Справа № 22 Ц- 1549/2007 р.          Головуючий
1-й інстанції: Циганок В.Г.
Категорія -30                                           Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І
УХВАЛА

2007р., вересня місяця, 06 дня     Судова колегія   судової палати в цивільних справах    Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого:                   Галущенка ОІ.

суддів:                              Базовкіної Т.М.

Довонук Т.С.

при
секретарі:                  Варміш О. С.

за участю:

позивача                         ОСОБА_1

представника

відповідачки
-                ОСОБА_4

розглянувши     у відкритому   судовому
засіданні     в м. Миколаєві
цивільну справу  за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва   від 17.05.2007 р..,
у справі за

позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення її
з   квартири без надання іншої жилої
площі та вселення сина,

встановила:

31.05.2006  р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про
її

виселення з
квартири без надання іншої жилої площі та вселення сина.

Позивач зазначав що його колишній дружині ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. належала на праві власності трьохкімнатна квартираАДРЕСА_1, в
якій разом з нею проживав та був зареєстрований їх спільний син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

Після смерті ОСОБА_5 її квартиру незаконно зайняла ОСОБА_6, яка порушує
права малолітнього та не дозволяє йому користуватися спірним житловим
приміщенням.

Посилаючись на ці обставини позивач просив про задоволення позову.

Рішенням  Корабельного
районного суду     м.  Миколаєва               від

17.05.2007 р. постановлено про відмову у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення його позовних
вимог, вважаючи, що суд не врахував всіх доказів і обставин, які свідчать про
наявність підстав для вселення його сина у спірну квартиру.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в
межах оскарження, визначених ст..
303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її
батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК
України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного
проживання та проживання ч.1енів його сім'ї.

При відчуженні житла його власник та ч.1ени його сім'ї втрачають
повноваження, які поєднані з правом власності на це житло.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
належала на праві власності трьохкімнатна квартираАДРЕСА_1, в якій разом з нею
проживав та був зареєстрований її син ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1

Після розірвання шлюбу з позивачем, ОСОБА_7, яка хворіла на
тяжку невиліковну хворобу, уклала договір довічного утримання від 22.06.2005 р., на підставі чого
здійснила відчуження квартири своїй сестрі ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_7 позивач забрав сина за місцем свого проживання у м.
Херсоні.

Син позивача не
набув статусу ч.1ена сім'ї ОСОБА_3

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну оцінку
наявним доказам і прийшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для
виселення відповідачки та вселення сина позивача до її квартири.

З врахуванням зазначеного висновку судом обґрунтовано постановлено про
відмову у задоволенні позову.

Посилання скарги щодо наявності підстав до вселення сина позивача не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наявними доказами, які свідчать
про те, що ОСОБА_2 не набув
права користування квартирою, яку його мати на законних підставах відчужила
новому власнику, оскільки не став ч.1еном його сім'ї.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17.05.2007 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на протязі двох місяців може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.