СУД
Справа№ 22ц-2920/2007                                                          Головуючий
у їй інстанції - Савченко В.О.
Категорія-29/32                                                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30
травня 2007 року

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -                                                          судді      Петренко І.О.,

суддів -                                                                     Приходченко
А.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі -                                                         Панченко
Д.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 07 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою
площею, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив
постановити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог він вказував на те, що він є власником
особового рахунку спірної кв. АДРЕСА_1, але крім нього в ній прописані його
донька - ОСОБА_3 та його онук ОСОБА_4. З жовтня 2004 року відповідачка з сином,
забрали речі, в квартирі не проживають в квартирі та з того часу не сплачують
комунальні послуги та обов'язки, що випливають з договору найму житлового
приміщення не виконують. Як вбачається з актів ДП „Вісник" від 28 квітня
2006 року, 22 травня 2006 року, 20 червня 2006 року при відвідуванні комісією
спірної квартири речей відповідачки та її сина не виявлено, крім цього факт не
проживання відповідачки з сином можуть підтвердити свідки. Позивачу доводиться
щомісячно сплачувати за них квартирну плату. Він звертався до ДП „Вісник"
у м. Дніпродзержинську з проханням з проханням, щоб на відповідачку не
нараховували квартирну плату, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що в
них не має на це підстав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити, відповідачка заявлені позовні вимоги не визнала.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 грудня
2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду
першої інстанції та просить постановити нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Вислухавши учасників судового засідання , розглянувши матеріали справи
законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції , колегія суддів
вважає , що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду залишити без змін
, оскільки для скасування рішення підстави вказані в ст.ст. 309, 311 ЦПК
України відсутні, а доводи наведені в апеляційній скарзі не мають ознак
неправильного застосування судом норм матеріального або процесуального права ,
які призвели , або могли призвести до невірного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає , що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

2

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка ОСОБА_3 зі своїм
неповнолітнім сином зареєстрована в спірній квартирі АДРЕСА_1 з 1978 року, а її
син з 1999 року (ар. сп.8), але з жовтня 2004 року в ній не проживає ( ар.
сп.10,11,12) . Однак, як пояснювала сама відповідачка і не заперечував в
судовому засіданні позивач у сторін склалися неприязнені відносини, що
підтверджується також і рішенням Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 22 червня 1998 року ( ар. сп. 21-23). Окрім того , як
було встановлено в судовому засіданні і, на що вказувала відповідачка як на
причину не проживання в спірній квартирі, позивач після тимчасового виїзду
відповідачки з метою відремонтувати свою кімнату, встановив металеві вхідні
двері і категорично відмовив відповідачці, в тому числі і в судовому засіданні,
в наданні їй ключів від неї, а також в поділі особового рахунку на квартиру
(ар. сп.30,35).

Таким чином, колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно
і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання
ОСОБА_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки у
відповідності до положень ст.ст. 71,72 ЖК України право користування таким
втрачається тільки у разі відсутності наймача по місцю свого проживання
протягом шести місяців без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи, оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду і були вивчені
в суді першої інстанції та отримали оцінку суду.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 7 грудня 2006
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.