Справа
№22-4722/07 р.                            Головуючий
1 інстанції - Савкевич К.М.
- 44                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19
червня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                             Курило В.П.

суддів:                                          Санікової
О.С.

ОСОБА_2

при
секретарі:                             Степаненко
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скамргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької облаті від 04 квітня 2007 р. за позовом ОСОБА_1
до Спеціалізованої офтальмологічної МСЕК Донецького обласного центру
медико-соціальної експертизи про визнання акту огляду МСЕК №1531 від 17.06.2003
р. незаконним,  -

ВСТАНОВИВ:

Рішкенням
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2007 р.
було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої
офтальмологічної МСЕК Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи
(далі Центр) про визнання акту огляду МСЕК №1531 від 17.06.2003 р. незаконним.

Не
погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_1приніс апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати рішення як незаконне. Посилався на те,  що запис у оспорюваному акті про наслідки
травми лівого ока у побуті не відповідають дійсності,  оскільки травму він отримав під час
знаходження під арештом в ІТТ Красноармійського MB УМВС в
Донецькій області,  а строк звернення до
суду пропустив з поважних причин,  а саме
внаслідок другого арешту та стану здоровья.

В судове
засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1не явився,  про час і місце розгляду справи був
повідомлений належним чином,  про що
свідчить розписка про отримання ним судової повістки.

Представник
відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти доводів скарги,  вважала рішення суду законним і просила
залишити його без змін.

Заслухавши
доповідань судді апеляційного суду ОСОБА_2,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з
таких підстав.

У
відповідності з ч.1  ст. 308 ЦПК України
апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_1згідно висновку МСЕК №13430 від 02.02.1998 р. пройшов огляд у Донецькій
обласній МСЕК у зв'язку з травмою правого ока та був визнаний інвалідом 3 групи
від загального захворювання. 28.01.2003 р. позивача затримано в порядку  ст. 115 КПК України за умисне заподіяння іншій
особі тілесних ушкоджень і після обрання відносно нього запобіжного заходу -
тримання під

вартою,  утримувався в СІ №6 м.  Артемівська Донецької області. 12.04.2003 р.
ОСОБА_1черговим конвоєм Димитровського MB УМВС в
Донецькій області був доставлений в ІТТ м.
Красноармійська,  де утримувався в
камері разом з іншими слідчо-арештованими. В цей же день в камері один з
слідчо-арештованих металевим предметом спричинив йому травму лівого ока,  у зв'язку з чим 14.04.2003 р. позивача було
звільнено з під варти і направлено на лікування до Димитрівської міської
лікарні. Актом №1531 огляду Спеціалізованою офтальмологічною МСЕК від
17.06.2003 р. ОСОБА_1 визнано інвалідом 1 групи від загального захворювання у
зв'язку з побутовою травмою,  а
10.07.2003 р. він отримав довідку МСЕК про встановлення першої групи
інвалідності від загального захворювання безстроково.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним вищезазначеного акту
огляду МСЕК,  суд першої інстанції
виходив з того,  що позивач на час
отримання травми не працював,  перебував
під вартою у ІТТ м.
Красноармійська,  а оскільки
одержана останнім травма не пов'язана з трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням,  відповідач згідно
Положенню про медико-соціальну експертизу вірно встановив причину інвалідності
- загальне захворювання внаслідок побутової травми.

Висновки суду
відповідають матеріалам справи і вимогам закону.

Згідно
п.1 і п.4 Положення про медико-соціальну експертизу,  затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 22.02.1992 р. №83,  яке є
чинним на теперішній час,
медико-соціальна експертиза визначає ступінь обмеження життєдіяльності
людини,  причину,  час настання,
групу інвалідності... Залежно від ступеня втрати здоров'я інвалідність
поділяється на три групи. Причинами інвалідності є: загальне захворювання,  трудове каліцтво,  професійне захворювання,  інвалідність з дитинства; для
військовослужбовців - поранення,
контузія,  каліцтво,  одержані при захисті Батьківщини або при
виконанні інших обов'язків військової служби...

Відповідно
до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з березня 1990 р. працював електрослюсарем
у ВАТ „Донецькшахтопроходка",
звільнений з роботи 27.01.2003 р. за п.7
ст. 36 КЗпП України у зв'язку з арештом (а.с. 25). Як встановлено судом
та вбачається з матеріалів справи позивач дійсно отримав травму лівого ока
12.04.2003 р. під час знаходження у камері ІТТ Красноармійського MB УМВС в
Донецькій області внаслідок побиття іншими слідчо-арештованими (а.с. 63,
64-67).

Таким
чином,  розглядаючи справу суд першої
інстанції повно,  всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та правильно
вирішив спір.

Доводи
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Рішення
суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його скасування
немає,  а доводи скарги висновків суду не
спростовують.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  303,
307,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2007 р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може

бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня

набрання
законної сили ухвалою апеляційного суду.