Справа № 22-Ц-3749/ 2007 р.                                                   Головуючий
суддя -
ст.  Скородєлова В.В.
: трудові                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня
2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого
судді     -      Ізмайлової Г.Н.

суддів                         -       Івах А.П.,  Хребтова В.П.

при
секретарі    -      Білицькій Ю.Є.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справ) за апеляційною скаргою ЗАТ «Куп'янський
молочноконсервний комбінат»

На
рішення Купянського міськрайонного суду Харківської обласіі від 23.05.2007 року

По
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства
«Куп'янський молочноконсервний комбінат»,
3-тя особа .Генеральний директор Закритого акціонерного товариства
«Куп'янський молочноконсервний комбінат» Батицький Володимир Миколайович про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексу
інфляції,  -

ВСТАНОВИЛА:

06.03.2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ЗАТ «МКК» на свою
користь середнього заробітку за час затримки розрахунку з 20.07.2006 року по
05.02.2007 року в розмірі 4955 грн.,
посилаючись на те,  що з 18 лютого
2005 року по 19 липня 2006 року,  сторони
знаходилися в трудових правовідносинах,
позивачка працювала в ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» на
посаді приймальника - здавальника сировини,
що підтверджується копією трудової книжки (а.с. З).

Відповідно
до наказу № 129-к від 20.07.2006 року позивачку звільнено з роботи з 20.07.2006
року за п.4  ст. 40 КЗпП України,  за вчинення прогулу 25.06.2006 року без
поважних причин,  але розрахунок не
одержала,  (а.с. 6).

Позивачка
посилається на те,  що відповідачем
проігноровано вимоги трудового
законодавства,  що підтверджує довідкою
про доходи № 75 від 05.02.2007 року за липень взагалі не нараховані кошти.

Також
вказує,  що по цивільній справі №
2-93/2007 рік за її позовом до ЗАТ «КМК» про поновлення на роботі,  спір про нарахування коштів за липень 2006
року було вирішено на її користь.

Бухгалтерією ЗАТ
«КМК» позивачці були нараховані т

a виплачені
508 грн. 22 коп.,  що складає лікарняний
лист за 27.06. -14.07.2006 року,  робочий
час за 15.07. 19.07.2006 року та компенсації за невикористану частину відпустки.

У
зв'язку з чим,  просить стягнути із ЗАТ
«КМК» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 20.07.2006
року по 05.02.2007 року у розмірі 4955 грн. згідно наданого розрахунку з
урахуванням індексу інфляції.

Рішенням
Купянського міськрайонного суду Харківської області від 23.05.2007 року позов
ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «КуіТяпський молочноконсервний
комбінат»,  3-тя особа : Генеральний
директор Закритого акціонерного товариства «Куп'янський молочноконсервний
комбінат» Багацький Володимир Миколайович про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні задоволено,  а у позові в частині стягнення середнього
заробітку з урахуванням індексу інфляції - відмовлено.

Стягнуто
із ЗАТ «КМК» на користь ОСОБА_1 4825,  58
грн. середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку.

В
апеляційній скарзі ЗАТ «КМК» просить рішення суду скасувати і постановити нове
рішення,  яким у задоволенні вимог
позивача відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення учасників
процесу,  що з'явилися до суду,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,  судова колегія
приходить до наступного:

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,  суд першої
інстанції виходив з того,  що вказане
питання не було предметом розгляду в ході розгляду цивільної справи за позовом
останньої до ЗАТ «КМК» про поновлення її на роботі,  тому позивачка реалізує право щодо захисту
своїх інтересів,  звернувшись до суду з
наступним позовом,  а також те,  що кінцевий розрахунок з позивачкою на день
її звільнення не був проведений,  а
проведений лише 05 лютого 2007 року - через 6 місяців та 16 днів після
звільнення.

При
таких обставинах,  суд дійшов висновку
про те,  що затримка остаточного
розрахунку сталася з вини відповідача.

