Справа №
22ц-2819/2007                               Головуюч
ий по 1-й інстанції:
суддя -
-21                                                    Доповідач:
суддя - Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                                         м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової Л.В.,  суддів: Стратіло В.І.',  Резникової Л.В.,  при секретарі Кошмак Т.С. ,  з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому у засіданні у приміщенні апеляційного суду у місті
Донецьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства „Добропільська
санітарно-епідеміологічна станція",
треті особи: Добропільське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в м. Добропілля ,  ДП
„Добропіллявугілля" про визнання недійсною санітарно-гігієнічну
характеристику умов праці,  -

встановив:

У жовтні
2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,  вказуючи,
що він з 1971 року працював на підприємствах вугільної
промисловості,  які входять до складу ДП
„Добропіллявугілля". Стаж його роботи у несприятливих підземних умовах
становить 24 роки.

Як
наслідок роботи у шкідливих умовах він з 1983 року перебуває на обліку у
лікарні з діагнозом - хронічний радикуліт.

У 2002 році йому
була встановлена третя група інвалідності.

При
обстеженні з метою встановлення прямого причинного зв'язку між захворюванням та
роботою у шкідливих умовах праці такий причинний зв'язок встановлено не було
через те,  що у санітарно-гігієнічній
характеристиці умов його праці та у доповненнях до неї неповно відображені всі
шкідливі фактори,  що стали причиною
захворювання. Для внесення змін до санітарно-гігієнічної характеристики він
звертався з заявою до суду першої інстанції і рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 5 грудня 2003 року його позовні вимоги були задоволені.
Його робота прохідником та машиністом підземних устаткувань на підприємствах ДП
„Добропіллявугілля" визнана тяжкою.

Умови
праці,  в яких він перебував,  відносяться до 3 класу складності,  що надає йому право на пільгове пенсійне
забезпечення. Крім того,  під час
судового розгляду було встановлено,  що
загальне навантаження прохідника за одну робочу зміну становить 8000-10000
кг.,  а машиніста підземних устаткувань -
більше 5000 кг. Вказане рішення не оскаржене і набрало законної сили.

3

Однак,  коли він звернувся до Добропільської
санітарно-епідеміологічної станції щодо виконання рішення суду та внесення до
його санітарно-гігієнічної характеристики змін в частині навантаження під час
роботи прохідником в межах 8000-10000 кг.,
йому було у цьому відмовлено. Відповідач посилався на те,  що санітарно-гігієнічна характеристика складена
за участю адміністрації та голів профспілок,
а також за висновками атестації робочих місць.

Разом з
тим,  з відповіді директора шахти
„Піонер",  де він працював,  вбачається,
що атестація робочих місць у ДП „Добропіллявугілля" не проводилась
через відсутність коштів.

Він
повторно звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до
санітарно-гігієнічної характеристики з посиланням на відповідь директора
шахти,  однак йому було повідомлено,  що характеристика складена на підставі п.6.1
„Методичних рекомендацій з встановлення санітарно-технічних основних робітничих
професій вугільних шахт" а також на підставі характеристики машиніста
підземних устаткувань шахти "Піонер" ОСОБА_2,  від 1998 року.

Вважає,  що санітарно-гігієнічна характеристика
повинна складатися тільки на підставі даних атестації робочого місця. Не
проведення такої атестації є порушенням діючого законодавства,  що тягне за собою недійсність характеристики.

Просив
постановити рішення,  яким визнати
недійсною санітарно-гігієнічну характеристику умов праці №118/04 від 31.01.2001
року.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду від 22 січня 2007 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалюючи
таке рішення,  суд першої інстанції
виходив з того,  що санітарно-гігієнічна
характеристика умов праці позивача відповідає вимогам чинного законодавства.

У
апеляційній скарзі позивач вказує,  що з
рішенням суду він не згодний,
вважає,  що судом порушено норми
матеріального та процесуального права. При цьому він,  посилався на ті ж обставини,  які викладені у позовній заяві,  зазначив,
що судом не був прийнятий до уваги той факт,  що санітарно-гігієнічна характеристика
складена з грубими порушеннями,  а саме
за відсутності будь-яких лабораторних висновків про шкідливі фактори виробничої
сфери і трудового процесу на підприємстві,
де він працював. Свідчення,  що
були використані при складанні характеристики є узагальненими і не відображають
реальної картини робочого місця,  на
якому він працював. Також судом не враховано те,  що судом вже встановлено,  що його робота у якості прохідника та
машиніста підземних устаткувань є тяжкою.

Вказував,  що судом першої інстанції неповно з'ясовано
обставини,  що завадило винесенню
об'єктивного рішення.

Апелянт просив
скасувати це рішення і ухвалити нове.

Від
відповідача надійшли письмові заперечення на скаргу,  де йдеться про її відхилення та про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача,  пояснення
позивача,  перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

4

Розглядаючи
спір,  апеляційний суд вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Відповідно
з п.1.1. „Інструкції з складання санітарно-гігієнічної характеристики умов
праці працівника за підозри в нього професійного захворювання" санітарно-гігієнічна
характеристика умов праці працівника є одним з документів,  на підставі якого вирішується питання про
зв'язок захворювання з професійною працею.

