Справа
№   5250, 2007р.                                     Головуючий
1 інстанції  Губська Л.В.
Доповідач Курило В.П.
17 липня  2007 року Апеляційний суд Донецької області у
судді Курило В.П.
суддів   Санікової О.С. ,   Ждановій B.C.
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Комунального підприємства „Об'єднання житлово-комунального господарства
Ясинуватської міської ради" на рішення Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 11 травня 2007 року у справі за позовомОСОБА_1 до
Комунального підприємства „Об'єднання житлово-комунального господарства
Ясинуватської міської ради" про захист честі і гідності і відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
березні 2007 року позивачка звернулась в суд з таким позовом до відповідача.
Вона посилалась на те,  що згідно з
договором купівлі-продажу від 21 березня 2002 року вона є власником
квартириАДРЕСА_1 і з вказаного періоду проживає в зазначеній квартирі. У 2006
році за місцем її роботи в загальноосвітню школу №2 м.  Ясинуватої,
де вона працює вчителем,  на ім'я
директора надійшла інформація про те,  що
вона має заборгованість з квартирної плати в сумі понад 2000 грн. Для
з'ясування цієї інформації вона звернулась до відповідача і останній
перевіривши її рахунок,  встановив,  що вона не має заборгованості по оплаті
комунальних послуг,  навпаки,  їх переплачувала. Борг виник за період 2001
року у колишнього власника квартири.
знаючи,  що борг по квартплаті виник не з
її вини,  відповідач продовжувати
інформувати її керівництво про наявність у неї заборгованості. З цього приводу
у директора школи проводились наради,
крім того,  на під'їзді її будинку
вивішувались списки боржників,  де вона
була вказана як злісний неплатник. Факт невиконання нею своїх зобов'язань по
комунальним платежам обговорювався на нараді в міському відділі освіти у той
час,  як вона добросовісно виконує свої
неправомірними діями, пов'язаними з розповсюдженням щодо неї неправдивої
інформації,  яка принижує її честь і
гідність,  їй заподіяно моральні
страждання. Вона принижена перед сусідами,
знайомими,  погіршився її стан
здоров'я,  вона була вимушена лікуватись.
їй заподіяно моральну шкоду. Позивачка просила зобов'язати відповідача
спростувати неправдиву інформацію і стягнути з відповідача на її користь у
відшкодування моральної шкоди 5000 грн.,
матеріальні збитки 373.55 грн.,
послуги адвоката 2000 грн.
Рішенням
Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2007 року
позовні вимоги задоволені частково. Визнані дії Комунального підприємства
„Об'єднання житлово-комунального господарства Ясинуватської міської ради"
щодо розповсюдження інформації про наявність у ОСОБА_1 боргу по квартирі
АДРЕСА_1неправомірними. Визнана недостовірною інформація про наявність у
ОСОБА_1 боргу по комунальних платежах по вказаній квартирі. Зобов'язаний
відповідач спростувати вказану інформацію шляхом повідомлення про це
керівництва школи №2 м.  Ясинувата.
Стягнуто з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди
1000 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30
грн.,  витрати на правову допомогу 200
грн.,  а всього 1230 грн. Стягнуто з
відповідача на користь держави судовий збір 17 грн.

В задоволені
решти вимог відмовлено

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог через
те,  що рішення не відповідає нормам
матеріального права.

За
квартирою позивачки існує борг і хоч він виник не з її вини,  а з вини колишнього власника квартири. Суд
безпідставно стягнув на користь позивачки судові витрати і зокрема витрати по
оплаті послуг адвоката. Не доведений факт заподіяння моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  рішення суду в частині
спору про відшкодування моральної шкоди зміні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його честі і гідності. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими.

Відповідно
до  ст. 277 ЦК України фізична
особа,  особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї та(або) членів її сім'ї недостовірної
інформації,  має право на відповідь а
також на спростування цієї інформації. Вважається,  що негативна інформація,  поширена про особу,  є недостовірною.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що відповідач дійсно
щодо позивачки розповсюджував інформацію про те,  що вона має заборгованість по оплаті
комунальних платежів. Така інформація у письмовому вигляді вивішувалась на
дверях під'їдзу і направлялась для відома директору школи за місцем роботи
позивачки і була доступною широкому колу
осіб. Вказаний   факт   підтверджений не   тільки
повідомленнями,  які є на а.с.  18,  27
але і визнаний представником відповідача.

