АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 квітня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Новодворської
О.І.,  Висоцької В.С,  Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування частину
жилого будинку за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 17 вересня 2004 року.

встановила:

ОСОБА_2
звернулася до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 17 вересня 2004 року,  яким було скасовано рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 28 квітня 2004 року та задоволено позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2. про визнання недійсним договору дарування 5/16 частин домоволодіння
АДРЕСА_1,  укладений 8 квітня 1997 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У.
касаційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення апеляційного
суду,  посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи,  порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Скасовуючи
рішення місцевого суду,  яким було
відмовлено у задоволенні позову та,
задовольняючи позов ОСОБА_1,
апеляційний суд виходив із того,
що рішенням Московського районного суду м. Києва від 29 травня 2001 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3. та ОСОБА_2 про визнання недійсним

Справа №
33 ц - 392 кс - 07                                       Категорія ЦП: 19

Головуючий у
першій інстанції Валігура Д.М.

Доповідач
Новодворська О.І.

договору дарування домоволодіння АДРЕСА_1,  укладеного 8 квітня 1997 року,  був задоволений,  ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 5
березня 2004 року дане рішення було скасоване в частині визнання недійсним
договору дарування 5/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1,  укладеного 8 квітня 1997 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  у зв'язку з тим,  що ОСОБА_3 у судовому засіданні не була,  відомості ж про те,  що вона у встановленому законом порядку була
повідомлена про час та місце судового засідання були відсутні,  та направлено на новий розгляд.

В іншій
частині рішення місцевого суду залишено без зміни та набрало законної
сили,  незважаючи на це,  місцевий суд при розгляді справи,  в порушення ст. 32 ЦПК України ( у редакції
Закону 1963 року),  не урахував,  що рішенням суду було встановлено,  що 8.04.1997 року ОСОБА_1 уклала договір
дарування належної їй частини домоволодіння вимушено через збіг тяжких обставин
на вкрай невигідних для неї умовах. Подароване майно обдарованим передане не
було,  вони в натурі його не прийняли і
не користувалися ним.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судом апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду міста Києва від 17 вересня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.