Згідно з
п.1.2 Інструкції санітарно-гігієнічна характеристика видається тільки
санепідемстанцією.

Наказом
Міністерства охорони здоров'я України від 31.12.1997 р. №382 затверджено
Гігієнічну класифікацію праці за показниками шкідливості та небезпечності
факторів виробничого середовища,
важкості та напруженості трудового процесу.

Крім
того Центральним бюро науково-технічної інформації Донецького
науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань Міністерства
вугільної промисловості УРСР розроблені Методичні рекомендації по визначенню
санітарних характеристик основних робітничих професій вугільних шахт,  які затверджено заступником міністра
вугільної промисловості 10 травня 1982 року.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи та сторонами не заперечується,  що
позивач працював на підприємствах вугільної промисловості,  які входять до складу ДП
„Добропіллявугілля",  в тому числі
на шахті „Піонер" з 1975 р.

З 1983
року він дійсно перебуває на обліку у Добропільській Центральній районній
лікарні з приводу хронічного радикуліту.

За
запитом вказаної лікарні від 25.12.2000 р. Добропільською
санітарно-епідеміологічною станцією була підготовлена санітарно-гігієнічна
характеристика умов праці позивача №11/04 від 31.01.2001 р.

Вказана
характеристика складена у відповідності з вимогами чинного законодавства,  містить дані про характер і умови праці,  які офіційно підтверджені
адміністрацією,  відповідними службами та
професійними спілками шахт ДП „Добропіллявугілля" (а.с. 21-22).

За
запитом Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань від 23.06.2001 р.
№843 відповідачем було видане доповнення за №266/04 від 23.07.01р. до вказаної
характеристики на підставі акту розгляду умов праці від 19.05.01 p.,
який підготовлено згідно з даними,  підтвердженими адміністрацією та профспілками
(а.с. 49-52).

Чисельні
заяви позивача про необ'єктивність санітарно-гігієнічної характеристики
неодноразово перевірялись комісіями з участю адміністрації,  керівників служб,  виробничих дільниць,  профспілок з участю представників Фонду,  міжрайонною прокуратурою. Характеристика була
визнана такою,  що відповідає
дійсності,  що підтверджено документами
шахти та хронометражними дослідженнями.

За
результатами всіх розслідувань встановлено,
що санітарно-гігієнічна характеристика та доповнення до неї складені у
повному обсязі і відповідають дійсним умовам праці (праця прохідника
відноситься до категорії тяжкої,  праця
машиніста підземних устаткувань відноситься до допустимого класу умов праці).

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 про те,  що
санітарно-гігієнічна характеристика складена з грубими порушеннями,  а саме за відсутності будь-яких лабораторних
висновків про шкідливі фактори виробничої сфери і трудового процесу на
підприємстві,  де він працював,  не заслуговують на увагу,  оскільки,
як вбачається з матеріалів справи санітарно-гігієнічна характеристика
умов праці позивача складена у відповідності
з   вимогами   чинного
законодавства   на   підставі
хронометричних

5

досліджень
з участю представників адміністрації та членів профспілок підприємств,  де працював позивач. Крім того,  за висновками фахівців Донецької обласної
санепідеміологічної станції вказана характеристика та доповнення до неї визнані
об'єктивними і такими,  що перегляду не
підлягають,  про що йдеться у листі заступника
Головного Державного санітарного лікаря Донецької області від 26.09.2002 р.
(а.с. 37).

Посилання
апеляційної скарги на те,  що рішенням
Добропільського міського суду від 5 грудня 2003 року його позовні вимоги були
задоволені,  робота прохідником та
машиністом підземних устаткувань на підприємствах ДП „Добропіллявугілля"
визнана тяжкою і під час судового розгляду було встановлено,  що загальне навантаження прохідника за одну
робочу зміну становить 8000-10000 кг.,
машиніста підземних устаткувань - більше 5000 кг.,  не можуть бути підставою скасування для
правильного по суті рішення,
оскільки,  по-перше: предметом
розгляду справи,  по якій було ухвалене
вказане рішення,  були зовсім інші
вимоги,  а саме визнання того факту,  що умови праці прохідника та машиніста
підземних устаткувань на шахтах ДП „Добропіллявугілля" відносяться до
категорії важких. По-друге: правового висновку про те,  що загальне навантаження прохідника за одну
робочу зміну становить 8000-10000 кг.,
машиніста підземних устаткувань - більше 5000 кг. судом першої інстанції
зроблено не було. У рішенні дійсно йдеться про вказані обставини,  однак вони зазначені як пояснення свідка -
заступника директора з охорони праці та техніки безпеки шахти „Піонер"
ОСОБА_3  (ас.  13),
що не можна вважати обставинами,
встановленими рішенням суду,  які
не підлягають доказуванню.

Таким
чином,  апеляційний суд вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст. 304,
п.1  ст. 307,  308,
313,  ст. ст. 314,  315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена протягом двох місяців з моменту набрання нею
законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.