Справа № 22ц-2322/07                                   Головуючий у
суді 1 інстанції: Морозова
Категорія      21                                                 Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                   Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді:  Перцової В.А.

Суддів :                         Козлова С.П., Повєткіна
В.В.

При
секретарі:              Білоус A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівка про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся
до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в місті Тернівка і просив стягнути з відповідача на його користь 70 000
грн. страхової виплати на відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог він посилався на те, що з березня 1977 року
він працював на шахті "Дніпровська" ДХК "Павлоградвугілля"
в підземних та шкідливих умовах праці. 15 серпня 1997 року він отримав
виробничу травму, у зв'язку з якою згідно висновку МСЕК від 21 листопада 2002
року йому остаточно було встановлено 80% втрати професійної працездатності і
другу групу інвалідності безстроково.

Внаслідок отриманих виробничих травм йому спричинена моральна шкода,
оскільки він втратив працездатність, став інвалідом, вимушений докладати
додаткові зусилля для організації свого життя, стан його здоров'я погіршується.
За цю шкоду відповідач повинен сплатити йому страхову виплату.

Рішенням Тернівського міського суду від 20 листопада 2006 року позов
задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 45 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду з тих
підстав, що суд не врахував вимоги норм матеріального права щодо відшкодування
моральної шкоди, не витребував необхідні докази на підтвердження факту
спричинення позивачеві моральної шкоди, а також не врахував, що на 2006 рік зупинено
дію норм щодо відшкодування моральної шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
і стягуючи з відповідача на його користь страхову виплату за моральну
шкоду, суд першої* інстанції виходив з того, що позивач отримав виробничу
травму, у зв'язку з якою при повторному освідченні за висновком МСЕК від 21
листопада 2002 року йому було встановлено 80% втрати професійної працездатності
і визнано інвалідом 2 групи, внаслідок чого йому була спричинена моральна
шкода, яку повинен відшкодувати відповідач.

Але з даним висновком погодитись неможливо, оскільки він не відповідає
вимогам норм матеріального права і дійсним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з 1977 року по 1997
рік позивач працював на шахті "Дніпровська" ВО "Павлоградвугілля"
(а. с. 4,5). 19 травня 1979 року та 15 серпня 1997 року під час виконання
трудових обов'язків він отримав виробничі травми, про що було складено акти,
відповідно, № 26 та № 61 і, згідно висновку МСЕК від 27 листопада 1997 року,
йому було встановлено 80% втрати професійної працездатності, в тому числі: 15%
-

повторно по травмі 1979 року
і 65% - первинно по травмі 1997 року та визнано інвалідом 2 групи; наказом по
шахті № 685-к від 29 грудня 1997 року позивачу були призначені одноразова
допомога і щомісячні платежі на відшкодування шкоди (а. с. 8-12).

Стягуючи страхові виплати за моральну шкоду, міський суд
не врахував, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", на підставі якого він стягнув з
відповідача на користь позивача страхову виплату на відшкодування моральної
шкоди, введено в дію з 1 квітня 2001 року; на правовідносини, які виникли у
позивача з підприємством, під час роботи на якому він отримав виробничі травми,
у зв'язку з якими втрата працездатності йому була встановлена до зазначеного
моменту, цей Закон не розповсюджується, а також, те, що відшкодування моральної
шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'ю на виробництві вперше було передбачено
Законом України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року і таке
відшкодування по травмі 1979 року неможливо.

Виходячи із зазначених норм права і враховуючи наведені обставини,
апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись
ст.307, пп. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м. Тернівка задовольнити.

Рішення
Тернівського міського суду від 20 листопада 2006 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Тернівка про
стягнення страхової виплати за моральну шкоду відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили, з
моменту проголошення; може

бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох

місяців з цього часу.