Справа № 22ц-958/2007       Головуючий у першій інстанції
- цивільна                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня
2007 року                                                                                                    м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:     ІВАНЕНКО Л.В.

суддів:                 ШАРАПОВОЇ О.Л.,  МИРОНЦОВА В.М.

при
секретарі:   РАЧОВІЙ І.І.

з
участю:            ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4,  ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03
квітня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсними угод,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,
в якому просив визнати недійсними договір довічного утримання,  укладений 15.04.92 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6,  відповідно до якого останній
отримав у власність квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу
даної квартири,  укладений 05.09.05 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3; визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної
квартири,  укладений 12.09.05 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позовні вимоги обгрунтовані тим,  що ОСОБА_7 на момент укладання договору довічного
утримання не усвідомлювала значення своїх дій,
а тому вказаний договір та наступні договори про відчудження квартири є
недійсними.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Чернігова
від 03 квітня 2007 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Деснянського районного суду м.  Чернігова від 03 квітня 2007 року скасувати
та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог,  а також призначити по справі повторну
посмертну судово-психіатричну експертизу.

Доводи
апеляційної скарги полягають в тому,  що
висновок посмертної судово-психіатричної експертизи є необгрунтованим та
суперечить іншим матеріалам справи. ОСОБА_7 за життя приймала у завищених дозах
такі медичні препарати як аміназин та радедорм.
Але поза експертним дослідженням залишилося питання як впливав прийом вказаних
медичних препаратів у завищених дозах на психічний стан померлої. Висновок
експерта суперечить показам свідків,  які
були допитані в судовому засіданні. Незважаючи на це,  суд

першої  інстанції
безпідставно  відмовив  у
проведенні  повторної  посмертної судово-психіатричної експертизи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового розгляду,  перевіривши матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом
встановлено,  що позивач перебував з
ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі з 25.04.54 року по 07.03.90 року. 15 квітня
1992 року ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_6 договір довічного утримання,  відповідно до якого передала останньому у
власність квартиру АДРЕСА_1 ( зараз квартира АДРЕСА_2). 05 березня 1993 року
ОСОБА_7 заповіла позивачу все своє майно,
в тому числі і зазначену квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. 05
вересня 2005 року ОСОБА_6 продав вказану квартиру ОСОБА_3,  яка 12.09.05 року продала спірну квартиру
ОСОБА_4.

За змістом  ст.
225 ЦК України
правочин,  який дієздатна фізична особа
вчинила в момент,  коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними,  може бути визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи,  а в разі її смерті - за
позовом інших осіб,  чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно
до  ст.
10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з
актом посмертної судово-психіатричної експертизи № 149 від 15 березня 2007 року
у ОСОБА_7 на момент укладання договору довічного утримання від 15.04.92 року
мав місце біполярний афективний розлад у стані ремісії,  який не позбавляв її здатності усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.

За таких
обставин суд прийшов правильного висновку,
що позивач ОСОБА_1 не надав належних доказів того,  що на момент укладання договору довічного
утримання ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати
ними,  а тому відсутні підстави для
визнання недійсними договору довічного утримання,  укладеного 15.04.92 року між ОСОБА_7 та
ОСОБА_6,  договору купівлі-продажу даної
квартири,  укладеного 05.09.05 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3,  договору
купівлі-продажу зазначеної квартири,
укладеного 12.09.05 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того,
що поза експертним дослідженням залишилося питання як впливав прийом
певних медичних препаратів у завищених дозах на психічний стан померлої,  апеляційний суд вважає необгрунтованими. Для
проведення експертного дослідження надавалися медична картка амбулаторного
хворого № 72191 з поліклініки за місцем мешкання ОСОБА_7,  архівні медичні картки стаціонарного хворого
№ 1195 за 1990 рік,  №№ 31,  454 за 1993 рік. У висновку посмертної судово-психіатричної
експертизи зазначається які медичні препарат приймала ОСОБА_7,  в яких дозах,
тобто дане питання було предметом експертного дослідження. А тому
відсутні підстави вважати висновок експерта неправильним або
необгрунтованим.  Доводи апелянта
стосовно невідповідності висновку експерта показам свідків не заслуговують на
увагу,  оскільки покази останніх не
свідчать

про те,  що ОСОБА_7 на
момент укладання договору
довічного утримання не усвідомлювала значення своїх дій,  не могла керувати ними та не спростовують
висновку експертизи.

Апеляційний
суд вважає,  що доводи апелянта не
спростовують законного по суті рішення суду першої інстанції,  тому підстави для його скасування чи
ухвалення нового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
307,  308,  313-315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду М. Чернігова від 03 квітня 2007 року залишити без
зміни.

Зняти
арешт з квартири АДРЕСА_2,  яка належить
на праві власності ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 12.09.05 року.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.