Справа № 22ц-737/2007                                         Головуючий
Категорія - цивільна                                               Косач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                          м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:    ПОЗІГУНА М.І.,

суддів:                   ІШУТКО В.М.,
МЕЛЬНИЧЕНКА Ю.В.

при
секретарі:   ГАВРИЛЕНКО Ю.В.

з
участю:    позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника
позивачів ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1та ОСОБА_2 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на боці відповідача - Другої Чернігівської державної нотаріальної
контори та Комунального підприємства "Чернігівське міжміське бюро
технічної інвентаризації" про визнання свідоцтва про право на спадщину за
заповітом недійсним та визнання права власності на 1/2 частини квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційною скаргою на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2007 року, яким
позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково: визнані частково недійсними свідоцтво про право на
спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі НОМЕР_1 нотаріусом Другої
Чернігівської державної нотаріальної контори 09.11.2004 року на ім'я ОСОБА_5, в частині
права на спадщину за законом на 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та
свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі НОМЕР_2,
видане нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори
04.02.2006 року на ОСОБА_4, в частині права на спадщину за заповітом на 1/4
частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

2

Визнано право власності на 1/4 частину однокімнатної
кварти ри АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять
скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що факт своєчасного звернення ОСОБА_1 до нотаріуса, щоб
отримати спадщину свого сина, підтверджується показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8. Крім того, вона називала прізвища нотаріусів, до яких зверталась, і
якщо б вони з'явились в судове засідання, також підтвердили факт її звернення
до нотконтори. Апелянти вважають, що суд, визнаючи розмір обов'язкової частки у
спадщині після смерті ОСОБА_9 за її чоловіком - ОСОБА_5, не врахував того, що
останній не перебував у шлюбі із ОСОБА_5, зловживав спиртними напоями, що тільки
ускладнювало і без того складне матеріальне становище сім'ї. Також не врахував
того, що вони допомагали спадкодавиці матеріально, продуктами харчування, а
останні 5 років, коли вона хворіла, доглядали її, допомагали у лікуванні.
Апелянти вважають, що суд повинен був врахувати і ті обставини, що згідно ч.2
ст. 1241 ЦК України, до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість
речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, які повністю отримав ОСОБА_5,
як і грошові заощадження, що належали спадкодавиці та 72 простих іменних акцій
ВАТ "Чексіл". На думку апелянтів, вартість цих речей та майнових
прав, які перейшли до ОСОБА_5, і який розпорядився ними, позбавляють його права
на отримання 1/4 частини усієї квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового
процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_10 він прийняв спадщину,
отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна, що
означає, що він прийняв спадкове майно в цілому, яким би воно не було і з чого
б воно не складалося. Оскільки ОСОБА_2 є неповнолітнім, то в силу ст. 1268 ЦК
України вважається таким, що прийняв спадщину, крім випадків відмови від
прийняття спадщини. При визначенні розміру частки у спадковому майні, на яку
мав би право ОСОБА_10, суд врахував, що на час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_9 її чоловік ОСОБА_5 був за віком непрацездатним, а тому мав право на
обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
першої інстанції виходив з того, що вона після смерті сина спадщину не
приймала, із заявою до нотаріальної контори в установлений 6-ти місячний строк
не зверталася та не навела поважних причин пропуску цього строку, разом з сином
не проживала.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам закону.

3

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на 1А частину однокімнатної квартири
АДРЕСА_1, суд першої інстанції правильно врахував право ОСОБА_5. на обов'язкову
частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, оскільки на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_9 останній був непрацездатним за віком. Посилання в
апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_5 не перебував у шлюбі з ОСОБА_9 є
безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України перебування у
шлюбі не є обов'язковою умовою для отримання обов'язкової частки у спадщині.

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної
скарги про те, що суд не врахував того факту, що ОСОБА_5 повністю успадкував
речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, грошові заощадження, що належали
спадкодавиці на підставі ощадних книжок, та 72 простих іменних акцій ВАТ
"Чексіл", оскільки такі вимоги не були предметом розгляду в суді
першої інстанції і відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт звернення
ОСОБА_1 до нотаріальної контори підтверджується показами свідків, не
заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджують лише факт звернення до
нотаріуса, а не факт подання нею заяви про прийняття спадщини відповідно до ч.1
ст. 1269 ЦК України.
В судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 сама пояснила, що до
нотаріальної контори зверталася усно (а.с.143), про що також не заперечував і
її представник, який пояснив, що вона не знала, що треба звертатись в письмовій
формі, нотаріус їй цього не роз'яснила (а.с.151-153). Поважність причин пропуску
строку на прийняття спадщини як позивачі, так і їх представник пов'язують саме
з тим, що нотаріус не роз'яснила їм права на подачу заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини. Проте, це не можна визнати поважною причиною.

В судовому засіданні також встановлено, що після смерті
ОСОБА_10, тобто після 06.06.2004 року крім іншої спадкової маси відкрилась
спадщина і на квартиру АДРЕСА_2, про що позивачці ОСОБА_1 було достовірно
відомо і нею не подавалось заяви про прийняття даної спадщини, що також є
підтвердженням безпідставності її доводів щодо поважних причин пропуску нею
строку для прийняття спадщини.

Інших поважних причин пропуску строку на прийняття
спадщини позивачі суду не наводять.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив
ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

4

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, яке
прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від
19 лютого 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.