Справа N 2-13/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

08 квітня 2007 р.
м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний
суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді                                          Струтинського Р.Р.,

секретаря                                                          Бардюк-Кавецької Л.В.

за участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного  суду справу за позовом ОСОБА_2 до
Тисменицької міської ради, треті особи на сторні відповідача - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення Тисменицької міської ради,
Державного акту на право приватної власності на землю та Свідоцтва про право на
спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася із позовом до відповідача про визнання частково
недійсним рішення Тисменицької міської ради, Державного акту на право приватної
власності на землю та Свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала, суду пояснила, що рішенням виконкому Тисменицької міської ради №
266 від 27.10.1982 року їй та її матері - ОСОБА_5 дозволено будівництво двохповерхового
двохквартирного будинку та господарських споруд АДРЕСА_1. Згідно даного рішення
ними був виготовлений будівельний паспорт та збудовано житловий будинок. Свою
частину будинку її мама, яка була співзабудівником закінчила давно і проживала
в ній разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - які є третіми особами на стороні відповідача
по справі, до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, як ій стало відомо в
грудні місяці 2006 року, ОСОБА_5 у 1995 році приватизувала чотири земельні
ділянки розміром 0,4356 га, в тому числі і земельну ділянку, яка призначина для
будівництва та обслуговування житлового будинку. Тисменицька міська рада в
добровільному порядку відмовляється скасувати незаконне рішення № 46 від
22.12.1994 року та Державний акт на право приватної власності на землю серії
ІФ-13-01-2/91 від 07.02.1995 року, згідно якого всю земельну ділянку, яка
призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських
споруд двом співзабудівникам, передане у власність одному із співзабудівників -
ОСОБА_5 Законність державних актів на інші земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства вона не оспорює. Крім того, в судовому
засіданні 11.05.2007 року їй стало відомо, що згідно Свідоцтва про право
власності за законом від 15.12.2006 року, сереї Р №2874, виданого Тисменицькою
ДНК, всі земельні ділянки, в тому числі і спірну, успадкувала ОСОБА_4 Дане
Свідоцтво про право на спадщину вона вважає також не дійсним в частині
успадкування земельної ділянки розміром 0,1554 га, призначеної для будівництва
та обслуговування житлового будинку. Просила позов задоволити.

Представник
відповіддача в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не
заперечувала.

Зацікавлена
особа ОСОБА_3 та представник зацікавленої особи - ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнали, проти його задоволення заперечували.

Заслухавши
сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов
підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням виконкому
Тисменицької міської ради № 266 від 27.10.1982 року позивачці та її матері -
ОСОБА_5 дозволено будівництво двохповерхового житлового будинку та
господарських споруд АДРЕСА_1. Тобто, позивачка та її мама за рішенням органів
місцевого самоврядування набули права користування земельною ділянкою із земель
комунальної власності, що в силу ст.116 ЗК України, є підставою для набутя
права власності на землю.

Ст. 118
ЗК України, чітко визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок
громадянами, а саме зазначає, що громадянин, зацікавлений у приватизації
земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до
відповідної ради.

Тобто,
поскільки до вищевказаного рішення органу місцевого самоврядування земельна
ділянка передана у користування двом особам, то в силу ст.ст.116, 118 ЗК
України, виключне право на безоплатну приватизацію земельних ділянок мали
позивачка та її мама.

Остання
у 1995 році на підставі рішення Тисменицької міської ради № 46 від 22.12.1994
року, приватизувала чотири земельні ділянки розміром 0,4356 га, в тому числі і
спірну земельну ділянку, яка призначена для будівництва та обслуговування
житлового будинку на які був виданий Державний акт на право приватної власності
на землю серії ІФ-13-01-2/91 від 07.02.1995 року.

Суд
вважає, що рішення Тисменицької міської ради № 46 від 22.12.1994 року
суперечить рішенню виконкому Тисменицької міської ради № 266 від 27.10.1982
року, оскільки, не базується на нормах земельного законодавства (ст.116, 118 ЗК
України).

Відповідно
до п.г ч.3 ст.152 ЗК України, одним із способів захисту права власності на
земельну ділянку, є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

За
таких обставин суд приходить до переконання, що
рішення виконкому Тисменицької міської ради № 46 від 22.12.1994 року
слід визнати недійсним.

Також,
згідно Свідоцтва про право власності за законом від 15.12.2006 року, сереї
зареєстрованого в реєстрі №2874, виданого Тисменицькою ДНК, всі земельні
ділянки, в тому числі і спірну земельну ділянку, після смерті ОСОБА_5, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувала ОСОБА_4 - дочка покійної.

Відповідно
до п.б ч.3 ст.152 ЗК України, одним із способів захисту права власності на
земельну ділянку, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до
порушення прав.

Тому
суд вважає, що дане Свідоцтво про право на спадщину за законом, токож слід
визнати недійсним, оскільки право позивачки на земельну ділянку було порушено
та підлягає відновленню.

Таким
чином, здобутими по справі доказами, стверджується, що позовні вимоги є підставними
і обгрунтованими, а отже підлягають до задоволення.

На підставі наведенного ст.ст.
116, 118, 152, 155 ЗК України, 215 ЦК України та  керуючись
ст.ст. 218,  213- 215 ЦПК Укаїни, суд,-

в и р і
ш и в :

Позов
задоволити.

Рішення
Тисменицької міської ради № 46 від 22.12.1994 року про передачу у приватну
власність земельних ділянок ОСОБА_5 площею 0,4356 га в частині предачі
земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будику та
господарських споруд АДРЕСА_1 - визнати недійсним.

Державний
акт на право приватної власності на землю серії ІФ-13-01-2/91 від 07.12.1995
року виданий ОСОБА_5 - визнати недійсним.

Свідоцтво
про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року серії ВЕМ № 448409 видане
Тисменицькою районною Державною нотаріальною конторою на ім”я ОСОБА_4 - визнати
недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подачі заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. В разі подачі заяви про апеляційне оскарження
рішення суду, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення набирає
законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду до апеляційного суду області може бути подано протягом
10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне
оскарження та апеляційна скарга подається через Тисменицький районний суд.

Головуючий
Р.Р.Струтинський

.