Справа№22Ц-2060/2007року                                              Головуючий у 1 інстанції Воячко А.Я.
Категорія  5                                                                       Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем     України.

З липня   2007 року                                       Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Антоненко В.І.
суддів - Поліщука М.А., Касьяненко Л.І. при секретарі
- Чабанюк Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за
апеляційною

скаргою            ОСОБА_1
на   рішення   Києво-Святошинського

районного суду від 16 квітня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Білгородської сільської
ради Києво-Святошинського району про визнання права власності на частину
будівельних матеріалів та обладнання.

Заслухавши" доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи, перевіривши
матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення до будинку та визнання права власності на 1/2
частину будинку.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 змінив та доповнив позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних
матеріалів, обладнання об»єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з осені 2002 року по січень 2004 року
за рахунок особистих коштів, своєю та спільною працею з ОСОБА_2, з якою сумісно проживав в незареєстрованому шлюбі, приймав
участь у будівництві будинку АДРЕСА_1,
проте в березні 2005року відповідачка змінила ставлення до нього, до
побудованого за спільні кошти будинку не допускає.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 16 квітня 2007 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, передати справу
на новий розгляд, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив

справу згідно
з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

2

Судом встановлено, що 19 березня 2002року ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу придбала земельну ділянку площею
0,151 га, що знаходиться в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, на якій на момент придбання був
збудований фундамент під будинок та веранда з погребом.

Після придбання земельної ділянки ОСОБА_2 розпочала
будівництво житлового

будинку.

22.10.2003року
на ім»я позивачки Білгородською сільською радою видано Державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого
ОСОБА_2 передано 0,151 га для будівництва та  обслуговування житлового  будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 проживав у будинку відповідачки на правах найманого працівника на час будівництва житлового будинку. Вказану
обставинупозивач оспорював

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем фактів спільного проживання з
відповідачкою однією сім»єю та будівництва житлового будинку,
використання будівельних матеріалів, на які видані квитанції на
його ім»я на будівництві будинку.

Вказані висновки ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються із
вимогами закону.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про власність» майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сімї, є їх
спільною .сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою
між ними. ,

Майно,
придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше
не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки
кожного визначається ступенем його трудової участі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вирішуючи спір, суд прийшов до правильного і обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1 в установленому законом порядку не довів фактів
проживання із відповідачкою у фактичному шлюбі, ведення
ними спільного господарства, придбання будівельних
матеріалів на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 за спільні кошти, ступеня трудової участі в будівництві незавершеного будівництва
будинку.

З матеріалів справи вбачається, що в 2002 році ОСОБА_2 придбала земельну ділянку, на якій був збудований фундамент під будинок та
веранда із погребом, і розпочала будівництво будинку, що
підтверджується* товарними чеками, накладними, квитанціями на будівельні
матеріали.

Оцінивши докази, надані сторонами, суд прийшов до правильного висновку, що матеріальне становище відповідачки було сталим і
дозволяло проводити будівництво будинку, а
середньомісячний дохід позивача був недостатнім для придбання будівельних
матеріалів та обладнання.

26.12.2003року
ОСОБА_1 отримав свідоцтво про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 (а.с.44).

3

Згідно кредитного договору від 22.07.2004року ОСОБА_1 вказав, що не проживає
однією сім»єю з будь-якою особою.(а.с. 182-183).

Неврахування судом довідки Білгородської сільської
ради (а.с.6,46) на підтвердження

факту проживання сторін однією сім»єю, за
відсутності інших доказів на підтвердження

позовних вимог, є обгрунтованим і  законним.

Доводи апеляційної скарги на те, що рішенням Дніпровського районного суду
м.Києва від 16.05.2003року було встановлено,
що позивач в 1999 році переїхав в квартиру АДРЕСА_2, в якій проживала ОСОБА_2, і ця обставина не підлягає доказуванню, не
можуть бути прийняті до уваги, поскільки як вбачається із рішення суду (а.с.49-51) даною обставиною позивачка ОСОБА_3 обґрунтовувала
позовні вимоги; ОСОБА_1 участі в розгляді справи не*
приймав і судом визнаний особою, що втратила право користування жилим приміщенням за АДРЕСА_3 з підстав,
передбачених ст.71 Житлового кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не розглянув вимоги позивача, які грунтувались на.ст.17 Закону України «Про власність» не
заслуговують на увагу, поскільки висновки суду про недоведеність
позовних вимог про фактичне проживання у шлюбі з відповідачкою та
створення спільної власності є обгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Передбачених ст.311 ЦПК України підстав для скасування рішення суду і
передачі справи на новий розгляд колегія суддів не вбачає.

Суд повно і всебічно довлідив і оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив природу спірних
правовідносин і поскільки позивач не довів заявлених вимог, що є його
обов»язком відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, ухвалив рішення про відмову в задоволенні 'позовних вимог з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду від 16 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.