УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

3 жовтня 2007року                                                      м. Вінниця

Колегія   суддів   судової
палати   у   цивільних
справах   апеляційного   суду Вінницької
області у складі: Нагорняка В А., Нікушина В.П., Гуцола П.П.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом управління пенсійного фонду України в м.
Бердичів до приватного нотаріуса ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Бердичів на рішення
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 14 березня 2005
року,

ВСТАНОВИЛА:

Управління
пенсійного фонду України в м. Бердичів, звернулось до касаційного суду з
касаційною скаргою на рішення Бердичівського міськрайонного суду, Житомирської
області від 21 грудня 2004 року, яким відмовлено
в задоволенні позову до приватного нотаріуса ОСОБА_1 про стягнення збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 5551 грн.38 коп. та 268 грн.80 коп. пені і на ухвалу
апеляційного суду Житомирської області
від 14 березня 2005 року, якою рішення залишено без змін.

В касаційній
скарзі ставиться питання про скасування ухвалених судових рішень та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог касаційної скарги, позивач посилається на те, що ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав
невірного застосування норм матеріального та
процесуального права. Зокрема позивач посилався на те, що при вирішенні позову суд керувався нормативними актами, які не мають сили закону,
що суперечить Конституції України.

Справа №
33ц-22Ікс/07                                                     Категорія: 44

Головуючий у І інстанції: Потапова Т.М.
Суддя-головуючий: Нікушин В.П.

2

Колегія судді
дійшла висновку про відсутність підстав для перегляду оскаржуваних судових
рішень, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що справляння ОСОБА_1 зборів до пенсійного фонду
здійснювалось в період з 1.07. 1999 року по 31.12 2000 року у відповідності до
діючого на вказаний період законодавства.

Апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції та
залишив рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення процесуального права.

Посилання в касаційній скарзі на неправильне застосування при вирішенні спору
Указу Президента України Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на
оплату праці працівників, суми оподаткованого
доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються
збори (внески) до соціальних фондів від 25 травня 1998 року № 506/98 є
помилковим. Цей Указ прийнятий відповідно до п. 4 розділу 15 "Перехідних
положень" Конституції України і врегульовував питання, не врегульовані Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування".

Постанова KM України від 13 липня 1998 року №1064 Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці
працівників, суми оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів, прийнята на
виконання вказаного Указу.

За цих обставин
посилання про неправильне застосування суд норм матеріального права є
безпідставним.

Перевірка справи в межах позовних вимог та в межах касаційної скарги на предмет правильності застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального права вказує на відсутність таких порушень.

Не встановлено порушень і процесуального права в тому числі і порушень, передбачених ст. 338 ЦПК України, які б тягли за собою
обов'язкове скасування судових рішень.

А тому, керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Вінницької
області, розглянувши справу в порядку касаційного провадження,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Бердичів Житомирської області відхилити.

3

Рішення  Бердичівського
міськрайонного суду, Житомирської області від 21 грудня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської області від
14      : березня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.