянта про те,  що районний суд прийняв
рішення на підставі не встановлених фактичних обставин справи і воно не
відповідає вимогам законодавства,
необгрунтовані.

Докази
оцінені судом з дотриманням вимог
ст.   ст.  58,
59,  212 ЦПК України.

Викладене
свідчить,  що рішення суду постановлене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права,  а тому не вбачається підстав для його
скасування чи зміни.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Центральному районного суду м.  Миколаєва
від 6 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту

проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо

до
Верховного Суду України протягом двох місяців.