Справа №22-ц-1050 2007р.             Головуючий у 1-й
інстанції     Євтушенко М.О.
Категорія 19                                       Суддя-доповідач                         Смирнова Т.В.
УХВАЛА іменем України

04
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.

суддів -
Ільченко О.Ю., Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.

та осіб, які
приймають участь у справі - представника позивача

Колодяжного
А.О., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне управління № 2» на рішення Шосткинського міськрайонного
суду від 07 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне управління № 2», ОСОБА_2, про
відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок затоплення приміщення
магазину, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищезазначеним позовом, свої вимоги обґрунтував тим, що він є.
власником двокімнатної квартири на першому поверсі будинку АДРЕСА_1, в якій
відкрив магазин продажу автозапчастин. Позивач уклав з ТОВ «ЖЕУ-2» договір на
технічне обслуговування цього приміщення.

Крім того, позивач як фізична особа, придбав ще одну квартиру № 2 в цьому
будинку, в якій проводив ремонт.

26 жовтня 2006 року близько 15 години 40 хвилину
торговому залі магазину прорвало водопровідний стояк холодної води, але
директор ТОВ «ЖЕУ-2» відмовився усувати несправність, пояснюючи це тим, що
заміну труби водопроводу проводили не працівники ЖЕУ. В зв'язку з цим позивач
просив стягнути з ТОВ «ЖЕУ-2» завдану майнову шкоду.

В цей же день, 26 жовтня 2006 року в зв'язку з початком опалювального
сезону, під час пуску теплоносія у системи будинку, у квартирі № 6, що
знаходиться над магазином, стався порив труби гарячого опалення, із 17 до 21
години вода заливала кабінет директора, технічну кімнату та коридор, в зв'язку
з чим була завдана шкода, яку позивач просив стягнути з ТОВ «ЖЕУ-2» та власника
квартири № 6 ОСОБА_2

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 07 червня
2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю
«ЖЕУ-2» на користь ОСОБА_1
5474 грн. майнової шкоди, 1200 грн. моральної шкоди та 493 грн. 50 коп.
судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 до ТОВ
«ЖЕУ-2» відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

При вирішенні справи суд виходив з того, що у спричиненні шкоди винне ТОВ
«ЖЕУ-2», яке не попередило жильців будинку про пуск тепла, не проводило
перевірок та випробувань опалювальної системи, не забезпечило охорони місця
аварії до її усунення, не мало належних засобів для швидкого її усунення,
допустило втручання сторонніх осіб у ліквідацію аварії.

Стосовно вини другого відповідача - ОСОБА_2,
то суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів його вини не надано,
навпаки, ОСОБА_2 довів
те, що шкоду завдано не з його вини.

За таких підстав, суд вирішив стягнути завдану шкоду у розмірі, доведеному
позивачем, тільки з ТОВ «ЖЕУ-2».

В апеляційній скарзі ТОВ «ЖЕУ-2» просить скасувати рішення суду першої
інстанції та закрити провадження у справі.

Апелянт вважає, що суд допустив неповноту судового слідства, неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивач ОСОБА_1
є суб'єктом підприємницької діяльності, тобто спір виник між двома
суб'єктами господарювання під час виконання господарського договору, а тому
повинен був вирішуватись господарським судом.

Не згоден з тим, що суд послався на нормативний акт, який втратив чинність
у 2005 році.

По-третє, відповідач не мав можливості ознайомитись з уточненою позовною
заявою від 25 травня 2007 року, що є грубим порушенням його процесуальних прав.

В-четвертих, апелянт вважає, що однією з причин аварії є те, що позивач
виконував ремонт без залучення спеціалізованих організацій, що могло призвести
до порушення внутрішньобудинкових інженерних систем,

Апелянт вважає, також , що основою причиною затоплення є
забиття заглушки у трубу зливу власником квартири № 7 ОСОБА_3, а суд не
дослідив детально цих обставин.

