Справа №22-1189 2007p.                                     Головуючий
у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
26                                                           Доповідач:Бермес
УХВАЛА

Іменем України

4 червня 2007
року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого- Кіт
І.Н.,  Суддів: Приколота Т.І.,  Бермес І.В.,  При
секретарі: Дунчюс С. Ю.,  З участю
ОСОБА_10,  Та адвокатів ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення   Франківського районного суду м. Львова від
18 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,    з
участю   третьої   особи
ОСОБА_3,    5-ї Львівської
держнотконтори про усунення від спадкування за законом,  -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням постановлено в позові відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду
оскаржив позивач.

Апелянт
покликається на те,  що не
враховано,  що він та мати підтвердили
свої позовні вимоги,  наполігши на тому,  що відповідач- сестра померлого ОСОБА_4
свідомо самоусунулась від надання допомоги брату і не тому,  що в силу стану здоров'я не могла цього
робити,  а тому що не бажала цього
робити,  оскільки хотіла,  щоб брат допомагав їй матеріально,  т.я. після продажу квартири отримав значну
суму грошей,  про що їй було відомо. А
той в свою чергу не вважав за потрібне цього робити. Про нормальний фізичний
стан здоров'я свідчить хоча б той факт,
що вона регулярно приїжджала на пошту в їх район за своєю пенсією з
іншого кінця міста,  маючи можливість
отримувати її на пошті по місцю проживання. Останній факт підтвердила навіть і
представник відповідача.

Про
небажання ОСОБА_4 доглядати за немічним братом в судовому засіданні свідчили
багаточисельні свідки,  сусіди та
знайомі,  які знають багато років їх
сім'ю: ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ОСОБА_7,  ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 та інші.

Наведені
факти свідчать про безспірне небажання ОСОБА_4 здійснювати догляд за своїм
братом,  а не про відсутність можливості
робити це.

Просить рішення
суду скасувати та задоволити позов.

Вислухавши
доповідача,  виступ адвоката ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги,  заперечення ОСОБА_10
та виступ адвоката ОСОБА_1,  перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено,  що позивач звернувся з позовом про усунення
ОСОБА_4 від права спадкування за законом спадщини,  що відкрилася після смерті його дядька. В
обгрунтування своїх вимог покликався на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер його дядько ОСОБА_11 Після його смерті
відкрилася спадщина,  що складалася з 12
частки будинку АДРЕСА_1,  а також вклад в
банку в сумі 7000 долларів США.
При житті покійний мав намір скласти заповіт згідно якого все його майно
заповісти йому та його братові,  однак
цього не зробив у зв'язку з раптовою смертю. Після смерті дядька він звернувся
в 5 Львівську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини,  однак одночасно з ним звернулася і відповідач
по справі,  як сестра покійного.
Вважав,  що відповідач не має права
успадковувати майно покійного,  оскільки
померлий був інвалідом першої групи,
позбавлений можливості самостійно пересуватися,  постійно потребував стороннього догляду,  а відповідач долею померлого не
цікавилася,  від надання допомоги
ухилялася не дивлячись на його прохання.

Судом
встановлено,  що будинок АДРЕСА_1 належав
на праві спільної часткової власності ОСОБА_11 в розмірі 12 частки,  ОСОБА_4 в розмірі 14 частки,  ОСОБА_12 в розмірі 14 частки.
ІНФОРМАЦІЯ_1року помер один з співласників - ОСОБА_11 ,
після смерті якого відкрилася спадщина,  що складалася з 12 частки спірного будинку
та грошового вкладу. За станом свого здоров'я ОСОБА_11 потребував
допомоги. Догляд за ним здійснювали ОСОБА_3 та ОСОБА_13

Для
оформлення свідоцтва про прийняття спадщини в 5-ту Львівську держнотконтору
звернувся позивач та відповідач як представники другої черги.

Згідно
ч. 5  ст.
1224 ЦК України
за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за
законом,  якщо буде встановлено,  що вона ухилилася від надання допомоги
спадкодавцеві,  який через похилий
вік,  тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Встановлено,  що відповідач ОСОБА_4 є похилого віку,  ІНФОРМАЦІЯ_2року народження,  хворіє на гостру кишкову непрохідність,  має защемлення стегнової грижі,  гіпертонічний криз,  сама перебуває в безпорадному стані,  потребує стороннього догляду та допомоги.

При
таких обставинах суд прийшов до вірного висновку,  що відповідач не ухилялася від надання
допомоги спадкодавцеві,  який потребував
догляду,  оскільки ОСОБА_4 є похилого
віку,  ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,  хворіє та потребує стороннього догляду та
допомоги,  а тому підстав для задоволення
позову відповідно до ч. 5  ст.  1224 ЦК України немає.

Не
заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те,  що про небажання ОСОБА_4 доглядати за братом
в судовому засіданні свідчили багаточисельні свідки,  сусіди та знайомі: ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ОСОБА_7,  ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 та інші,  т.я. суд вірно
оцінив покази свідків по справі та вказав,
що основний догляд за ОСОБА_11
здійснювали ОСОБА_3 та ОСОБА_13,
а відповідачка в силу того,  що є
жінкою похилого віку,  за станом здоров'я
не могла здійснювати такий догляд,  однак
навідувала брата,  приносила йому
продукти харчування або передавала їх через знайомих.

Крім
того суд прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_14,  яка ствердила,  що
коли оперували ОСОБА_11  в лікарні за ним доглядала донька
відповідачки.

Голослівними
є покликання в апеляційній скарзі на те,
що факти свідчать про безспірне небажання ОСОБА_4 здійснювати догляд за
своїм братом,  а не про відсутність
можливості робити це.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам,  доводи скарги висновків суду не
спростовують,  тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись
ч.1 п.1  ст. 307,  ч.1
ст. 308,  ч.1.п.І. ст. 314,   ст. 315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.