СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ УХВАЛА
травня 2007 р.                                                                                        м. Чернівці
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
Суддів: Половінкіної Н.Ю., Чушкової
відповідача    ОСОБА_1,    її
представника ОСОБА_2,
представника   позивача   Чернівецької   міської
ради   -Сьоміної І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до
попереднього стану шляхом демонтування самовільно влаштованого фундаменту за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення (заочне) Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 15 січня 2007 року, -
У жовтні 2006 року Чернівецька
міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки та приведення її до попереднього стану шляхом
демонтування самовільно влаштованого фундаменту.
те, що Чернівецькою міською радою 14.09.2006
року було отримано листа від департаменту містобудівного комплексу та
земельних відносин про те, що ними вичерпано заходи адміністративного впливу на
ОСОБА_1, яка самовільно розпочала будівництво житлового
Справа №22ц-321 2007 р.                                                     Головуючий
Категорія: 33                                                                                     Іщенко І.В.
Доповідач: Перепелюк Л.М.
будинку між будинковолодінням № 1 та № 1 "а" на
вул. Кавказькій м.Чернівці. Проведеною перевіркою виявлено зазначений факт
самовільного зайняття нею земельної ділянки площею 0,0700 га шляхом зведення
відповідачкою фундаменту.
усунути порушення відповідачка відмовляється, не дивлячись на неодноразові
попередження її та застосування до неї заходів адміністративного впливу.
позивач просив зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу фундаменту.
міська рада подала заяву про зміну позовних вимог, оскільки відповідачка, після
подання нею позовної заяви, звела самочинно будинок на самовільно зайнятій
земельній ділянці, а тому просила звільнити земельну
ділянку шляхом знесення самовільно збудованого одноповерхового будинку з
мансардним поверхом та відновлення попереднього стану земельної ділянки, який
існував до початку проведення будівельних робіт.
Рішенням
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 січня 2007
року позов задоволено.

Зобов'язано
ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку
розміром 0, 0700 га по вул. Кавказькій між будинком
№1 та № 1 "а" в м.Чернівці шляхом знесення побудованого одноповерхового
житлового будинку з мансардним поверхом та відновлення попереднього стану
земельної ділянки, який існував до початку проведення будівельних робіт.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, позов Чернівецької міської ради
залишити без розгляду.

Вважає, що
рішення суду є незаконним та необгрунтованим, судом при розгляді справи
порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, судом
неправильно застосовано ст.376 ЦК України, оскільки позивач у позовній заяві не послався і не довів обставин, на які є
посилання в ч.7 цієї статті.

Крім того, судом
порушено норми п.2 ч.1 ст.207,
ст.27, ч.З ст.224 ЦПК України.

Вказує, що суд
розглянув справу у її відсутності, що й призвело до прийняття незаконного
рішення.

В запереченнях
на апеляційну скаргу Чернівецька міська рада зазначає про необґрунтованість
апеляційної скарги ОСОБА_1, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги
за її безпідставністю, рішення суду залишити в силі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, їх представників,
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Висновок суду
щодо обґрунтованості позовних вимог позивача і необхідності задоволення його
позову є правильним.

Такий
висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального права.

Зокрема, судом
першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну
ділянку на вул. Кавказькій м.Чернівці площею 0, 0700 га, у зв'язку з чим відносно неї
застосовувались заходи адміністративного впливу.

Не реагуючи на
прийняті департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин заходи,
відповідачка ОСОБА_1 за час розгляду справи
судом на самовільно зайнятій земельній ділянці між будинками №1 та №
1 "а" по вул. Кавказькій в м.Чернівці не тільки не демонтувала
фундамент, а самочинно збудувала житловий будинок. Заперечуючи проти зазначеної
обставини, відповідачка ОСОБА_1 не представила жодного доказу на підтвердження
її права власності або права користування даною земельною ділянкою відповідно
до норм чинного законодавства.

Посилання апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм
матеріального права, зокрема ст.376 ЦК України, будь-якого відношення до
вирішення спору між міською радою та відповідачкою щодо земельної ділянки по
суті не мають.

Жодна із сторін
не заявила перед судом клопотання щодо визнання законності чи незаконності
будівництва житлового будинку, визнання права власності на нього. Спір
вирішувався щодо незаконного заволодіння відповідачкою 0, 0700 га земельної
ділянки та зведення на ній будівлі, тому посилання як суду, так і позивача на
ст. 376 ЦК України є, скоріше уточнюючим, а не таким, що впливає на суть та
зміст оскаржуваного рішення.

Підставою для
задоволення судом позову було порушення відповідачкою ОСОБА_1 норм земельного
законодавства - ст. ст. 212, 126 ЗК України, на що й зіслався суд у
резолютивній частині свого рішення.

Так, ст.126 ЗК України
передбачає, що право власності на земельну ділянку
і право часткового користування земельною ділянкою посвідчується державними
актами, а право оренди -
договором, зареєстрованим відповідно до закону.

Ні державного акту, ні договору оренди землі у відповідачки ОСОБА_1 щодо
земельної ділянки розміром 0,
0700 га немає.

Надуманими та
такими, що не відповідають матеріалам справи, є твердження апелянта про те, що справу розглянуто без її участі за
відсутності її у судовому засіданні з поважних причин.

Судом
першої інстанції неодноразово за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 відкладалось
слухання справи, їй надавалась можливість як оформити угоду на участь адвоката
у справі, так і представити необхідні докази. Проте, її поведінка, зокрема,
неодноразові подання заяв про відкладення
справи, які в свою чергу свідчать про повідомлення відповідачки про день
слухання справи, свідчили про умисне затягування нею розгляду справи. Крім
того, навіть у суд апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 не представила жодного доказу, який би спростував висновок суду
щодо самовільного зайняття нею спірної земельної ділянки.

Не ґрунтуються на нормах матеріального права також посилання апеляційної скарги на неправомірність подання позову
міської ради за підписом її голови. Оскільки,
відповідно до п.12 Перехідних положень ЗК України розпорядження землями населених пунктів здійснюється міськими
радами, то позови про спір щодо них не можуть поступити до суду інакше як за
підписом голови міської ради.

Таким чином, рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1
ч.1
ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.