Також апелянт зазначає, що промивання систем опалення та
гідравлічне випробування трубопроводів - це не обов'язкові, а додаткові
послуги, і про надання таких послуг необхідно укладати додатково договір з
іншою організацією.

Крім того, апелянт не згоден з розміром майнової шкоди,
вважаючи, що  акт  складений
позивачем,  суперечить  акту,
складеному  комісією

спеціалістів
та представника ЖЕУ, а також вважає недоведеним факт заподіяння моральної
шкоди.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без
змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником приміщення магазину
«Автомобіліст» на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції було встановлено, і ця обставина визнана
відповідачем, що 26 жовтня 2006 року ТОВ «ЖЕУ-2» включило подачу тепла, не
повідомивши про це жильців будинку.

Відповідно до акту спільного розслідування причин затоплення магазину, воно
трапилось внаслідок пориву труби по шву у квартирі ОСОБА_2, яка знаходиться
на другому поверсі, причиною пориву труби є неякісне її виготовлення
заводом-виробником (а.с.15).

Відповідно до висновку експерта, дефект труби міг бути виявлений тільки під
час випробувань системи опалення перед запуском тепла (а.с.116-117).

Висновок суду про відсутність вини відповідача ОСОБА_2 у заподіянні
шкоди сторонами не оспорюється.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з
приводу того, що справа підлягає розгляду у господарському суді, з таких
підстав.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду від 06 червня
2007 року було закрито провадження у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до ТОВ «ЖЕУ-2»,
ОСОБА_2 в
частині його вимог про стягнення з ТОВ «ЖЕУ-2» майнової шкоди від затоплення
торговельного залу магазину в зв'язку з тим, що вирішення спорів з приводу
таких правовідносин відноситься до юрисдикції господарського суду.

Дана ухвала суду
сторонами не оскаржена.

Так, вбачається, що приміщення магазину утворене за
рахунок реконструкції двох квартир цього будинку: квартири № 3, яка була
придбана ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу 16 грудня 2003 року (а.с.6), в
якій був розташований торговельний зал, де відбувалась торговельна діяльність,
та квартири № 2, яка була придбана

ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу
27 вересня 2005 року (а.с.10).

В квартирі № 2 розташовані кабінет директора, технічна кімната, коридор, ці
приміщення під час затоплення перебували в процесі ремонту, торгівельна чи інша
підприємницька діяльність в них не велась.

Договір на технічне обслуговування приміщення магазину протягом 2005-2007
років був укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕУ-2» ще до
придбання другої квартири і до отримання ОСОБА_1 дозволу на розширення
існуючого магазину, тобто цей договір стосувався лише квартири № 3, як в ньому
і зазначено (а.с.13).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в цій
частині, оскільки вимоги по відшкодуванню майнової шкоди, спричиненої
затопленням торговельного залу, ґрунтуються на договорі між позивачем та ТОВ
«ЖЕУ-2» як суб'єктами господарювання (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що договір від 27 вересня 2005 року
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між двома фізичними особами, при
цьому не зазначено, що покупець ОСОБА_1 виступає як суб'єкт підприємницької
діяльності.

Крім того, під час проведення ремонту цієї квартири позивачем не велась
підприємницька діяльність в ній, договір між ним як суб'єктом підприємницької
діяльності та ТОВ «ЖЕУ-2» по обслуговуванню даної квартири не укладався,
позивач виступав як фізична особа, та позов заявив не тільки до юридичної
особи, але й до фізичної особи - ОСОБА_2, а якщо хоч одна із сторін спору є
фізичною особою, то спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.

Тому суд вірно визначив юрисдикцію по розгляду вимог щодо відшкодування
шкоди, завданої затопленням зазначеної квартири.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд не дослідив
доводи відповідача щодо часткової вини власника квартири № 7 ОСОБА_3, який
забив заглушку у трубу зливу теплоносія, спростовуються матеріалами справи,
оскільки з рішення вбачається, що суд ретельно досліджував вказані обставини,
аналізував причини таких дій ОСОБА_3, і дійшов висновку про те, що його дії
були направлені на збереження власного майна від затоплення і не були
направлені на завдання шкоди позивачу, про яку він не знав і не міг припускати
її настання від своїх дій.

