АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
травня 2007 року                                                                              м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Заїки В.М.

суддів :    Ніколаєвої В.М. ,  Матущака М. С. ,  при секретарі: Коник О.М.  з участю: сторін розглянула   у
відкритому   судовому  засіданні
цивільну   справу №22ц-938     за
апеляційною     скаргою     ДП
"Деражнянський плодоконсервний
завод      облспоживспілки"       на
рішення Деражнянського
районного суду  від 20 лютого 2007  року за позовом    ОСОБА_1
до   ДП    "Деражнянський плодоконсервний   завод
облспоживспілки"   про   поновлення
на роботі,     стягнення     коштів,
відшкодування
матеріальної    та моральної
шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1,
звертаючись до суду з позовом,  зазначала,
що з травня 2006 року працювала в магазині "Декос"
структурному підрозділі ДП "Деражнянський плодоконсервний завод
облспоживспілки". При прийнятті на роботу її змусили написати заяву про
звільнення без зазначення дати. В зв'язку з проблемою працевлаштування змушена
була написати таку заяву. Фактично виконувала роботу касира,  хоча прийнята на роботу продавцем.  Відповідачем постійно порушувались вимоги
трудового законодавства,  а саме:
перевищувалась норма тривалості робочого часу,
ненадавався час на прийом їжі та на відпочинок,  заробітна плата видавалась по відомості,  яка не містила  відповідних реквізитів,    на
неї покладено   повну

Головуючий
у першій інстанції - Зарєчна І.В.                                 Справа
№ 22ц-938

Доповідач
- Заїка В.М.                                                                       Категорія
№  38,
40

2

матеріальну
відповідальність. 5 вересня 2006 року директор магазину ОСОБА_2 та начальник
служби охорони ОСОБА_3  ,  поводячи себе некоректно,  змусили її написати заяву про
звільнення,  б вересня 2006 року вона
написала заяву про відкликання заяви про звільнення,  проте до роботи її не було допущено. Тому
просила поновити її на посаді продавця,
стягнути з відповідача недовиплачену суму коштів за виконану
роботу,  кошти за час вимушеного прогулу,  матеріальні витрати на лікування в сумі 119
грн. 32 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Під час розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги,  просила також стягнути з відповідача на її
користь незаконно утримані кошти за результатами ревізій в розмірі 123 грн. 77
коп. і моральну шкоду в сумі 12000 грн.,
посилаючись на те,  що 23 червня
2006 року та 1 вересня 2006 року в магазині "Декос" були проведені
ревізії ,  в результаті яких виявлені
недостачі ,  і з неї (позивачки) були
незаконно утримані кошти в сумі  9
грн.   35
коп.  та 114 грн. 62 коп.

Рішенням
Деражнянського районного суду від 20 лютого 2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ДП "Деражнянський плодоконсервний завод
облспоживспілки" на користь ОСОБА_1 123 грн. 77 коп. відрахованих в
рахунок погашення недостач,  виявлених в
результаті контрольних перевірок інвентаризації цінностей від 23 червня 2006
року і 1 вересня 2006 року,  690 грн. 80
коп.3а роботу в надурочний час,  119 грн.
32 коп. витрат,  пов'язаних з
лікуванням,  і 3000 грн. моральної
шкоди,  а всього 3933 грн. 89 коп. В
задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП "Деражнянський
плодоконсервний завод облспоживспілки" судовий збір в дохід держави в
розмірі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
в розмірі ЗО грн.

