Справа № 2-239/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 травня 2007 року
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого -
судді Притуло Л.В.

при секретарі -
Бондаренко Г.В.

з участю
адвоката - Чеботар
Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Мелітополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
дарування квартири недійсним, визнання дійсним договору купівлі-продажу
квартири та визнання права власності на 1/4 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору дарування квартири недійсним, визнання дійсним договору
купівлі-продажу квартири та визнання права власності на 1/4 частину квартири, посилаючись
на те, що з відповідачем ОСОБА_2 25.05.1990
року вона уклала шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період шлюбу
на спільні кошти вони придбали АДРЕСА_1 у ОСОБА_7 за 2500 долларів США. Довіряючи своєму
чоловікові, вона не була присутня у нотаріуса при оформленні договору і сам
договір купівлі-продажу вона не бачила. Зі слів чоловіка їй було відомо, що
договір купівлі-продажу був оформлений 31.07.2000
року. Після купівлі квартири вони разом з дочкою вселились у вказану квартиру
та проживають до теперішнього часу, на спільні кошти зробили ремонт квартири. 02.08.2006 року вони
припинили шлюбні відносини, відповідач подав до суду позов про розірвання
шлюбу, заявивши при цьому, що вона немає ніяких прав на квартиру, тому що квартира
належить йому на підставі договору дарування. 04.08.2006 року, отримавши в МБТІ довідку № 3639, вона дізналась,
що дійсно АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 31.07.2000 року. Таким
чином, відповідач ОСОБА_2 обманюючи її та зловживаючи довірою, оформив договір
дарування з метою приховати договір купівлі-продажу квартири, за яку вони
заплатили спільні гроші у розмірі 2500
долларів США. Позивачка просить суд визнати договір дарування АДРЕСА_1 від 31.07.2000 року, укладений
між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_8 недійсним, визнати дійсним договір
купівлі-продажу вказаної квартири від 31.07.2000
року та визнати за нею право власності на 1/4 частину АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що позивачка
знала, що був оформлений договір дарування квартири. Усі документи знаходились
вдома в тумбочці. Позивачка постійно влаштовувала скандали та слідкувала за
ним, тому він подав до суду позов про розірвання шлюбу. Після цього позивачка
подала до суду вказаний позов. Усі питання, пов'язані з придбанням квартири,
вирішував він з ОСОБА_9. У них були гаражи,
які стояли поряд, тому вони знають один одного 20 років. Він довідався,
що ОСОБА_9 продає квартиру. Квартира йому подобалась, але він сказав ОСОБА_9,
що в нього немає грошей. Він говорив ОСОБА_9, що дружина виганяє його з
будинку, який вони купили. ОСОБА_9 подарував йому квартиру. При оформлені
договору дарування його дружина не була присутня, але знала про це та постійно
йому цим дорікала. У нотаріуса була присутня і дружина ОСОБА_9.

Відповідачка
ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила суду, що
АДРЕСА_1 продав її чоловік, усі документи він оформлював сам. Вона була
присутня у нотаріуса, був оформлений договір дарування, але після цього її
чоловік отримав від ОСОБА_10 гроци*
Вона у справи чоловіка не втручалася,

2

усі питання він вирішував сам. Чому так зробив її чоловік
вона незнає. Вона вважає, що для її чоловіка та відповідача ОСОБА_10 було
зручно оформити такий договір. Доказів того, що її чоловік отримав гроші від
ОСОБА_10, в неї немає. Розписку вона написала, так як позивачка попрохала її.
Вона на спірну квартиру не претендує.

Відповідач ОСОБА_5
у судовому засіданні позов визнала повністю та пояснила суду, що по вказаній
справі вона нічого пояснити не може, так як їй нічого невідомо. На спірну
квартиру вона не претендує.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позов визнав повністю та пояснив, що як оформлявся договір йому
невідомо. На спірну квартиру він не претендує.

Третя особа - приватний
нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області
ОСОБА_8 - у судове
засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про слухання справи у її
відсутність. У заяві вона пояснила, що 31.07.2000
року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири за
адресою: АДРЕСА_1, сторонам було роз'яснено, що договір дарування безкоштовна
та безумовна угода (а.с.26).

Представник третьої
особи - КП
„ММБТІ" - у судове
засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про слухання справи у його
відсутність, розгляд позовних вимог залишає на розсуд суду та заперечень до
прийнятого рішення мати не буде (а.с.63).

Вислухав
пояснення позивача, відповідачів, свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Згідно свідоцтва
про право власності від 26.07.2000
року, АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7 (а.с.29).

Відповідно до
договору дарування від 31.07.2000
року, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар АДРЕСА_1 (а.с.27).

Згідно свідоцтва
про смерть від 10.11.2003
року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.З5).

Допитана у
судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду
пояснила, що вона двоюрідна сестра позивачки та кума їх сім'ї. Відносини у них
добрі. їй відомо, що у 2000
році ОСОБА_10 дуже вдачно придбали квартиру по вул. Гризодубової. Вони
зробили там ремонт та всі разом вселились в цю квартиру. Потім сім'я ОСОБА_10
розпалась та їй стало відомо, що квартира оформлена на підставі договору
дарування на відповідача.

Допитаний у
судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що сторін він знає. Відносини
добрі. АДРЕСА_1 вони придбали у період шлюбу. Сторони казали, що квартиру вони
придбали разом, вартість їх влаштовувала. Вони зробили ремонт у спірній
квартирі. Відповідачі йому не говорили, що квартиру їм подарували.

У судовому
засіданні 12.12.2006 року
представник відповідача ОСОБА_2 надав суду заяву про застосування позовної
давності, так як позов було подано з пропущенням строків позовної давності
(а.с.32-33).

Позивачка ні у
позовній заяві, ні під час судового розгляду не надала суду заяви про
поновлення пропущенного строку
позовної давності, так як вважає, що строк позовної давності вона не
пропустила, так як довідалась про оформлення договору дарування від 31.07.2000 року дише у
серпні 2006 року.

Відповідно до
ст. 71 ЦК України
(в редакції 1963 року),
який діяв на момент укладення договору дарування від 31.07.2000 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_2, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої
порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

За змістом ст. 6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
(в редакції 2003 року)
правила цього Кодексу про позовну давність застосовується до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до
набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, суд
вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_13 слід відмовити у зв'язку зі
спливом позовної давності.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.10, 60,
212, 215 ЦПК України, ст. 71
ЦК України (в редакції 1963
року), ст. 6 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК
України (в редакції 2003
року), суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири
недійсним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права
власності на 1/2 частину квартири відмовити.

Рішення може
бути оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення в Мелітопольський міськрайонний суд та апеляційної скарги протягом
20 днів після
подання цієї заяви або подачі апеляційної скарги протягом 10 днів без
попереднього подання про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не подана після цього в 20-денний строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: