УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

29 травня 2007 року                                                                                              м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого - Станкевича В.А. суддів      -
Варикаші О.Д. - Ступакова
О.А. при секретарі - Переверзевій
Н.В. розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою
ОСОБА_1,  за участю зацікавлених осіб
Державного Казначейства України та Військової прокуратури південного регіону
України,  про відшкодування моральної
шкоди,  завданої незаконними діями
органів дізнання,  досудового слідства та
суду   про   відшкодування   матеріальних   збитків
та  моральної   шкоди,
спричиненої незаконними
діями   органів  досудового
слідства  та  прокуратури,    за
апеляційними скаргами
Військового   прокуратура   Південного
регіону   України   і
представника Державного казначейства України Струсевича О.П. на ухвалу
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 18 грудня 2006 року,  -

встановила:

ОСОБА_1звернувся
до Малиновського районного суду м.  Одеси
з заявою про відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства та суду,  за період незаконного кримінального
переслідування з листопада 1995
року по серпень 2003
року.

У
судовому засіданні представник заявника позовні вимоги підтримав повністю та
просив їх задовольнити,  посилаючись на
слідуючі обставини.

У
листопаді 1995 року
військовою прокуратурою Севастопольського гарнізону було порушено кримінальну
справу за фактом зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_2.  і по версії досудового слідства заявника було
визнано причетним до цього злочину. З листопада 1995 року по серпень 2003
року стосовно заявника проводилось незаконне кримінальне переслідування за
ознаками  ст.  ст.  117 ч.3,  118
ч. 2 КК
України і заявник незаконно два роки і вісім місяців відбував покарання в
місцях позбавлення волі.

07 серпня 2003 року кримінальну
справу,  порушену за ознаками
злочинів,  передбачених  ст.
ст.  106 ч. 1,
117 ч.3,  118 ч. 2 КК України в
редакції 1960 року за
реабілітуючих підстав п. 2
ст.
213 КПК
України - за
недоведеністю участі ОСОБА_1. в скоєні злочинів,  закрито і скасоване стосовно нього запобіжний
захід - підписку
про невиїзд.

Головуючий
у першій інстанції -
Демченко О. М.                        Справа
№ 22ц - 1582/2007р

Доповідач
- Станкевич В.А.                                                            Категорія
ЦП 22

Як на досудовому
слідстві,  так і під час судового
розгляду справи ОСОБА_1. свою вину не визнавав.

Внаслідок
неправомірних дій органів дізнання,
попереднього слідства,
прокуратури і суду,  заявнику були
завдана значна моральна шкода. Внаслідок каліцтва ,
отриманого в зв'язку з незаконним кримінальним
переслідуванням,  заявник втратив
здоров'я,  пережив особливо нестерпний
фізичний біль та важкі моральні страждання. До наступного часу заявник не може
налагодити своє життя,  фактично втратив
можливість нормальних життєвих стосунків. Заподіяне ушкодження здоров'ю
незворотне,  має невідновний
характер,  встановлено другу групу
інвалідності безстроково.

За час
перебування в місцях відбування покарання,
заявник захворів гепатитом А,
відкритою формою туберкульозу легенів,
переніс складну операцію по видаленню долі правої легені. Постійно
змушений три-чотири рази на рік проходити лікування в торакальному відділенні з
приводу туберкульозу,  що потребує
значних витрат.

Під час
загострення стану здоров'я заявник потребує стороннього догляду,  в зв'язку з чим його мати несе значне фізичне
та моральне навантаження,  доглядаючи
заявника,  витрачає повністю бюджет
родини на придбання ліків для сина і на тривалий період це позбавляє родину
заявника засобів існування.

Заявник
не зміг реалізувати свої плани на отримання другої вищої освіти за
кордоном,  кар'єрного та службового
росту. Втратив стабільний постійний заробіток військовослужбовця та інші
пільги,  яких був позбавлений в зв'язку з
незаконним кримінальним переслідуванням.
Заявник втратив можливість отримати належний розмір пенсійного
забезпечення,  так як в зв'язку з
незаконним кримінальним переслідуванням був звільнений з військової
служби,  в зв'язку з пошкодженням
здоров'я каліцтвом та призначенням інвалідності.

