УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02"
жовтня 2007 року                                                                              м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                          Фединяка
В.Д.

суддів:                                                     Мелінишин
Г.П.,  Матківського Р.Й.

секретаря                                                Пожар
Р.В.

з участю                                                  позивачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду
від 30 липня   2007 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 про визнання недійсними доручення №Д-2889 від 19 серпня 2005 року
посвідченого приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу
згідно якого ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_3
розпоряджатись належним їй майном і визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 укладеного 31 жовтня 2005 року між
ОСОБА_3  та ОСОБА_4,  посилаючись на те,  що паспорт належний позивачці ОСОБА_1 був у
неї викрадений і не законно посвідчено доручення від її імені і поза її волею
відчужений вищевказаний житловий будинок.

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 30 липня 2007 року позов задоволено
частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1
укладеного 31 жовтня 2005 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в частині продажі 1/4 частини зазначеного житлового
будинку,  яка належить позивачці ОСОБА_2.

В решті позову
відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу,  в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення і задоволення позову у
справі,  вказуючи на те,  що спірний житловий будинок був проданий
ОСОБА_3  шляхом обману ОСОБА_1,  яка вважала що,  у нотаріуса підписує документ про
опікунство,  а не про розпорядження
належним їй майном.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги,  просять задовольнити подану скаргу.

Справа
№22-ц-1123/07                                                Головуючий
у 1інст.  Федик Л.І.

Категорія
12                                                                   Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

Відповідач
ОСОБА_3  вважає апеляційну скаргу
безпідставною,  просить відхилити цю
скаргу.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
докази,  колегія суддів приходить до
висновку про  відхилення апеляційної
скарги з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов у справі,  суд першої
інстанції виходив з того,  що ОСОБА_1 у
встановленому законом порядку відчужила належних їй 3/4 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1,  отримала гроші за
частину житлового будинку. Тому її позовні вимоги безпідставні. Щодо визнання
частково недійсним договору купівлі-продажу зазначеного будинку від 31 жовтня
2005 року,  то суд зіслався на те,  що 1/4 частина цього будинку належить
позивачці ОСОБА_2 і вибула з власності позивачки поза її волею.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно  ст.
238 ЦК України
представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів,  право на вчинення яких має особа,  яку він представляє.

Представник
не може вчиняти правочин,  який
відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою,  яку він представляє.

Представник
не може вчиняти правочин від імені особи,
яку він представляє,  у своїх
інтересах або в інтересах іншої особи,
представником якої він одночасно є,
за винятком комерційного представництва,
а також щодо інших осіб,
встановлених законом.

За змістом  ст.
244 ЦК України
представництво,  яке грунтується на  договорі,
може здійснюватися за довіреністю.

Представництво
за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю
є письмовий документ,  що видається
однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність
на вчинення правочину представником може бути надана особою,  яку представляють (довірителем),  безпосередньо третій особі.

Відповідно  ст.
655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так
представленими доказами,  яким суд дав
належну оцінку,  зокрема: копією
довіреності від 09 серпня 2005 року згідно якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3  розпоряджатись належним їй майном (а.с.  9); копією свідоцтва про право на спадщину за
законом спірного будинку (а.с.  8);
копією договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 та його
реєстрації (а.с.  10, 11); копією заяви
про одержання грошей за спірний будинок (а.с.
15) копією рішення суду від 30 червня 2006 року про належність позивачці
3/4 частини спірного будинку (а.с. 43); поясненнями свідка ОСОБА_5
підтверджується,  що ОСОБА_1 правомірно
дала доручення ОСОБА_3 на розпорядження належним їй житловим будинком,  який у встановленому законом порядку відчужив
3/4   частини цього  будинку.

Правильним
є також висновок суду,  яким визнано
недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 укладеного 31
жовтня 2005 року між ОСОБА_3  та ОСОБА_4,  в частині продажі 1/4 частини зазначеного
житлового будинку,  оскільки вказана
частина житлового будинку належить позивачці ОСОБА_2. і вибула з її власності
поза її волею,  що підтверджується копією
рішення Калуського міськрайонного суду від 30 червня 2006 року,  яке набуло юридичної сили і сторонами не
оспорювалось.

За таких
обставин,  відповідно  ст.
ст.  238, 244, 655 ЦК України суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши частково позов у
справі,  так як ОСОБА_1 відчужила
належних їй 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 з дотриманням вимог
закону,  а належна ОСОБА_2. 14 частина
цього будинку вибула з   власності поза
її волею.

Доводи апеляційної
скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному
рішенні,  тому задоволенню не підлягають.

Згідно
ч.1  ст.
303 ЦПК України встановлено,  що
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що оскаржуване рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування
цього судового рішення за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного,
керуючись  ст.  ст.
307, 308, 313-315,  317 ЦПК
України,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити,  а
рішення Калуського міськрайонного суду від 30 липня 2007 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців
безпосередньо до Верховного Суду України з часу набрання законної сили.