АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
червня 2007 року                                                                                                м.  Одеса

Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого                                        Гайворонського
С. П.

суддів                                                   Виноградової
Л.Є.

Сегеди
С. М.

при
секретарі                                       Карпенко С. В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Управління Державтоінспекції Головного Управління
Міністерства Внутрішніх справ в Одеській області (далі УДАЇ ГУМВС України в
Одеській області),  Біляївської
Центральної районної лікарні Одеської області (далі Біляївська ЦРЛ Одеської
області),  Державному Казначейству
України,  Біляївської районної ради
Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною
скаргою головного лікаря Біляївської ЦРЛ Одеської області на рішення Київського
районного суду м.  Одеси від 21 грудня
2006 року,

встановила:

ОСОБА_1. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В
обґрунтування своїх уточнених позовних вимог ОСОБА_1. послався на те,
що 16 серпня 2004 року на автодорозі Біляївка-Теплодар позивач,  який рухався на своєму автомобілі
„Мицубиси-Ланцер" державний номер НОМЕР_1,
був зупинений інспектором  Дпс.

Після
проходження ОСОБА_1 всупереч діючій процедури медичного огляду на стан
сп'яніння в Біляївській ЦРЛ Одеської області,
був складений протокол про адміністративне правопорушення,  а автомобіль був поміщений на площадку затриманого
транспорту Біляївського РВ УМВС в Одеській області.

Постановою
судді Біляївського районного суду від 16 вересня 2004 року провадження по
адміністративній справі відносно позивача було закрито у зв'язку з відсутністю
в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного злочину.

Справа №
22ц-2019/2 007р.                                                       Категорія
ЦП: 22

Головуючий у
першій інстанції Кравець О.О. Доповідач Гайворонський С. П.

2

На підставі
зазначеної вище постанови суду від 16 вересня 2004 року,  ОСОБА_1.
просив відшкодувати на його користь з відповідачів матеріальну шкоду у
розмірі 5.098 грн.04 коп.,  моральну
шкоду в сумі 5.000 грн. та судові витрати в розмірі 2.059 грн.50 коп.

У судовому
засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідачі
позов не визнали.

Рішенням
Київського районного суду м.  Одеси від
21 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені.

Суд
першої інстанції стягнув з Держави Україна в особі Державного казначейства
України та з Біляївської ЦРЛ Одеської області солідарно у рівних частках на
користь ОСОБА_1 :

· спричинення
матеріальної шкоди у розмірі5.098 грн. 04 коп.;

· спричинення
моральної шкоди у сумі 5.000 грн.;

Також,  районний суд стягнув з Управління ДАЇ ГУМВС
України та з Біляївської ЦРЛ Одеської області солідарно у рівних частках на
користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2.059 грн.50 коп.

В
апеляційній скарзі головний лікар Біляївської ЦРЛ Одеської області просить
рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову
в задоволенні позовуОСОБА_1до Біляївської ЦРЛ Одеської області у зв'язку з
порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і .обговоривши підстави апеляційної
скарги,  вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно з
ч.3  ст.
303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги,  якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або
порушення норм процесуального права,  які
є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом
апеляційної інстанції встановлено,  що ОСОБА_1. звернувся з
позовною заявою до УДАІ ГУМВС України в Одеській області,  Державному Казначейству України,  Біляївської районної ради Одеської області
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Цивільна
справа за зазначеними вище позовними вимогами ОСОБА_1 була відкрита та розглянута в порядку цивільного
судочинства.

Між
тим,  з 01 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України),   ст.
17 якого передбачає,  що спірні
правовідносини між фізичною особою та суб'єктами владних повноважень (у даній
справі - УДАІ ГУМВС України в Одеській області,
Державне Казначейство України,
Біляївська районна ради Одеської області),  повинні розглядатися судами за правилами КАС
України.

Київського
районний с}/д м.  Одеси порушив вказані
вимоги КАС України при розгляді вищевказаний позовних вимог ОСОБА_1

У
відповідності до п. 1 ч. 1  ст.  205 ЦПК України суд закриває провадження у
справі,  якщо справа не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства.

Оскільки
судова колегія прийшла до висновку про необхідність закриття провадження по
даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1
до УДАІ

ГУМВС
України в Одеській області,  Державному
Казначейству України,  Біляївської
районної ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  рішення Київського районного суду
м.  Одеси від 21 грудня 2006 року в
вищевказаній частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на
підставі  ст.  310 ЦПК України.

Також,  судова колегія вважає,  що суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини,  що мають значення для
справи,  не довів обставини,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  висновки суду не відповідають обставинам
справи. Вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи в частині
позову ОСОБА_1 до Біляївської ЦРЛ Одеської області про стягнення матеріальної
та моральної шкоди,  а тому суд
апеляційної інстанції на підставі п. п. 1,
2,  3  ст.
309 ЦПК України рішення суду

з

першої інстанції
в вищевказаній частині позову ОСОБА_1
скасовує,  ухвалює нове рішення з
наступних підстав.

