Справа № 22ц-748/07                                                 Головуючий в 1 інстанції - Кухтей Р.В.
- 30                                                               Доповідач
УХВАЛА

іменем    України

9 жовтня
2007 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк
О.І.,  Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з   участю
представника   позивача   за
первісним   позовом   Іванюк
З.І.,  відповідача за первісним
позовом ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) «Соціальна сфера» до ОСОБА_1 про
виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Соціальна сфера» про
визнання права на проживання в кімнаті гуртожитку за апеляційною скаргою
відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного
суду від 5 липня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 5 липня 2007 року первісний позов задоволено.

Постановлено
виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого
приміщення. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Соціальна сфера» 8 грн. 50 коп.
сплаченого судового збору і 30 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В зустрічному
позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 просить скасувати це
рішення і ухвалити нове рішення,  яким у
первісному позові відмовити,  а
зустрічний позов задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права
та невідповідність його висновків обставинам справи.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1
та членам її сім'ї надано право вселення в кімнату АДРЕСА_2. За цією адресою
вони і зареєстровані. У 2001 році ОСОБА_1 самовільно зайняла кімнату АДРЕСА_1 у
вказаному гуртожитку

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Згідно
із свідоцтвом про право власності від 6 вересня 2000 року,  виданим на підставі рішення виконкому Луцької
міської ради від 31 серпня 2000 року АДРЕСА_1 належить на праві колективної
власності ЗАТ «Соціальна сфера» (а. с.
4).

Відповідно
до  ст.
ст.  128,  129 ЖК Української РСР жила площа в
гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства,  установи,
організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація підприємства,
установи,  організації видає
громадянинові спеціальний ордер,  який є
єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

24
грудня 1993 року ОСОБА_1 був виданий ордер на право вселення разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_2
в кімнату АДРЕСА_2 у спірному гуртожитку (а. с.  8). Іншу кімнату в цьому гуртожитку АДРЕСА_1
вона зайняла без встановлених законом підстав.

Тому
ОСОБА_1 підлягає виселенню з незаконно зайнятої кімнати на вимогу власника
гуртожитку,  а її позов про визнання
права на проживання в цій кімнаті не грунтується на законодавстві.

Виходячи
з викладеного,  повно і об'єктивно
дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку,  суд обгрунтовано задовольнив первісний позов
і відмовив у задоволенні зустрічного.

Факт
проведення оплати за користування самовільно зайнятої кімнати в гуртожитку (а.
с.  40) не дає ОСОБА_1 законних підстав
для визнання права на проживання в цій кімнаті,
а її твердження про укладення із ЗАТ «Соціальна сфера» договору найму
житла не підтверджено належними доказами.

Саме по
собі внесення ОСОБА_1 коштів у розмірі 2665 грн. на рахунок ЗАТ «Соціальна
сфера» (а. с.  68) не можна вважати
доказом укладення договору купівлі-продажу спірного житла,  оскільки такого правочину сторони у
встановленому законом порядку не вчиняли. Разом з тим,  за наявності відповідних підстав ОСОБА_1
вправі пред'явити вимоги про повернення їй вказаних коштів як безпідставно
отриманих товариством.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та
дослідженими судом доказами.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 відхилити,  а рішення Луцького міськрайонного суду від 5
липня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.