Справа №22ц- 1988/2007року                                      Головуючий
В.М.  Суддя-доповідач: Корнієнко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця 12 дня                                                                      м.  Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді : Корнієнка В.І.

Суддів :
Гальонкіна С. А. Триголова В.М.

При секретарі :
Коротун І.В.

З участю
представника апелянтів ОСОБА_11.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтава цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1
та ОСОБА_2

на рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2до
Лубенської міської ради Полтавської області,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10про визнання
рішень виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та
державних актів на право приватної власності на земельні ділянки недійсними,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2. до Лубенської міської ради
Полтавської області,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10 про визнання рішень виконавчого
комітету Лубенської міської ради Полтавської області та державних актів на
право приватної власності на земельні ділянки недійсними - відмовлено.

З даним
рішенням не погодилися позивачі та подали на нього апеляційну скаргу,  в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення,  яким задовольнити вимоги
про визнання рішень виконавчого комітету Лубенської районної ради Полтавської
області та державних актів на право приватної власності на земельні ділянки
недійсними в повному обсязі.

Апелянти
вважають рішення суду необгрунтованим,
незаконним,  таким,  що постановлено з порушенням матеріальних
норм законодавства,  висновки суду
такими,  що не відповідають обставинам
справи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи та мотиви
апеляційної скарги,  підстав для її
задоволення і скасування рішення не вбачає.

Відповідно  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

У
відповідності із ч.3 ст.  10,  ч.1 ст. 11 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом.

Суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб,  поданим відповідно до цього
Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Так,  судом першої інстанції вірно
встановлено,  що позивачі ОСОБА_1та
ОСОБА_2являються власниками квартир в будинку АДРЕСА_1,  а відповідачі,  в свою чергу,
власниками квартир будинку № АДРЕСА_2.

Також
судом вірно встановлено,  що рішенням
виконавчого комітету Лубенської міської ради № 166-а від 23 липня 1997
року,  на підставі прийнятого 24 липня
1998 року рішення "Про делегування повноважень виконкому міської ради у
вирішенні земельних питань",  була
вилучена частина земельних ділянок із землекористування ДК ЖЕУ на яких
розташовані зазначені вище два будинки та передні власникам приватизованих
квартир будинку № АДРЕСА_2 в спільне користування.

Далі,  судом вірно встановлено,  що рішенням Лубенської міської ради № 270 від
22 жовтня 2003 року,  на підставі поданих
заяв,  була вилучена частина земельних
ділянок площею 84 м та передана до земель міської ради для створення під'їзду
загального користування до жилих будинків сторін,  1000 м для будівництва і обслуговування
жилого будинку,  господарчих споруд,  2602 м для ведення особистого селянського
господарства відповідачам по справі,
мешканцям будинку № АДРЕСА_2.

Цього ж
дня,  22 жовтня 2003 року,  виконавчий комітет Лубенської міської ради
прийняв рішення № 271,  пунктом 6 якого
визначив закріплені і залишені присадибні земельні ділянки в спільній частковій
власності за відповідачами з наданням їм права на видачу державних актів на
право власності на землю.

У
відповідності до цього,  на підставі вказаного
вище рішення № 271 від 22 жовтня 2003 року,
відповідачі отримали державні акти на право власності за земельні
ділянки.

Також
судом першої інстанції вірно встановлено,
що земельні ділянки на яких розташований будинок з приватизованими
квартирами відповідачів використовувалися попередніми мешканцями та
відповідачами під садівництво,
городництво,  на них ростуть
багаторічні насадження.

Згідно
п. а) ч. 2  ст.  22
Земельного кодексу України передбачено,
що до земель сільськогосподарського призначення належать багаторічні
насадження.

В свою
чергу частиною 3 вказаної статті Земельного кодексу України передбачено,  що землі сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення
особистого селянського господарства,
садівництва,  городництва,  сінокосіння та випасання худоби,  ведення товарного сільськогосподарського
виробництва.

Згідно
п. 5 рішення виконкому Лубенської міської ради № 244 від 24 вересня 2003 року
було затверджено висновки і пропозиції погоджувальної комісії
міськвиконкому,  вкладені в акті від 2
вересня 2003 року по встановленню меж землекористування між садибами по
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 і при цьому визнано безпідставними претензії мешканців будинку
АДРЕСА_2 та дозволено власникам будинку № 29 виготовити технічну документацію
щодо приватизації земельної ділянки в існуючих межах,  що не було ними вчасно реалізовано.

Далі,  суд дійшов вірного висновку щодо визнання
вказаним рішенням виконавчого комітету законності акту погоджувальної комісії з
питань вилучення земельних ділянок та передачі їх у власність відповідачам для
обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського
господарства.

На
підставі положень ч. 1  ст.  116 Земельного кодексу України,  громадяни набувають право власності та права
користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності
за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень.

Виходячи
з вищенаведеного,  врахувавши обставини
справи,  суд,  пославшись на загальногарантоване
конституційне право осіб на набуття права власності на землю,  на існуючий порядок його набуття виключно до
визначених вимог закону,  дійшов вірного
висновку про правомірність оспорюваних позивачами державних актів на право
власності на землю та відсутність підстав для їх скасування,  а також про відмову у задоволенні вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи
викладене,  судова колегія дійшла висновку
про те,  що судом першої інстанції
з'ясовано всі обставини справи та надано їх належну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального права,
які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Лубенського
міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2007 року,  судовою колегією не встановлено.

Керуючись  ст.
ст. 303,  308,  314,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2-відхилити.

Рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.