УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04
червня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Червинської
М.Є., Лоленко А.В., Біляєвої
О.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про
визнання права власності на квартиру та розподіл майна за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року,

встановила:

В березні 2004 рокуОСОБА_1 пред'явила позов до
відповідача про визнання права власності на Уг частку однокімнатної
квартириАДРЕСА_1 та розподіл майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з
відповідачем з 1973 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07
жовтня 2000 року. За час шлюбу вони придбали садовий будинок в садовому
товаристві "Сади Глеваха-1", ч.1еном якого є ОСОБА_2.; недобудований
будинок в АДРЕСА_2; також 16 серпня 2000 року на ім'я відповідача була придбана
однокімнатна квартира, яка розташована за вищевказаною адресою.

Після розірвання шлюбу між сторонами була досягнута усна
домовленість про те, що садовий будинок та недобудований будинок залишаються
позивачці, а квартира - відповідачу.

Однак відповідач порушив цю
домовленість і в добровільному порядку

вирішити питання поділу майна не
бажає, тому вона просить визнати за нею

№ 33ц-814кс07

право власності на ½  частку спірної квартири та ½  частку садового будинку в садовому товаристві
"Сади Глеваха-1", виділивши майно в натурі ОСОБА_2 та стягнувши з
нього на користь ОСОБА_1грошову компенсацію в сумі 73000 гр., що дорівнює Уг
вартості спірного майна.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 серпня 2004 року
позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.12.2004 року рішення суду першої
інстанції скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1задоволені частково: визнано
заОСОБА_1 таОСОБА_2 право власності по Уг частці садового будинку АДРЕСА_3; в
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити рішення суду 1 інстанції в силі як помилково скасоване, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення постановлене
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись  статтями
332,  336,  337
ЦПК  України,  колегія
суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та
оскарженню не підлягає.