АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
МСП,  вул.  Володимирська,  15
Справа №
22-4855                                                           Головуючий
у 1 -ій інстанції - Сітайло Л.Г.
Доповідач                                                                                                                  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

5 липня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
міста Києва в складі:

головуючого
- судді Карпенко СО.

суддів                   Наумчука М. І.,  Диби В.Г.,

при
секретарі       Татарчук К.М. ,

з участю ОСОБА_1
та його представника - адвоката ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 21 березня 2007
року

в справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1,  ОСОБА_4

про визнання права власності,

встановила:

Ухвалою
Солом'янського районного суду міста Києва від 21.03.07 року заяву ОСОБА_1
задоволено частково.

Ухвалено
видати ОСОБА_1. виконавчий лист,
виклавши резолютивну частину наступним чином:

В
порядку розподілу земельної ділянки ОСОБА_3. виділяється у власність частина
земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 200 кв.м,
межі якої проходять по прямій від вул. .Криничної паралельно межі з
домоволодінням АДРЕСА_2 протяжністю 7 м шириною 4, 7 м,  вліво паралельно вул. .Криничній 1, 7 м,  діля по прямій відносно домоволодіння
АДРЕСА_2 довжиною 9 м шириною 3 м на кут будинку між приміщеннями 2-2 і 1-5.

ОСОБА_3.
у власність виділяється вся частина земельної ділянки,  що прилягає до виділеної йому частки
будинку,  на території якої знаходиться
сарай літ. «Б»,  погріб літ. «Д»,  вбиральня літ. «Ж» і приміщення 2-1,  2-2,
2-3,  3-3. Межа розподілу
земельної ділянки з боку домоволодіння АДРЕСА_1 проходить від розмежувальної
стіни жилого будинку № 32 між приміщеннями 3-3 і 3-1 довжиною 1 м,  вліво вздовж приміщення 3-3 довжиною 1, 96
м,  вправо вздовж приміщення 2-1 до межі
з домоволодінням АДРЕСА_1 довжиною 6, 39 м.
Довжина межі земельної ділянки,
що виділяється ОСОБА_3. з домоволодіння АДРЕСА_1 складає 13, 96 м згідно
техпаспорту від
20.10.00 року. Решта земельної ділянки АДРЕСА_1площею 399 кв.м залишається у
власності ОСОБА_4.

У
випадку виникнення незначних розбіжностей у вказаних параметрах земельної
ділянки,  при встановленні меж на
місті,  сторони не будуть мати претензій
один до одного.

На
вказану ухвалу ОСОБА_1подав апеляційну скаргу,
в якій просить ухвалу змінити і постановити нову,

зобов'язавши видати йому виконавчий лист на примусове виконання всієї
ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 16.11.01 року,  так як строк на примусове виконання ухвали
він пропустив з поважних причин,  крім
того,  ОСОБА_3. умови мирової угоди не
виконав і у тІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

В суді
апеляційної інстанції ОСОБА_1та його представник апеляційну скаргу підтримали з
підстав,  викладених у ній,  і просили її задовольнити.

Колегія
суддів,  перевіривши законність та
обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Встановлено,  що ухвалою Солом'янського районного суду
міста Києва від 16.11.01 року затверджено мирову угоду,  укладену між ОСОБА_3.,  ОСОБА_1. і ОСОБА_4.

У лютому
2007 року ОСОБА_1. відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання
мирової угоди з посиланням на пропуск строку на її примусове виконання.

Ухвалою
Солом'янського районного суду міста Києва від 21.03.07 року заяву ОСОБА_1. про
видачу виконавчого листа задоволено частково і ухвалено видати йому виконавчий
лист,  виклавши його так:

В
порядку розділу земельної ділянки ОСОБА_3 виділяється у власність частина
земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 200 кв.м,
межі якої проходять по прямій від вул. Криничної паралельно межі з
домоволодінням АДРЕСА_2 протяжністю 7м,
шириною 4, 7 м,  вліво паралельно
вул. Криничній 1, 7 м,  далі по прямій
відносно домоволодіння АДРЕСА_2 довжиною 9 м шириною 3 м на кут будинку між
приміщеннями 2-2 і 1-5.

ОСОБА_3
у власність виділяється вся частина земельної ділянки,  що прилягає до виділеної йому частки
будинку,  на території якої знаходиться
сарай літ.«Б»,  погріб літ.«Д»,  вбиральня літ.«Ж» і приміщення 2-1,  2-2,
2-3,  3-3. Межа розділу ділянки з
боку домоволодіння АДРЕСА_1 проходить від розмежувальної стіни жилого будинку №
32 між приміщеннями 3-3 і 3-1 довжиною 1 м,
вліво вздовж приміщення 3-3 довжиною 1, 96 м,  вправо вздовж приміщення 2-1 до межі з
домоволодінням АДРЕСА_1 довжиною 6, 39 м.
Довжина межі земельної дімнки,  що
виділяється ОСОБА_3 з домоволодінням АДРЕСА_1 складає 13, 96 м згідно техпаспорту від 20.10.00
року. Решта земельної ділянки АДРЕСА_2 площею 399 м залишається у власності
ОСОБА_4. У випадку виникнення незначних розбіжностей у вказаних параметрах
земельної ділянки при встановленні меж на місті,  сторони не будуть мати претензій один до одного.

Задовольняючи
частково заяву ОСОБА_1.,  суд першої
інстанції не навів мотиви,  з яких дійшов
такого висновку.

Стаття
210 ЦПК України,  визначаючи зміст ухвали
суду,  вказує: ухвала суду,  що постановляється як окремий документ,  складається,
в тому числі,  з мотивувальної
частини із зазначенням мотивів,  з яких
суд дійшов висновків,  і закону,  яким керувався суд,  постановляючи ухвалу.

Проте
ухвала,  яка є предметом оскарження,  таким вимогам не відповідає. Так,  мотивувальна частина ухвали суперечить її
резолютивній частині,  так як перша містить
висновок про задоволення заяви ОСОБА_1.,
а друга - про часткове задоволення заяви.

Постановляючи
ухвалу про видачу виконавчого листа,  суд
першої інстанції не звернув увагу на те,
що ОСОБА_1. подана скарга на ім'я голови Солом'янського районного суду
міста Києва,  а не заява до суду.

Чинним
цивільним процесуальним законодавством не передбачено вирішення питання видачі
виконавчого листа шляхом постановления
судом ухвали.

Частина
друга  ст. 368 ЦПК України передбачає
видачу виконавчого листа за кожним судовим рішенням,  яке набрало законної сили,  і не обмежує будь-яким строком ні право
звернення особи за видачею виконавчого листа,
ні обов'язок суду видати виконавчий ли ст.

Стаття
371 ЦПК України встановлює право стягувача,
який пропустив строк для пред'явлення виконавчого документа до
виконання,  подати до суду,  який видав виконавчий лист,  або до суду за місцем виконання заяву про поновлення
пропущеного строку. Про судове засідання,
в якому розглядається заява,
повідомляються сторони,  які беруть
участь у справі.

Фактично
у скарзі,  з якою звернувся ОСОБА_1до
суду,  обґрунтовано поважність причин
пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Проте питання поважності пропуску цих строків судом не досліджувалося і
сторони,  які беруть участь у
справі,  про судове засідання повідомлені
не були.

За таких
обставин колегія суддів дійшла висновку,
що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм
процесуального права та порушенням встановленого порядку,  тому така ухвала підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  312,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу
Солом'янського районного суду міста Києва від 21 березня 2007 року скасувати з
передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду
України шляхом подання до цього суду касаційній скарги.