Суд
перевіряючи дійсність цих відомостей, повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін і
встановив,  що позивачка власником
квартири АДРЕСА_1 є з березня 2002 року. З вказаного часу систематично і
добросовісно сплачує комунальні послуги і будь якої заборгованості перед
відповідачем не має. Борг,  про який
йдеться в поясненнях представника відповідача,
виник в колишнього власника квартири і до нього позивачка не має
стосунку.

Між
тим,  з письмових повідомлень відповідача
видно,  що він вважав доведеною наявність
заборгованості саме у ОСОБА_1 і тому саме про неї розповсюджував інформацію.
Таким чином,  у суду першої інстанції
були підстави зробити висновок про те,
що відповідач розповсюдив щодо позивачки недостовірну інформацію,  оскільки вона не відповідає дійсності.

Крім
того,  суд першої інстанції зробив
правильний висновок і про те,  що така
неправдива інформація принизила честь і гідність позивачки. Остання є
вчителем,  займається вихованням молоді у
тому числі і вихованням поваги до правил співжиття,  українським законам,  сумлінного виконання своїх обов'язків. Між
тим,  з розповсюдженої щодо позивачки
інформації видно,  що вона нібито сама не
належним чином виконує свої

3

обов'язки
споживача комунальних послуг,  не виконує
передбачених законом правил внаслідок чого відношення до неї як до вихователя
дійсно може змінитися на негативне.

Тому суд
зробив правильний висновок про те,  що
дії відповідача є незаконними,
такими,  що порушують права і
інтереси позивачки і правильно зобов'язав його поновити порушене право
позивачки шляхом спростування розповсюдженої ним же недостовірної інформації.

Суд
зробив правильний висновок і про те,  що
неправомірними діями відповідача заподіяна позивачці моральна шкода,  яка полягала в приниженні її честі і гідності
і необхідності давати своїм знайомим,
співробітникам,  керівництву
пояснення про те,  що негативна
інформація про неї недостовірна.

Тому
відповідно до  ст. 1176 ЦК України у
позивачки дійсно виникло право і на відшкодування моральної шкоди,  заподіяної розповсюдженням про неї
недостовірної інформації.

Між
тим,  визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди у 1000 грн.,  суд першої
інстанції не привів для цього переконливих аргументів. Поновлення порушеного
права позивачки в повному обсязі можливо шляхом зобов'язання відповідача
спростувати розповсюджену ним інформацію. Саме таке рішення суд і прийняв.
Негативних наслідків від неправомірних дій відповідача не наступило. Відповідач
- не прибуткова організація,  його
фінансування залежить від надходжень громадян у якості оплати за отримані
комунальні послуги. Враховуючи,  що комунальні
послуги оплачуються громадянами не достатньо і не своєчасно,  то визнати відповідача спроможною особою не
можливо. Тому з врахуванням його матеріального стану,  відсутності негативних наслідків для
позивачки і можливості відновлення її прав іншим шляхом,  апеляційний суд вважає,  що для відшкодування моральної шкоди достатньо
200 грн. і тому зменшує суму шкоди,
змінивши рішення суду першої інстанції.

Розглядаючи
справу в зазначеній частині,  суд першої
інстанції зробив висновки,  які не
відповідають матеріалам справи і встановленим обставинам,  що відповідно до п.3 ч.1  ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни
рішення суду.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд
неправильно застосував норми процесуального законодавства в частині розподілу
судових витрат і визначення розміру оплати послуг адвоката безпідставні.

Керуючись  ст. 304, 307,
308,  309 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково. Рішення Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 11 травня 2007 року змінити.

Стягнути
з Комунального підприємства „Об'єднання житлово-комунального господарства
Ясинуватської міської ради" на користьОСОБА_1 на відшкодування моральної
шкоди двісті гривень. В решті це ж рішення залишити без змін,  апеляційну скаргу відхилити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної
інстанції.