Ухвала

Іменем України

12.06.2007
року                                                                                                         м.  Вінниця

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області
Луценко В.В.,  Голембевська Л.М. ,  Копаничук С. Г. розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_2на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17.02.2005
року,  якою рішення Житомирського
районного суду від 12.11.2004 року скасоване,
а справу направлено на новий розгляд та на окрему ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 17.02.2005 року у справі за позовом ОСОБА_1.
доОСОБА_2 про втрату права на житло та зустрічним позовомОСОБА_2, ОСОБА_3. до
ОСОБА_1. Новогуйвинської селищної Ради про зміну умов договору найму жилим
приміщенням та встановлення порядку користування житлом,  -

встановила:

В
касаційній скарзіОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 17.02.2005 року та окрему ухвалу цього ж суду від
17.02.2005 року,  посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Розглянувши
касаційну скаргу колегія суддів вважає,
що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні,  виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що позивачу ОСОБА_1. та
членам його сім'ї 16 серпня 1989 року була надана трьох кімнатна
квартираАДРЕСА_1 на сім'ю із 4-х осіб: він,
дружина ОСОБА_2та дочку ОСОБА_31986 р.н.,  дочку ОСОБА_4- 1988 р.н.

У травні
2003 року з позовом до суду звернувся ОСОБА_1. просив визнати такими,  що втратили право користування спірною
квартирою колишню дружину та двох дочок,
посилаючись на те,  що відповідачі
без поважних причин не проживають в квартирі понад шість місяців.

ВідповідачіОСОБА_2,
ОСОБА_3. звернулись до суду із зустрічними позовами в яких просили вселити їх в
квартиру,  встановити порядок
користування цією квартирою та змінити умови договору її найму,  зазначивши,
що їх відсутність у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців
обумовлена неправомірною поведінкоюОСОБА_1.,
заміною замків на вхідних дверях та неприязними стосунками,  що склалися між колишнім подружжям.  Рішенням Житомирського районного суду від 12
листопада 2004 року ОСОБА_1. відмовлено в позові з підстав,  передбачених
ст. 107 ЖК України.

Зустрічні
позовиОСОБА_2 таОСОБА_3. задоволені. Позивачки та неповнолітня ОСОБА_4вселені в
квартиру АДРЕСА_1. Встановлений порядок користування зазначеною квартирою. Цим
же рішенням Новогуйвинська селищна Рада зобов'язана судом укласти зОСОБА_2 та
ОСОБА_1. договори найму окремих приміщень в цій квартирі.

Справа №33ц-246кс                  2007
р.                 Категорія: 10          Ухвалу ухвалено під головуванням
Головчук С. В.

Суддя-доповідач:
Голембевська Л.М.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того,  що позивачем ОСОБА_1. були заявлені вимоги
про визнання відповідачок такими,  що
втратили право на житло,  з підстав,  передбачених
ст. 71 ЖК України (а.с. 1-3,
115-116,  120). Протягом розгляду
справи і підстави позивачем не змінювались.

В
силу  ст. 15-1 ЦПК України ( в редакції
1963 року)  ст. П ЦПК України (в новій
редакції),  суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі. В порушення цих вимог,
судом 1-ї інстанції постановлено рішення в частині позову ОСОБА_1. з
підстав,  передбачених  ст.
107 ЖК України.

Крім
того,  місцевим судом постановлено
рішення з двох взаємовиключних підстав (про встановлення порядку користування
квартирою та зміну умов договору найму). При цьому судом не враховано,  що спірна квартира відносить до державного
житлового фонду.

Відповідно
до роз'яснень,  викладених в п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі
питання,  що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу України»,
в цьому випадку судовому розгляду підлягають спори,  пов'язані лише з договором найму жилого
приміщення тому,  місцевий суд на стадії
прийняття позовної заяви,  повинен був
вирішити питання про можливість її прийняття в частині вимог про встановлення
порядку користування спірною квартирою.

Відповідно
до  ст. 3ОЗ ЦПК України,  під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції.

Сторона
по справі невправі змінити або уточнити позовні вимоги під час апеляційного
розгляду справи.

Апеляційний
суд обґрунтовано прийшов до висновку про скасування рішення суду першої
інстанції з направленням справи на новий розгляд.

Постановляючи
окрему ухвалу апеляційний суду виходив з того,
що позивач ОСОБА_1. звернувся з позовом до суду про визнання
відповідача: колишню дружинуОСОБА_2 та двох дочок,  такими,
що втратили право на користування квартирою з підстав,  передбачених
ст. 71 ЖК України.

Проте,  в порушення норм процесуального закону,  судом під головуванням судді Житомирського
районного суду Єзерської І.В. постановлено рішення з підстав,  передбачених
ст.  107 ЖК України,  а в частині заявлених відповідачами вимог в
зустрічних позовах по встановлення порядку користування спірною квартирою та
зміну умов договору її найму,
постановлено рішення з двох взаємовиключних підстав,  при цьому суддя не врахувала,  що квартира відноситься до державного
житлового фонду і на стадії прийняття позовної заяви не вирішила питання про
можливість її прийняття в частині вимог щодо встановлення порядку користування
житлом.  Вказані порушення норм
процесуального права потягли за собою скасування судового рішення і направлення
справи на новий розгляд.

Крім
того,  встановлені і інші порушення з
боку судді та секретаря судового засідання,
а саме: в протоколі судового засідання зазначено,  що судом в нарадчій кімнаті вирішувалось
питання про об'єднання позовів,  за
результатами розгляду цього питання було постановлено ухвалу (а.с. 61). Проте в
матеріалах справи цей процесуальний документ відсутній.

Із
змісту протоколу судового засідання від 11.11.04 року вбачається,  що суду в порушення вимог  ст.
ст.  99,  102,
103 ЦПК України (в редакції 1963 року) не роз'яснив особам,  які беруть участь в справі,  їх права та обов'язки,  не попередив про наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дій,  не доповів свої
позовні вимоги,  чи визнають відповідачі
позов,  чи не бажають сторони закінчити
справу мировою угодою,  не заслухав
пояснення сторін.

Суд не з'ясував
всіх обставин справи та не перевірив їх доказами,  не надав сторонам,  які брали участь у справі,  можливість дати додаткові пояснення,  чим позбавив осіб,  що

брали участь у справі,  реалізувати свої процесуальні права,  тому апеляційний суд обґрунтовано виніс по
відношенню судді Єзерської І.В. окрему ухвалу.

Згідно
ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права і відсутні передбачені
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового
рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів апеляційного суду Вінницької
області,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від 17.02.2005 року та окрему ухвалу
цього ж суду від 17.02.2005 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не
підлягає.