Справа № 22- 828 2007
року            Головуючий суддя у І
інстанції - Мішура B.C.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк З.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року                                                                                               місто
Рівне

Колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області
у складі:    головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук С.В., Шимківа С.С.,

з участю секретаря судового засідання Сеньків Т.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського
районного суду від 30 травня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

встановила:

Рішенням
Здолбунівського районного суду від 30 травня 2007 року ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено за їх
недоведеністю.

В
поданій на це рішення апеляційній скарзіОСОБА_1 посилається на те, що він
хворіє і потребує значних коштів на своє лікування. Окрім цього, на його
утриманні знаходяться непрацездатні батьки, яких він також зобов'язаний
утримувати. Зазначає також, що його матір часто хворіє і потребує додаткових
витрат на лікування.

Посилаючись
на ці обставини та на порушення судом норм матеріального та процесуального
права, позивач просить апеляційний суд рішення місцевого суду скасувати й
ухвалити у справі нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання
сина Владислава в розмірі
150 грн. щомісячно.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в
судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із
них.

З
наданих в розпорядження суду доказів вбачається, що непрацездатні батьки
ОСОБА_1 є пенсіонерами та отримують пенсію, а надані довідки про стан здоров'я
позивача не свідчать про його неспроможність заробляти кошти.

Позивач
не надав суду переконливих і беззаперечних доказів того, що він неспроможний
сплачувати визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання
неповнолітнього сина Владислава.

Оскільки
доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, враховуючи, що суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, та зважаючи на те, що не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст. , ст.ст. 10, 60, 303, 307, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, ст.192
Сімейного Кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Здолбунівського районного суду від 30
травня 2007 року залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1 7 (сім) грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що
пов'язані з розглядом справи, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок №
0002, одержувач: державний бюджет м. Рівне, , банк
одержувача: ГУДКУ в Рівненській області МФО
833017. Призначення платежу - код платежу 22050000, ІТЗ для апеляційного
суду.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.