З таким
висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно
до вимог  ст.  213 ЦПК України рішення суду повинно- бути
законним і обґрунтованим.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови від 29 грудня 1976
року №11 (із змінами,  внесеними згідно з

постановами
Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.04.1981 року,  №13 від 25 грудня1992 року,  №15 від 25 травня 1998 року) «Про судове
рішення» рішення є законним тоді,  коли
суд,  виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу відповідно до норм
матеріального права,  що підлягають
застосуванню до цих правовідносин,  а за
їх відсутності - на підставі закону,  що
регулює подібні відносини,  або виходячи,  із загальних засад і змісту законодавства
України. Обґрунтованим визнається рішення,
в якому повно відображені обставини,  які мають значення для цієї справи,  висновки суду про встановлені обставини і
правові наслідки с вичерпними,
відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами,  дослідженими в судовому засіданні.

По справі
достовірно встановлено,  що на підставі
наказу №129-к від 20 липня 2006 року ОСОБА_1 звільнено по п.4  ст. 40 КЗпП України за скоєння прогулу 25
червня 2006 року без поважних причин.

Не
погодившись зі своїм звільненням з роботи,
остання звернулася до суду з позовом до ЗАТ «КМК» про поновлення на
роботі та стягнення середнього заробі гку за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01 лютого 2007
року,  залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Є
встановленим,  що 24 липня 2006
року,  ознайомившись зі змістом наказу
про її звільнення,  ОСОБА_1 відмовилася
від підпису в наказі і отримати трудову . книжку,  про що було складено акт (а.с. 41).

26 липня
2006 року начальником відділу кадрів на ім'я останньої було направлено листа за
вих. №597 з проханням з'явитись їй у відділ кадрів для вирішення усіх питань
стосовно звільнення.

Вказану
кореспонденцію ОСОБА_1 отримала 04 серпня 2006 року,  як вбачається із повідомлення про одержання
поштового відправлення,  про що
підтвердила і сама позивачка в ході судового розгляду.

Виходячи
з вимог ч.1  ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо
до районного (міською) суду в тримісячний строк з дня,  коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права,  а у справах
про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Позивачка
при зверненні    до суду з позовом про
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу не вказувала на те,  що в частині
затримки повного розрахунку з нею при звільненні між нею та ЗАТ «КМК» с ' спірні
питання.

Вимогами  ст. 116 КЗпП України передбачається,  що при звільненні працівника виплата всіх
сум,  що належать йому від
підприємства,  установи,  організації. провадиться в день звільнення.
Якщо працівник в день звільнення не працював,
до зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з
ч.1  ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова
колегія вважає,  що ОСОБА_1 як суду
першої інстанції,  так і в ході розгляду
справи в апеляційній інстанції не надала доказів тому,  що грошові суми. належні їй від
підприємства,  були виплачені з
порушенням строків,  зазначених в . ст.
116 КЗпП України з вини підприємства - відповідача у справі. Також нею не
обґрунтовано та належним чином не підтверджено,
що після звільнення вона пред'являла вимоги про розрахунок,  а відповідач їй відмовив.

На
момент звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробі і ку за час
затримки розрахунку при звільненні 06 березня 2007 року,  більш ніж через півроку,  грошові кошти ОСОБА_1 отримала ще 20 лютого
2007 року. Причин) пропуску строку,
передбаченого  ст. 233 КЗпП
України при зверненні до суду позивачка не обґрунтувала.

Суд,  формально пославшись на вимоги  ст. 233 КЗпП України,  поновив позивачці строк на звернення до суду
з вказаним позовом та стягнув середній заробіток за 6 місяців та 16 днів.

За таких обставин судова
колегія дійшла висновку,  що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення,  оскільки висновки суду. щодо обґрунтованості
позову ОСОБА_1 є такими,  що не
відповідають обставинам справи.

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,  п.2
ст. 307,   ст.  ст. 309, 313, 314, 316, 3] 7 ЦПК України. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ «Куп'янський молочноконсервний комбінат» задовольнити.

Рішення
Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23 травня 2007 року
скасувати.

ОСОБА_1
в задоволенні позовних вимог до Закритого акціонерного товариства «Куп'янський
молочноконсервний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні з урахуванням індексу інфляції відмовити.

Рішення
апеляційної інстанції вступає в законну силу після проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржене
в касаційному порядку шляхом подачі скарги до Верховного Суду України.