справа №22ц-1580/07 категорія №2 6
РІШЕННЯ

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

13
серпня 2007 року                                                                        м.
Луганськ

Колегія суддів судової Палати з цивільних справ
Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого                                            Запорожця
М.П.,

ч.1енів
суду:                                              Івановій
І.П., Оробцовій
Р.І.,

при секретарі                                           Божковій
Н.С.,

розглянувши                                      у           відкритому    судовому

засіданні  справу
за

позовом                                                    ОСОБА_2,

ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на
спадок, розділ спадкового майна,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на

рішення        Ровеньківського міського    суду
Луганської       області  від
12  лютого  2 007
і року,

за участю                                                  позивача   ОСОБА_1, його представника

ОСОБА_5,

встановила:

У квітні 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявили в суді
позов до ОСОБА_1 та просили визнати недійсним свідоцтво про право на спадок,
видане нотаріусом Ровеньківського нотаріального округу за реєстровим №866 23.04.2003
року по спадковій справі

№243 на ім'я відповідача, перерозподілити спадковий будинок за адресою:
АДРЕСА_1, виділивши всім спадкоємцям по 1/3 його частини.

У листопаді 2004 року ОСОБА_4 звернулась в суд із заявою як третя особа із
самостійними вимогами та підтримала позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У лютому 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доповнили позовні вимоги,
зазначили, що вони фактично прийняли спадок та просили продовжити їм строк на
прийняття спадщини до трьох місяців із дня набрання рішенням суду законної сили
/а.с.І37/.

Рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 12 лютого
2007 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено

частково. Поновлено строк на прийняття спадщини

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після

смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6. Визнано частково

недійсним свідоцтво про право на спадок, виданий

Ровеньківською нотаріальною конторою за реєстровим №8 66

23.04.2003 року по спадковій справі №243 на ім'я

ОСОБА_1 Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3

та ОСОБА_1 право власності кожному на 1/3

частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими і побутовими спорудами.
В

решті позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення та
зняття арешту із спірного будинку з мотивів порушення місцевим судом норм
матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Поновлюючи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк на прийняття спадщини після
смерті батька та визнаючи за ОСОБА_2  та
ОСОБА_3 право власності кожному на 1/3 частину спірного

будинку, місцевий суд виходив із того, що вказані особи

фактично вступили в управління та володіння спадковим

майном.

Однак такий висновок суду не ґрунтується на вимогах чинного законодавства
та встановлених обставинах справи.

Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_6помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент смерті йому на праві приватної власності належав будинок
АДРЕСА_1.

Стаття 529 ЦК 1963
року відносить сторін як дітей померлого ОСОБА_6 до числа спадкоємців першої
черги за законом.

Прийняттям спадщини визнається фактичний вступ в. управління або володіння
спадковим майном або подання до державної нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини /стаття 54 9 цього кодексу/.

Управлінням та володінням спадковим будинком слід визнати вчинення дій з
обслуговування та ведення господарства в будинку, що фактично перебуває у
особи.

Отже в період дії ЦК
1963 року сторони із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори
не звертались. Суду не приведено об'єктивних доказів фактичного прийняття
спадщини позивачами.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень спір підлягає
розгляду за ЦК 2 003 року, оскільки цивільні відносини виникли до набрання
чинності чим кодексом та продовжують існувати.

Як визначено Цивільним кодексом 2003 року, спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на

час  відкриття  спадщини
не  проживав  постійно
із

спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву

про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем

особисто.

Для  прийняття  спадщини
встановлюється  строк  у
шість  місяців,  який
починається  з  часу
відкриття спадщини (статті 1268-1270).

Відповідач ОСОБА_1 на момент смерті батька проживав з ним у спірному
будинку та був там прописаний.

На підставі цього державний нотаріус Ровеньківської    державної
нотаріальної    контори

24.04.2003    року
видав на його ім'я свідоцтво про право

на спадщину за законом. До складу спадкового майна

входить будинок АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Згідно статті 1272 ЦК
якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу,
не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття
спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 батька до  нотаріальної  контори не
звертались,

14.04.2004    року заявили відповідний
позов у суді.

Позивачами   не   приведені
які-небудь   причини

поважності пропуску строку для прийняття спадщини, а тому підстави для
продовження строку прийняття спадщини відсутні.

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність з боку інших
спадкоємців згоди на прийняття позивачами спадщини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Накладений на спірний будинок арешт підлягає скасуванню
відповідно до пункту б статті 154 ЦПК у зв'язку із відмовою в задоволенні
позовних вимог.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ,

вирі шила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 12 лютого 2007
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, відмовити за необґрунтованістю.

Скасувати накладений на будинок АДРЕСА_1 арешт.

Рішення набирає чинності негайно та може бути оскаржене
до касаційного суду протягом двох місяців.