АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1622 2007року                  Головуючий
у 1 -й інстанції СЯ.Ковальчук
45, 51                                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року

Судова палата в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого : Кіселика С
А,

суддів : Франко В
А,  Суржика М. М.

при секретарі Ткач І.В.,

розглянула    у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного

суду Кіровоградської області від 16 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
2007 року до суду із заявою про оголошення громадянина померлим звернулась
ОСОБА_1,  мотивуючи тим,  що це рішення надасть їй можливість
отримувати допомогу її дітям.

Рішенням суду в
задоволенні заяви було відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив,  що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи. Просила рішення суду скасувати,  ухвалити нове,  яким її заяву задовольнити.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши доводи апеляції
та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку,  що апеляція підлягає задоволенню.

Апеляційним
судом встановлено,  що заявниця з ОСОБА_2
знаходилась в шлюбі і за час сумісного проживання мають двох дітей - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2..
З 1991 року заявниця та ОСОБА_2. припинили дружні стосунки і останнє відоме
місце проживання ОСОБА_2. - Краснодарський край Російської Федерації. 16
листопада 1995 року за заявою ОСОБА_1
ОСОБА_2. рішенням Гайворонського районного суду був визнаний безвісно
відсутній,  у зв'язку з цим паспортним
відділенням Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області припинено
розшукову справу неплатника аліментів. 22 квітня 1996 року шлюб між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1  було розірвано.

Згідно
ч.1  ст. 46 ЦК України,  фізична особа може бути оголошена судом
померлою,  якщо у місці її постійного
проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Відповідно
до вимог  ст. .57 ЦК України,  доказами є будь-які фактичні дані,  на підставі яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин,  що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін,  та інших
обставин,  які мають значення для
вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін,  треті осіб,
їхніх представників,  допитаних як
свідків,  письмових доказів,  речових доказів,  зокрема звуко- і відеозалисів,  висновків експертів.

Згідно
вимог ч.1  ст. .61 ЦК України,  обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі,  не
підлягають доказуванню.

Згідно  ст. .45 ЦК України,  якщо
фізична особа,  яка була визнана безвісно
відсутньою,  з*явилася    або якщо одержано відомості про місце її
перебування,  суд за місцем її

перебування
або суд,  що постановив рішення про
визнання цієї особи безвісно відсутньою,
за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення
про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Колегія
суддів вважає помилковими доводи суду 1-ої інстанції щодо відмови в задоволенні
заяви ОСОБА_2.,  а саме те,  що заявниця не надала суду відомості про
останнє постійне місце перебування ОСОБА_2.,
його громадянство та документи,
що посвідчують особу ОСОБА_2.,
оскільки такі вимоги не передбачені Законодавством.

Як
вбачається з матеріалів справи,
зацікавлена особа - Управління праці та соціального захисту населення
Гайворонської райдержадміністрації,
належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи,  своїх заперечень проти заяви не надала.

В свою
чергу,  суд 1-ої інстанції зазначив,  що в матеріалах справи мається рішення
Гайворонського районного суду від 16 листопада 1995 року,  яким ОСОБА_2. був визнаний безвісно
відсутнім.  Однак не взяв до уваги,  що це рішення не скасовано,  що свідчить про відсутність ОСОБА_2. у місці
свого постійного проживання з 1995 року.

Таким чином,  колегія судців дійшла
переконання,  що в суді заявницею
доведено,  що ОСОБА_2. більше трьох
років,  тобто,  на протязі 1995-2007 років відсутній по місцю
свого постійного проживання і відомості про його місце перебування відсутні. А
тому заяву задовольняє.

Згідно
вимог п.п.3, 4 ч.1  ст. 309 ЦПК
України,  підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права.

Тому
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення,  яким заяву належить задовольнити.

На
підставі 45, 46 ЦК України,  керуючись
ст.  ст. 249, 307, 309, 313, 314,
316 ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляцію
задовольнити.

Рішення
Гайворонського районного суду від 16 березня 2007 року скасувати. Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_3 померлим.  Рішення може бути оскаржено до Верховного
Суду України протягом двох місяців з моменту проголошення.