Так,  судова колегія вважає,  що позивач не довів належним чином
спричинення йому матеріальної шкоди саме з боку Біляївської ЦРЛ Одеської
області,  оскільки в матеріалах даної
цивільної справи відсутні будь які докази спричинення матеріальної шкоди
позивачу зі сторони Біляївської ЦРЛ Одеської області.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1.,  пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди в розмірі
5.000 грн.,  районний суд виходив з
того,  що в результаті неправомірних дій
відповідачів,  позивач зазнав душевних
страждань,  а зміни у життєвих стосунках
і відносинах ОСОБА_1 були
істотними.

Проте
повністю з такими висновками погодитись не можна,  так як суд першої інстанції при застосуванні
норм матеріального права в частині,  які
регулюють відшкодування моральної шкоди,
неповно з'ясував обставини,  що
мають значення для справи,  висновки суду
в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі
5.000 грн. не відповідають обставинам справи.

Стягуючи
спричинення моральної шкоди у розмірі 5.000 грн. з Держави Україна в особі
Державного казначейства України та з Біляївської ЦРЛ Одеської області солідарно
у рівних частках на користь ОСОБА_1,  районний суд порушив вимоги  ст.
1190 ЦК України,  не
врахувавши,  що зазначені вище
відповідачі не можуть нести солідарну відповідальність перед ОСОБА_1  оскільки дії Державного казначейства України
та Біляївської ЦРЛ Одеської області у даній справі не є взаємопов'язаними,  сукупними діями,  або діями з єдністю наміру.

Більш
того,  з підстав зазначених вище,  рішення суду першої інстанції стосовно позову
ОСОБА_1 до Державного Казначейства України в частині,  яка стосується відшкодування моральної шкоди
підлягає скасуванню.

Суд
апеляційної інстанції вважає,  що
районний суд першої інстанції,  правильно
встановивши спричинення позивачеві з боку Біляївської ЦРЛ Одеської області
моральної шкоди,  безпідставно стягнув її
з Біляївської ЦРЛ Одеської області (солідарно) у розмірі 5.000 грн.,  оскільки на думку судової колегії,  вказана сума стягнення моральної шкоди на
користь ОСОБА_1 з Біляївської ЦРЛ Одеської області,  районним судом значно завищена.

Так,  як вбачається із роз'яснень даних в п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди",  розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних,
душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин.

Зокрема,  враховуються стан здоров'я потерпілого,  тяжкість вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Визнаючи
розмір відшкодування моральної шкоди,
суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

На
підставі викладеного,  а також з урахуванням
обставин спричинення моральної шкоди ОСОБА_1.
з боку Біляївської ЦРЛ Одеської області,
її наслідків,  стану здоров'я
позивача,  тяжкості вимушених змін у
житті ОСОБА_1,  судова колегія вважає за необхідне рішення
суду першої інстанції змінити та зменшити розмір грошової суми в частині
стягнення з Біляївської ЦРЛ Одеської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди
з 5.000 грн. до 1.000 грн.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
305,  307,  п. п. 1,
2,  3  ст.
309,   ст.  310,
ст.  313,   ст.
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Одеської області,

4

вирішила :

Апеляційну
скаргу головного лікаря Біляївської Центральної районної лікарні Одеської
області - задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Одеси від
21 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Державтоінспекції Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ в Одеській
області,  Державного Казначейства
України,  Біляївської районної ради
Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - скасувати.

Провадження
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державтоінспекції Головного
Управління Міністерства Внутрішніх справ в Одеській області,  Державного Казначейства України,  Біляївської районної ради Одеської області
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Повідомити
ОСОБА_1,  що розгляд даної справи в
частині,  яка стосується його позову до
Управління Державтоінспекції Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ
в Одеській області,  Державного
Казначейства України,  Біляївської
районної ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди провадиться судами до юрисдикції яких віднесений розгляд таких справ
згідно з Кодексом Адміністративного судочинства України.

Дану
справу в частині позову ОСОБА_1 до
Управління Державтоінспекції Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ
в Одеській області,  Державного
Казначейства України,  Біляївської
районної ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди направити на новий розгляд до суду першої інстанції в порядку
адміністративного судочинства.

В
частині позову ОСОБА_1 до
Біляївської ЦРЛ Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди
ухвалити нове рішення.

В
частині позову ОСОБА_1 до
Біляївської ЦРЛ Одеської області про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути
з Біляївської Центральної районної лікарні Одеської області на
користьОСОБА_1Андрія Андрійовича у відшкодування суми заподіяної моральної
(немайнової) шкоди - 1.000 (одну тисячу) гривень.

Стягнути
з Біляївської Центральної районної лікарні Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 08 (вісім) грн. 50 коп.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги у Верховний Суд України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою законної сили.

Судді
апеляційного суду Одеської області