Справа № 22 Ц- 2929/ 2007 р.                                                    Головуючий
у 1 інстанції Кошель Б.І.
Категорія 5, 34                                                                                 Доповідач
у 2 інстанції Яворський М.А
УХВАЛА

іменем України

01
жовтня 2007 року                                                                                                   м.
Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

Головуючого
судді:     Яворського М. А.,

суддів:                             Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С.

при
секретарі                Велицькому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 25 червня 2007 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права спільної
сумісної власності на частку у житловому будинку,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року ОСОБА_2звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1. та просив
постановити рішення яким поділити між ним та відповідачкою як бувшим подружжя
житловий будинок АДРЕСА_1, визнавши за кожним із них право власності по !4
частини вказаного житлового будинку, а також виділити йому в натурі підвал 1-1,
кладову 1-5, котельню 1-6, сходову клітку 1-7, санітарний вузол 1-9, житлову
кімнату 1-11 із сходовою кліткою 1-10, решту будинку виділити відповідачці.

Під час розгляду справи - 25 червня 2007 року позивач уточнив позовні
вимоги та просив визнати за ним право власності на ½
частину вказаного житлового будинку, не проводячи при цьому його поділ в
натурі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25
червня 2007 року позов ОСОБА_2задоволено. Визнано за ОСОБА_2право власності на
1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1Київської області. Визнано за ОСОБА_1. право власності
на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1Київської області. Звільнено сторони
від сплати державного мита як потерпілих від аварії наЧАЕС.

В апеляційній скарзі відповідачка по справі, ОСОБА_1посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції скасувати та передати справу на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відповідно до
правил ст. 303 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 3 серпня 1985
року по 14 липня 2004 року сторони по справі перебували у зареєстрованому
шлюбу. Під час спільного подружнього проживання сторонами по справі була
придбана земельна ділянка та на ній збудований будинок АДРЕСА_1. Даний факт
сторонами не заперечується та підтверджується копіями свідоцтва про розірвання
шлюбу (а. с 7) ,
договору купівлі-продажу земельної ділянки по АДРЕСА_1від 14.11.1995 року (а.с.
28, 29), свідоцтва про право власності виданого БЦ УЖКГ від 09.04.2002 року,
витягу з рішення Білоцерківської міської ради №404 від 18.12.2001 року,
технічного паспорту на

будинок
АДРЕСА_1, довідкою
Білоцерківського   МЕТІ   №26257
від 12.02.2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2., та визнаючи за ним
право власності на 1А частину спірного житлового будинку АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив із положень передбачених ст. 60, 70 СК України, а саме з
того, що частки сторін у спільному майні подружжя є рівними.

Колегія суддів вважає, даний висновок суду першої
інстанції обґрунтованим та таким, що зроблений на підставі доказів поданих
сторонами та досліджених судом в судовому засіданні.

Так відповідно до вимог ст. 60 Сімейний кодекс України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 70 Сімейний кодекс України у разі поділу майна,
що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини
та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Аналогічні норми матеріального законодавства містилися і в ст. 22, 28
КЗпІІІС України , який діяв на час створення сторонами у справі спільного
сумісного майна подружжя та припинення шлюбних відносин.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції критично оцінюючи заперечення
відповідачки, відносно того що їй належить 2/3 частини спірного будинку
оскільки він був побудований за її особисті кошти, які вона виручила від
продажу подарованої їй квартири №115 по АДРЕСА_2, обґрунтовано виходив із того,
що позивачкою не надано достатніх та допустимих доказів того що саме за вказані
кошти був побудований зазначений житловий будинок, а також обґрунтовано
врахував доводи позивача проте, що ним на рівні з відповідачкою вкладалися
кошти в дане будівництво за рахунок заробітку, який він мав від торгівлі сала
завезеним з Польщі. Вказані покази позивача підтверджував свідок ОСОБА_5, (а.с.
69 зв. б), а самого зайняття позивачем вказаною діяльністю не заперечувався і
відповідачкою про що свідчить її промова в дебатах (а.с. 71).

Обґрунтовано на думку колегії суддів суд віднісся
критично до показів свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4які є батьками відповідачки та
фактично зацікавлені в позитивному вирішенні справи на її користь, крім того з
протоколів судового засіданні вбачається, що саме позивачка стверджувала що
земельну ділянку вона придбала разом з позивачем за кошти, які були виручені
від продажу одно кімнатної квартири ( а.с. 34 зв. б.), а свідки ОСОБА_3., та
ОСОБА_4стверджували, що земельна ділянка була придбана за надані ними кошти (а.
с. 47,49).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства на
підставі поданих сторонами та дослідженими судом першої інстанції доказів, тому
рішення суду є обґрунтованим та повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.
ст. 303, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду від 25 червня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2 місяців.