Внаслідок
пошкодження здоров'я заявник вимушений постійно вживати медичні препарати і має
постійну залежність від медичних препаратів.

Через
незаконне обвинувачення ОСОБА_1. втратив родину,  його шлюб розпався. В зв'язку зі станом
здоров'я заявник позбавлений можливості мати родину.

Тому
заявник просив стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного
бюджету України на його користь відшкодування моральної шкоди завданої
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  суду,  за період незаконного кримінального
переслідування з листопада 1995
року по серпень 2003
року,  протягом семи років і вісім
місяців в розмірі 2 500
000 гривень.

Представник
Державного казначейства України у судове засідання не з'явився,  про день,
час та місце проведення судового засідання був неодноразово повідомлений
належним чином,  про причини неявки суду
не повідомив.

Представник
Військової прокуратури південного регіону України у судове засідання також не
з'явився,  неодноразово повідомлявся про
день,  час та місце проведення судового
засідання був неодноразово повідомлений належним чином,  про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 18 грудня 2006 року заява
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства та суду - задоволена у
повному обсязі.

Суд
стягнув з Державного Казначейства України за рахунок Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду,  завдану
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
та суду за період незаконного кримінального переслідування з листопада 1995 року по серпень 2003 року,  в розмірі 2 500 000 (два мільйона п'ятсот тисяч) гривень.

В
апеляційній скарзі Військового прокуратура Південного регіону України ставиться
питання про скасування рішення суду та передачі справи на новий розгляд суду
першої інстанції в апеляційній скарзі представника Державного казначейства
України

Струсевича О.П. ставиться питання
про скасування рішення суду та ухвалення нового
рішення,  яким у задоволенні позовних
вимогах ОСОБА_1. про стягнення моральної шкоди з Державного казначейства
відмовити,  зменшити розмір відшкодування
шкоди за рахунок коштів державного бюджету.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  доводи апеляційних
скарг,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційних
скарг,  судова колегія вважає,  що апеляційні скарги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що в
листопаді 1995 року
військовою прокуратурою Севастопольського гарнізону було порушено кримінальну
справу за фактом зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_2.  і по версії досудового слідства причетним до
цього злочину було визнано ОСОБА_1 і з листопада 1995 року по серпень 2003
року стосовно ОСОБА_1. проводилось незаконне кримінальне переслідування за
ознаками  ст.  ст.  117 ч. 33, 118 ч. 2 КК України.

07 серпня 2003 року кримінальну
справу,  порушену за ознаками
злочинів,  передбачених  ст.
ст.  106 ч. 1,
117 ч.3,  118 ч. 2 КК України,  в редакції 1960 року,  з
реабілітуючих підстав п. 2
ст.
213 КПК
України - за
недоведеністю в участі обвинуваченого ОСОБА_1. в скоєнні злочинів закрито і
скасовано стосовно нього запобіжний захід -
підписку про невиїзд (а.с.  4-25).

Відповідно
до вимог ч. 1  ст.  1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  підлягає відшкодуванню шкода,  завдана громадянинові внаслідок незаконного
засудження,  незаконного притягнення як
обвинуваченого,  незаконного взяття і
утримання під вартою,  незаконного
проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи
обшуку,  виїмки,  незаконного накладення арешту на майно,  незаконного відсторонення від роботи (посади)
та інших процесуальних дій,  що обмежують
права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від
вини посадових осіб органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
і суду.

Згідно
до вимог ч. 1  ст.  2
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  право на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку,  передбачених цим законом,  виникає у випадках: постановления
виправдувального вироку суду,  закриття
кримінальної справи за відсутністю події злочину,  відсутності у діянні складу злочину або
недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Згідно з
ч. 5  ст.
З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  у наведених в статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно
зі  ст.
4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  відшкодування шкоди провадиться за рахунок
коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у
разі,  коли незаконні дії органів
дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду завдали моральні втрати
громадянинові,  призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визначаються страждання,
заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу,  що призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,  погіршення відносин з оточуючими людьми,  інших негативних наслідків морального
характеру.

