Апеляційний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30
травня 2007 року                                                                           м.
Харків

Колегія
суддів з касаційного розгляду   справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в
складі:

Луспеника Д.Д.,
Ларенка В.І., Яцини В.Б.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скар­гою представника
ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2004 року
та ухвалу апеляційного суду Одеської обла­сті від 1 березня 2005 року  в справі за позовом ОСОБА_1 до на­чальника
ВПРІМР Київського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_2, голови виконкому
Одеської міськради ОСОБА_3,
державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про зо­бов'язання
реєстрації, безоплатної передачі жилого приміщення та стягнення мо­ральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

05.05.2003
року ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до відпові­дачів про зобов'язання провести
реєстрацію її чоловіка - ОСОБА_4.
за місцем її проживання в квартирі АДРЕСА_1 в м. Одесі, безоплатно приєднати
її сім'ї кімнату, яка звільнилася в зазначеній квартирі та про стягнення
моральної шкоди з кожного з відповідачів по 10 тисяч гривень на її користь та
ко­ристь її матері - ОСОБА_5.

Позов
обґрунтувала тим, що 12 частина квартири на підставі договору да­рування
належить їй, а інша 12 частина цієї квартири є власністю держави на під­ставі
свідоцтва про право на спадщину за законом. В березні 2003 року начальник
ВПРІМР Київського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_2 відмо­вила їй в
прописці її чоловіка - ОСОБА_4. в зазначеній квартирі з посиланням на
необхідність для цього згоди співвласника квартири.

Справа № 111-
кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Іванчук В.М.

Доповідач:
Ларенок В.І.

Крім того вважає, що Одеська міськрада в порушення
житлового законодав­ства відмовила в приєднанні її сім'ї кімнати, що
звільнилася в зазначеній квартирі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси
від 22 квітня 2004 ро­ку, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 01 берез­ня 2005 року,   в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення і постановити нове рішення про задоволення по­зову, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позову про зобов'язання реєстрації, безоплат­ної передачі жилого
приміщення та стягнення моральної шкоди ,- районний суд, з висновками якого
правомірно погодився і апеляційний суд, виходив з того, що спі­рна квартира
перебуває в спільній частковій власності ( приватній та державній ), тому
виходячи з рівноправності всіх форм власності за ст. 2 Закону України «Про
власність» та відповідно до ст. 113 ЦК
України 1963 року володіння, користування і розпорядження квартирою повинне
проводитися за згодою обох співвласників , тобто для реєстрації в ній ОСОБА_4. має бути на те
згода іншого співвласника, яким є держава в особі державної податкової
інспекції. Однак таку згоду на реєст­рацію ОСОБА_4 не намагався отримати, тому в його реєстрації цілком
законно і обґрунтовано було відмовлено.

Крім
того, відмову в реєстрації мала право оспорювати саме та особа, в ре­єстрації
якої відмовлено, тобто ОСОБА_4,
а не ОСОБА_1.. ОСОБА_4 в передбаченому
законом порядку повноважень на представництво його інтересів не надав.

Щодо
приєднання звільненої кімнати, то суд виходив з того, що в спірній квартирі
жодне жиле приміщення не звільнялось. В даному випадку квартира зна­ходиться в
спільній частковій власності і в натурі ,не розділена, тому нема можли­вості і
підстав вважати і визначати, яке саме приміщення належить державі. Стаття 54 ЖК
України розповсюджується на чисто житлові правовідносини, а в даному випадку
між сторонами виникли цивільні правовідносини основані на праві влас­ності на
жиле приміщення.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи
скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для ви­сновку, що
судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені ст.ст.338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Згідно із ч. 1
ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи В касаційному по­рядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а
тому доводи

касаційної
скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для при­значення
справи до судового розгляду.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів з касаційного роз­гляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 відхи­лити.

Рішення
Київського районного суду м, Одеси від 22 квітня 2004 року та ух­валу апеляційного
суду Одеської області від 1 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.