Верховний Суд України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-1834 / 2007р.                                        Головуючий
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року                                                                                        м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Бондара В.О

Суддів:                                 Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.
При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2006 року по справі
за позовом Державного Комунального підприємства "Житлосервіс-3" до
ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення,
-

ВСТАНОВИЛА:

07.06.2004 року
Державне Комунальне підприємство "Житлосервіс-3" звернулося до суду
із

позовом доОСОБА_1про виселення з житлового приміщення.

У позові
зазначало,  що його балансі знаходиться
гуртожиток поАДРЕСА_1. В травні
2004 року
позивач,  розтрощивши замок вхідної двері
кімнатиАДРЕСА_1,  зазначеного гуртожитку,
самовільно зайняла жиле приміщення площею 16, 7 кв.м.  і
добровільно звільнити відмовляється. У зв'язку з чим,  просили суд,
виселитиОСОБА_1з кімнатиАДРЕСА_1

Ухвалою
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.01.2007 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Бердянського
міськвиконкому за позовом ДКП "Житло сервіс-3" до ОСОБА_1

У ході
судового розгляду справи позивач звернувся до суду з доповненням до позовної
заяви,  просили виселитиОСОБА_1з
неповнолітніми дочками ОСОБА_2,  ОСОБА_3.
з кімнатиАДРЕСА_1
без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2006 року позовні
вимоги задоволено.

2

ВиселеноОСОБА_1з
неповнолітніми дочками ОСОБА_2,  ОСОБА_3.
з кімнатиАДРЕСА_1,  15 в м.  Бердянську в кімнатуАДРЕСА_2 без надання
іншого житлового приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального права,
просить рішення скасувати та ухвалити нове,  яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. . 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Колегія
судців апеляційного суду погоджується з тим,
що судом першої інстанції правильно була застосована аналогія закону у
зв'язку з тим,  що главою 4 ЖК України не
врегульовані питання про правові наслідки самоправного вселення у жилі кімнати
гуртожитків і з цих підстав суд керувався  ст. . 109 ЖК України.

З рішення
суду,  що підтверджується і матеріалами
справи видно,  що відповідачка
зареєстрована і раніше проживала в кімнатіАДРЕСА_2

Вказана
кімната складається з двох кімнат площею 13,
2 кв. м.  і 16, 7 кв. м.  корисною площею 51,
75 кв. м.

У
гуртожитку в даній кімнаті зареєстровані о з 07.09.1984 року,  ОСОБА_4 З 26.11.1985 року,  ОСОБА_5. з 14.03.2002 рокуОСОБА_1з 14.07.1998
року і ОСОБА_2 з 24.10.2003
року.

Відповідно
до Положення про гуртожитки територіальної громади м.  Бердянська які затвердженні рішенням
виконкому Бердянської міської ради від 03.04.2003 року №163 -громадяни ,  які самовільно зайняли житлову площу в
гуртожитку,  висиляються без надання
іншої житлового приміщення.

Але як
було вказано вище відповідачка зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_2,  а тому колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції не мав права повністю
виселяти відповідачку з гуртожитку без надання їй іншого житлового приміщення.

Посилання
апелянта на неможливість проживання в одній кімнаті з братом з тих
обставин,  що він страждає обструктивним
захворюванням легенів безпідставні тому що таке захворювання відсутнє в
переліку хронічних захворювань при яких особи,
страждаючи цими захворюваннями,
не можуть мешкати в комунальній квартирі в одній кімнаті з членами своєї
родини. (а.с.  203).

З огляду
на вказане колегія суддів вважає,  що
рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись
ст.
ст.  301,  303. 304,
307,  309,  316,
317,  319 ЦПК
України,  колегія суддів,

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2006 року по цій
справі змінити.

Виключити
з резолютивної частини рішення суду „в кімнатуАДРЕСА_2 без надання іншого
житлового приміщення".

Рішення   набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців.