Справа
№   22ц-1443     2007 р.                           Головуючий по 1
інстанції Демченко B.C.
Доповідач в апеляційній інстанції Скіць М.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ЧЕРКАСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17
вересня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі

головуючого                             Адаменко Л.В.

суддів                                        Корнієнко
Н.В.,  Скіця М.І.

при
секретарі                            Шанауріній
І.О.

з участю
адвоката

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
позивачки ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області
від 21 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди -

встановила:

ОСОБА_2.
23 травня 2007 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  вказуючи,
що вона являється квартиронаймачем квартириАДРЕСА_1. Квартира
розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку.

Придбавши
квартиру АДРЕСА_2,  розташовану на
першому поверсі,  відповідачка по справі
у 2004 році приступила до її переобладнання під магазин. Зруйнувала внутрішні
стіни,  розгерметизувала вікна та
від'єдналась від центрального опалення. В результаті дій відповідачки,  належна їй квартира почала руйнуватися. По
стінах та стелях кімнат пішли тріщини. Стіни і відповідно і меблі покрилися
цвіллю. В кімнатах стоїть неприємний запах цвілі.

В
результаті дій відповідачки дві кімнати її квартири потребують ремонту.
Вартість відновлювального ремонту складає 2583 гривні 60 копійок.

Вважаючи,  що діями відповідачки їй завдано крім
матеріальної також і моральної шкоди,  що
виразилась в порушенні нормального ритму життя та необхідності додаткових
зусиль в його організації,  просила суд
стягнути на її користь з відповідачки на відшкодування матеріальної шкоди 2583.
60 гривень і на відшкодування моральної шкоди 1500 гривень та судові витрати по
справі.

Рішенням
Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 червня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не
погоджуючись ї рішенням суду,
представник позивачки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій просить про скасування рішення суду та
направлення справи на новий розгляд,
зазначаючи,  що суд неповно
дослідив докази по справі,  висновки суду
про відмову в задоволенні позову не ґрунтуються на доказах по справі і
неправильне застосування судом норм матеріального права.

.
Зокрема зазначав,  що переобладнання
квартири розпочато в червні 2004 року,  а
надані відповідачкою докази про задовільний стан квартири АДРЕСА_2 відносяться
до початку 2007 року.

2

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися,  вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції приходить до
висновку про те,  що апеляційна скарга
повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу,  і залишає рішення
без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи
в повному обсязі в задоволенні позову,
районний суд виходив з того,  що
позивачка не надала суду належних доказів про наявність причинного зв'язку між
пошкодженнями стін в її квартирі та проведенням робіт по переобладнанню
квартири на нижньому поверсі.

Також
суд послався на те,  що згідно рішення
Ватутінської міської ради від 13 липня 2007 року № №397 відповідачці надано
дозвіл на перепланування та переобладнання квартири,  а саме демонтаж перегородок та обладнання
окремого входу з балкону.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон який їх регулює,  постановив правильне по суті і справедливе
рішення.

Супом
встановлено,  що позивачка є
квартиронаймачем квартириАДРЕСА_1 де мешкає з чоловіком і сином.

Відповідачка
придбавши квартиру, розташовану поверхом нижче, приступила до її переобладнання
однак стан квартири не погіршився. Вологість і температурний режим є квартирі
відповідають нормам.

Відповідно
до вимог  ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах змагальності,  кожна сторона у справі повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання
представника позивачки про наявність причинного зв'язку між пошкодженнями в
квартирі та .виконанням робіт по переобладнанню безпідставні,  так як повинні бути доведеними за допомогою
належних та допустимих доказів,  з
урахуванням положень  ст.  ст. 57 - 59 ЦПК України,  зазначені нею обставини. Таких доказів суду
не надано. Крім того,  позовні вимоги
спростовуються іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія
суддів вважає,  що судом першої інстанції
прийняті всі міри для всебічного і повного розгляду справи зокрема була
призначена судово - технічна експертиза для встановлення причинного зв'язку між
погіршенням стану квартири позивачки та діяльністю по переобладнанню квартири
поверхом нижче та визначенням вартості відновлювального ремонту однак позивачка
відмовилась від її проведення і судом ухвалено рішення по наявних у справі
доказах.

Таким
чином ,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

На
підставі наведеного та керуючись
ст.  ст. 307,  308,
314, 315 ЦПК України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційну   скаргу
представника   позивачки   ОСОБА_1
відхилити,  рішення
Звенигородського районного суду від 21 червня 2007 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців.