Справа
№22-7336/07                      Головуючий
в 1 інстанції: Колдіна О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня   2007 року Колегія суддів Судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва

в
складі:                 головуючого -
Немировської О.В.

суддів -
Амеліна В.І.,  Касьяна О.П. при секретарі
- Аксютенко О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ЗАТ «Страхова
компанія «АРМА» Плотніцького Валентина Віталійовича на рішення Голосіївського
районного суду м.  Києва від 07.06.2007
р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Страхова компанія «АРМА» про
відшкодування шкоди

встановив:

позивач
звернувся до суду з позовом,  в якому
просив стягнути з відповідача - ЗАТ «Страхова компанія «Арма» гроші в сумі 361
697 грн. 34 коп. на відшкодування завданої йому шкоди - вартості
відновлювального ремонту належного йому автомобіля,  який було ушкоджено в результаті ДТП,
яка сталась 29.10.2006 р.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 07.06.2007 р. позов було задоволено.

Представник
відповідача подав апеляційну скаргу,  в
якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення,  яким в задоволенні позову відмовити,  посилаючись на те,  що висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи,

Заслухавши   доповідь   судді
Немировської   О.В.,                                       дослідивши

матеріали
справи,  прийшов до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню за
такими підставами.

Як видно
з матеріалів справи,  12.01.2006 р. між
сторонами було укладено договір страхування наземного транспорту - автомобіля
марки «БМВ-5Х»,  держномер НОМЕР_1,  поліс НОМЕР_2

2810.2006
р. позивач видав довіреність ОСОБА_2 на право керування та розпорядження
вказаним автомобілем та передав автомобіль. 29.10.2006 р. сталась ДТП,
в ході якої автомобіль було ушкоджено. 31.10.2006 р.
ОСОБА_2

звернувся до страховика із заявою про страховий випадок. 06.12.2006 р.
власнику автомобіля ОСОБА_1.  було
відмовлено у виплаті страхового відшкодування,
оскільки управління транспортним засобом було передано особі,  яка не була указана страхувальником,  як особа,
допущена до керування,  а крім
того,  страхувальник як власник
автомобіля не звернувся до страховика із відповідною заявою.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що ОСОБА_2 своєчасно звернувся до
страховика із заявою в інтересах ОСОБА_1
на підставі виданої йому довіреності від 28.10.2006 р.,  в якій було передбачено його право укладати
від імені власника угоди про відшкодування заподіяної шкоди,  укладати договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів,  одержувати та сплачувати за
такими угодами грошові суми.

Проте з
таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки він не відповідає обставинам справи.

Відповідно
до  ст.
979 ЦК України
за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у випадку
настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі,  грошову
суму (страхову виплату) а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови договору.

В даному
випадку ОСОБА_2 не був стороною у договорі страхування та не міг виступати в
інтересах ОСОБА_1  Передача ОСОБА_1.
автомобіля не була узгоджена зі страховиком,
що є порушенням умов договору страхування.

,  За таких підстав рішення суду не можна
визнати законним та обґрунтованим,
зв'язку з чим воно підлягає скасуванню,
а по справі слід постановити нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись  ст.
303,  304,  307,
309,  313-317 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

апеляційну
скаргу представника ЗАТ «Страхова компанія «АРМА» -Плотніцького Валентина Віталійовича задовольнити.

Рішення
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 07.06.2007 р. скасувати та постановити нове рішення,  яким в задоволенні позову ОСОБА_1до ЗАТ
«Страхова компанія «АРМА»
про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення   набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржено до Верховного Суду
України протягом двох місяців.