Справа №
22ц-1292/2007                                               Головуючий
в 1 інстанції       Медвідь Н.О.
Категорія   42                                                                  Доповідач
в суді II інстанції Голуб С. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2007
року   колегія суддів   судової палати в цивільних справах
Апеляційного    суду Київської області у
складі:

головуючого                    Мережко М. В.

суддів:                               Голуб С. А.,   КоцюрбиО.П.

при
секретарі                   Некорі А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі
Київської області на

ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня
2006 року у справі за скаргою ОСОБА_1
до    Державної    виконавчої    служби                                         Києво-
Святошинського району Київської області про скасування постанови та зобов'язання
відновити виконавче провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
пред"явила в суді названу скаргу посилаючись на те,  що постановою державного виконавця від 22
вересня 2006 року закрите виконавче провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1571/05 від 12 травня 2006 року,  який був виписаний на виконання рішення
Києво-Свяошинського районного суду від 27 жовтня 2005 року. Підставами для
закриття виконавчого провадження державний виконавець зазначив те,  що рішення суду від 27 жовтня 2005 року боржником
Петрівською сільською радою не виконане,
а його примусове виконання без участі боржника неможливе. Позивачка
вважає названу постанову незаконною і просила її скасувати та зобов"язати
ДВС Києво-Святошинського району відновити виконавче провадження по виконанню
рішення Києво-Святошинського районного суду від 27 жовтня 2005 року.

Ухвалою суду від
26 грудня 2006 року скарга задоволена.

Не   погоджуючись   з                         ухвалою   суду,
відповідач   оскаржив   її   в

апеляційному
порядку   з   підстав порушення судом при   її винесенні норм матеріального права.

Зокрема
зазначає,  що суд неправильно застосував
норми матеріального права,  а саме статтю
88 Закону України „Про виконавче провадження" оскільки вона не регулює
виниклі правовідносини.

Просить ухвалу
суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  дослідивши письмові
матеріали справи вважає,  що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
рішенням Києво-Святошинського районного суду від 27 жовтня 2005 року за ОСОБА_1
було визнано право власності на земельну частку (пай) площею 2, 65 га в умовних
кадастрових гектарах та зобов"язано Петрівську сільську раду надати
ОСОБА_1 з резервного фонду вказану земельну частку (пай).

12
травня 2006 року виконавчий лист за названим рішенням був направлений на
виконання до Державної виконавчої служби Києво-Святошинського району.

15
травня 2006 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження і
боржникові встановлений п'ятиденний строк для добровільного виконання рішення
суду. Оскільки рішення не було виконано,
на боржника 26 травня 2006 року та 9 червня 2006 року накладалось
стягнення у вигляді штрафу.

22
вересня 2006 року виконавче провадження постановою державного виконавця було
закрито у зв'язку з тим,  що примусове
виконання рішення суду без участі боржника не можливе.

Суд
першої інстанції прийшов до висновку,  що
державним виконавцем не було вчинено всього обсягу дій,  передбаченого Законом України „Про виконавче
провадження" для виконання рішення суду.

Судова колегія
погоджується з такими висновками суду.

Відповідно
до  ст.
10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи,  які
беруть участь у справі,  Мають рівні
права щодо подання доказів,  їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які йона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як
вбачається із матеріалів справи,  державним
виконавцем було лише відкрите виконавче провадження 15 травня 2006 року і
закрите 22 вересня 2006 року. Будь яких інших документів,  які б свідчили про вчинення державним
виконавцем будь яких дій по виконанню рішення суду,  в тому числі і про накладення штрафу на
осіб,  винних у невиконанні рішення
суду,  а також звернення до прокуратури
із поданням про порушення кримінальної справи за умисне невиконання рішення
суду,  матеріли справи не містять.

Таким
чином державний виконавець не довів суду того,
що ним були вчинені всі необхідні дії для забезпечення примусового
виконання рішення суду.

За
наведених обставин суд прийшов до правильного висновку про те,  що

постанова
державного виконавця про закриття виконавчого провадження є передчасною,  а тому незаконною.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  судова колегія вважає,  що ухвала суду підлягає залишенню без
змін,  а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,  312 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі Київської
області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду від 26 грудня 2006 року
залишити без задоволення,  а ухвалу суду
без змін.

Ухвала    апеляційного    суду
набирає    законної    сили
з    моменту проголошення і може
бути оскаржена/в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання
касаційної скарги до Верховного Суду України.