Згідно  ст.  12
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»,  розмір відшкодовуваної шкоди залежно від
того,  який орган провадив слідчі дії чи
розглядав справу в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні

розглядав
справу в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні
органи дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суд,  про що виносять постанову (ухвалу). Якщо
справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному
порядку,  зазначені дії проводить суд.

Відповідно
зі  ст.
13 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  питання про відшкодування моральної шкоди за
заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в
ухвалі. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в
межах,  встановлених цивільним
законодавством.

Відповідно
до вимог  ст.  440-1
ЦК України (в редакції 1963
року),  моральна (немайнова)
шкода,  заподіяна громадянину або
організації діяннями іншої особи,  яка
порушила їх законні права,
відшкодовується особою,  яка
заподіяла шкоду,  якщо вона не
доведе,  що моральна шкода заподіяна не з
її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Відповідно
до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,  під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,  або інших негативних явищ,  заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може полягати,
зокрема: у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом,  у порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження активного громадського життя,  порушенні стосунків з оточуючими людьми та
при настанні інших негативних наслідків.

Таким
чином,  враховуючи те,  що внаслідок неправомірних дій органів
дізнання,  попереднього слідства,  прокуратури і суду,  заявнику були завдані значні моральні
витрати,  а саме: внаслідок
каліцтва,  отриманого в зв'язку з
незаконним кримінальним переслідуванням,
у заявника суттєво погіршилось здоров'я,
до наступного часу він не може налагодити своє життя,  фактично втратив можливість нормальних
життєвих стосунків,  а заподіяне
ушкодження здоров'ю незворотне,  має
невідновний характер та заявнику встановлено другу групу інвалідності
безстроково,  в зв'язку з чим він
змушений три-чотири рази на рік проходити лікування,  що потребує значних витрат,  а також те,
що заявник не зміг реалізувати свої плани на отримання другої вищої
освіти за кордоном,  кар'єрного та
службового росту,  втратив стабільний
постійний заробіток військовослужбовця та інші пільги,  яких був позбавлений в зв'язку з незаконним
кримінальним переслідуванням,  втратив
можливість отримати належний розмір пенсійного забезпечення,  так як в зв'язку з незаконним кримінальним
переслідуванням був звільнений з військової служби,  в зв'язку з пошкодженням здоров'я каліцтвом
та призначенням інвалідності,  тому суд
першої інстанції зробив правильний висновок про необхідність відшкодування
заподіяної заявнику моральної шкоди.

Однак на
думку судової колегії суд першої інстанції,
ретельно дослідивши обставини справи в цій частині,  зробив неправильний висновок щодо суми
відшкодування ОСОБА_1заподіяної моральної шкоди,  тому вона підлягає зменшенню.

Згідно
п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних,  душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступень зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього
стану,  добровільне - за власною
ініціативою чи

Що
стосується стверджень апелянтів,  що
державні кошти неправомірно і незаконно вилучаються із бюджету держави,  то згідно з п. 14 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України
та  ст.
13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду»
відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів
державного бюджету,  незалежно від вини
посадових осіб органів дізнання,
попереднього слідства,
прокуратури і суду.

Керуючись  ст.
ст.  304,
305,  307,  312,
313,  ч. 1 п. 5  ст.  314,
315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційні
скарги Військового прокуратура Південного регіону України і представника
Державного казначейства України Струсевича О.П. - задовольнити частково.

Ухвалу
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 18 грудня 2006 року - змінити.

Стягнути
з Державного Казначейства України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 000, 00 (п'ятсот тисяч)
гривень.

В іншій частині
ухвалу залишити без змін.

Стягнути
з Державного Казначейства України витрати на інформаційно-техничне забезпечення
розгляду справи в розмірі 7,
5 грн.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.