Справа №33-ц-525/07                                           Головуючий у 1 інстанції - Мочальська В.М.
Категорія-1                                                             Доповідач
-                               Подолюк В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ.

22
жовтня 2007 року.                                                                                 місто Луцьк .

Колегія судців з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської
області у складі :

Шевчук Л.Я.,                          Мудренко Л.І.,                              Подолюка
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Кременецької районної державної адміністрації про скасування дисциплінарних
стягнень, поновлення на посаді директора загальноосвітньої школи,
стягнення втраченого заробітку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 вересня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 листопада 2005 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу освіти Кременецької районної
державної адміністрації про скасування дисциплінарних
стягнень, поновлення на посаді директора загальноосвітньої школи,
стягнення втраченого заробітку.

Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що наказами адміністрації відповідача №124 від 12 квітня
2005 року та № 157 від 18 травня 2005 року до нього безпідставно, із-за
упередженого ставлення, були застосовані заходи
дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а наказом №257К від 23 червня
2005 року незаконно був звільнений з посади директора загальноосвітньої школи.

2

Рішенням                  Кременецького районного      суду
Тернопільської

області від 27 вересня 2005 року року, яке ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 10 серпня 2004 року залишене без
змін, позов задоволено частково.

Постановлено поновити ОСОБА_1 на посаді директора Розтоцької загальноосвітньої
школи, в решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з
вищезазначеними судовими рішеннями в частині відмови в позові позивач ОСОБА_1
подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права, просив оскаржувані ним судові рішення в
частині відмови в позові про скасування дисциплінарних стягнень скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Касаційна скарга
позивача ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в позові про скасування дисциплінарних стягнень суд першої інстанції
обґрунтовував свої висновки тим, що дисциплінарні стягнення застосовані до
позивача наказами №124 від 12 квітня 2005 року та №157 від 18 травня 2005 року
за порушення трудової дисципліни, в строки
та в порядку визначених ст.ст.148,149 КЗпП України, а позивачем не
доведено і не встановлено судом, що застосовані вони до нього внаслідок упередженого ставлення адміністрації відповідача.

Апеляційний суд
погодився з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до
ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути
лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з
вимогами ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
( та ) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтями
338-341 ЦПК України передбачено випадки, в яких рішення скасовується.

Оскільки доводи
касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про
порушення судами норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні
підстави для скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст.332,336 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
позивача ОСОБА_1 відхилити.

3

Рішення                      Кременецького районного      суду
Тернопільської

області від 27 вересня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області від 24 листопада 2005 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.