В апеляційній скарзі ДП "Деражнянський плодоконсервний

завод облспоживспілки" вважає рішення суду незаконним,

просить              його   змінити,
відмовивши   позивачці   також
в

задоволенні
її вимог про стягнення 123 грн. 77 коп. відрахованих в рахунок погашення
недостач,  690 грн. 80 коп.3а роботу в
надурочний час,  119 грн. 32 коп.
витрат,  пов'язаних з лікуванням,  і 3000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування
своїх вимог посилається на те,  що судом
порушено норми матеріального права,  його
висновки не відповідають обставинам справи. При ухваленні рішення судом не
враховано,  що в маркеті
"Декос" запроваджено колективну матеріальну відповідальність
працівників,  розмір відрахувань із
заробітної плати позивачки не перевищував її середньомісячного заробітку.  Крім того,
суд не

дослідив того,
що ОСОБА_1 здійснювалась
виплата       за роботу у
понадурочний час згідно норм чинного законодавства.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно
ч. 1  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно
до ч. 1  ст.  233 КЗпП України у справах про звільнення
працівник може звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу
про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

4.2  ст.  130 КЗпП України передбачено,  що при покладенні матеріальної
відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом
встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду,  лише в межах і порядку,  передбачених законодавством,  і за умови,
коли така шкода заподіяна підприємству,
установі,  організації винними
протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Судом
встановлено,  що 10 травня 2006 року
ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду продавця ДП "Деражнянський плодоконсервний
завод облспоживспілки".

5
вересня 2006 року позивачка звільнена з роботи згідно наказу директора заводу №
53 від 5 вересня 2006 року за власним бажанням на підставі  ст.  38
КЗпП України згідно поданої заяви .

Як
вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового
відправлення,  позивачці доставлений лист
і витяг з наказу про ї звільнення з роботи з 18 вересня 2006 року. Проте до
суду вона звернулася 16 листопада 2006 року,
тобто з пропуском встановленого законом строку. Доказів в підтвердження
поважності пропуску цього строку ОСОБА_1 не надала. Не знайдені такі і
судом.  А тому суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні вимог позивачки про поновлення її на роботі.

Давши
належну оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності,  суд прийшов до обґрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь позивачки 123 грн. 77 коп. стягнутих коштів
за результатами інвентаризацій від 23 червня 2006 року і 1 вересня 2006
року,  оскільки будь-яка перевірка з боку
підприємства щодо причин утворення таких недостач не проводилася,  письмові пояснення у членів колективу,  в тому числі ОСОБА_1,  не відбиралися. Доказів про те,  що недостача виникла внаслідок протиправних
дій (бездіяльності ) позивачки відповідачем не надані,  не здобуті такі і судом.

4

Судом також підставно стягнуто з ДП "Деражнянський

плодоконсервний                   завод     облспоживспілки"      на
користь

позивачки
690 грн. 80 коп.3а роботу в надурочний час,
так як така оплата їй не проводилася в подвійному розмірі,  що підтверджується видатковими касовими
ордерами № № 1660,  1694,  актом перевірки інспектора праці № 22-12-100
від 27 жовтня 2006 року,  розрахунком
позивачки.

Врахувавши,  що
порушення ДП "Деражнянський

плодоконсервний                   завод                  облспоживспілки"                          трудового

законодавства
завдали позивачці моральних страждань,
які виявилися в погіршенні її матеріального становища,  порушенні повсякденних стосунків,  суд прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову в цій частині.

Однак при визначенні розміру відшкодування позивачці моральної шкоди суд не
в повній мірі врахував конкретні обставини справи. А тому колегія суддів вважає
за необхідне зменшити цей розмір до 500 грн.

Не можна
визнати підставним і висновок суду про стягнення з відповідача на користь
позивачки 119 грн. 32 коп. матеріальної шкоди,
пов'язаної з лікуванням,  оскільки
доказів в підтвердження причинного зв'язку між протиправними діями підприємства
та хворобою,  ОСОБА_1 не надала. Не
знайдені такі і судом.  Тому колегія
суддів вважає,  що в задоволенні позову в
цій частині слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ДП "Деражнянський плодоконсервний завод облспоживспілки"
задовольнити частково.

Рішення
Деражнянського районного суду від 20 лютого 2007 року в частині стягнення 119
грн. 32 коп. витрат на лікування ОСОБА_1 скасувати і в позові відмовити.
Зменшити розмір стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 до 500 грн.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  проте може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.