З таким
висновком суду колегія суддів погоджується.

Доводи апелянта з приводу того, що він не був
ознайомлений із позовною заявою від 25 травня 2007 року, в якій позивач уточнив
вимоги, є   непереконливими,   оскільки
з   рішення   суду
вбачається,   що   суд

досліджував
змінену і уточнену позовну заяву, в якій йдеться про відшкодування вартості
запчастин, а відповідач надавав пояснення з цього приводу. Крім того,
вбачається, що суд надав перевагу саме показам відповідача і відмовив у
задоволенні позовної вимоги про відшкодування вартості запчастин, а тому колегія
суддів не вбачає порушення прав відповідача в цій частині.

Що стосується доводів апелянта про те, що спеціаліст у
висновку не вказав, що саме стало причиною пошкодження труби, і думки апелянта
про те, що однією з причин аварії є виконання ремонту позивачем без залучення
спеціалізованих організацій, то колегія суддів не може погодитися з такими
доводами, оскільки з пояснень спеціаліста в судовому засіданні чітко
вбачається, що причиною пориву труби є неякісне виготовлення труби
заводом-виробником - непроварення шву по всій товщині, і внаслідок підвищення
тиску чи гідроудару труба лопнула по шву (а.с.137, зворот).

Стосовно порушень при ремонті, то апелянтом не надано ніяких доказів про
порушення позивачем будівельних норм при проведенні ремонту. Крім того, в
матеріалах справи маються акт державної технічної комісії про прийняття
закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію (а.с.8) та дозвіл на виконання
будівельних робіт (а.с.12), з яких вбачається, що позивач узгоджував свої дії
по ремонту з відповідними контролюючими організаціями.

З доводами апелянта про те, що послуги з промивання систем опалення та
гідравлічного випробування трубопроводів надаються не ЖЕУ, а іншою
організацією, і що рішенням Шосткинської міської ради від 22 серпня 2006 року
затверджено перелік послуг з утримання будинків, де зазначено лише технічне
обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання (від зовнішньої
стіни будинку до внутрішньої стіни квартири), колегія суддів не може погодитись
з таких підстав.

Відповідно до пункту 2.8.7. Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу від 17 травня
2006 року, після закінчення опалювального сезону обладнання теплових мереж,
усіх систем опалення має бути випробувано гідравлічним тиском відповідно до
встановлених норм.

ЖЕУ є виконавцем
послуг.

Посилання апелянта на те, що в переліку послуг,
затвердженого рішенням міської ради, зазначено лише «Технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем теплопостачання» не є переконливим, оскільки
«технічне обслуговування» - це загальне поняття, яке включає в себе і ремонт, і
усунення наслідків аварій, і профілактичну підготовку до опалювального сезону.

Крім того, посилання апелянта на постанову Кабінету
Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з
утримання будинків..» в даному випадку не є слушним, оскільки вказаним
нормативним актом визначаються тільки тарифи, і не розподіляються повноваження
між виконавцями послуг. Тобто, даною Постановою не визначено, які саме
виконавці надають послуги по гідравлічному випробуванню трубопроводів.

Стосовно незгоди апелянта з визначеним судом розміром відшкодування
майнової шкоди, то колегія суддів не приймає до уваги цей довід, оскільки сам
апелянт жодних розрахунків шкоди не надав, а доказів, наведених позивачем, не
спростував.

Стосовно посилань апелянта на відсутність моральної шкоди, то апелянт
наводить в апеляційній скарзі ті ж заперечення, що і під час розгляду справи в
суді першої інстанції, суд досліджував ці доводи, і дійшов з цих підстав
вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно з'ясував всі
обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку доказам по
справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для скасування
рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
«Житлово-експлуатаційне управління № 2» відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду від 07 червня
2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.