АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
квітня 2007 року                                                                                           М.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судці Ніколової Б.Ю.,

суддів :
Ніколаєвої В.М. ,  Матковської Л.О.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю :

відповідача
ОСОБА_1  ОСОБА_2,  представника

відповідачки
ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-776 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 22 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про вселення,  усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням,
стягнення моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення відповідачів
ОСОБА_1  ОСОБА_2,  представника відповідачки ОСОБА_3
ОСОБА_4,  перевіривши матеріали
справи,  ознайомившись з доводами
апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

В січні
2007 року ОСОБА_5 3вернулася до суду з позовом до ОСОБА_1  ОСОБА_2,
Селіванової НА. про вселення,
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,  стягнення моральної шкоди. В обґрунтування
своїх вимог вказувала,  що перебувала з
відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі,
який розірвано 8.12.2006 року. В 1999 році вона вселилася в квартиру
АДРЕСА_1 на правах члена сім'ї власника ОСОБА_1
де була зареєстрована та проживала до грудня 2006 року. Після розлучення
відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні квартирою,  змінили замки і вона вимушена проживати в
іншому місці,  оскільки власного житла в
м.  Хмельницькому у неї немає.
Вважає,  що такими неправомірними діями
відповідачі заподіяли їй моральну шкоду,
на відшкодування якої просила стягнути 1700 грн.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2007 року позов задоволено
частково. Постановлено ОСОБА_5 вселити в кв. АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_1
ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні цією квартирою. Стягнуто з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 по 50 грн. на відшкодування моральної шкоди та по
8 грн. судових витрат. Позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди з
ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 вважають рішення
суду незаконним,  просять його
скасувати,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права,  недоведеність тих обставин,  які суд вважає встановленими.
Стверджують,  що вони не чинили позивачці
перешкод в користуванні квартирою,  замки
не змінювали. Вона,  відповідно до
положень  ст.  156 ЖК України,  після

Головуючий
у першій інстанції - Лапок П.Я.                                           Справа
№ 22ц- 776

Доповідач
- Ніколова Б.Ю.                                                                         Категорія
№ 30

розірвання шлюбу перестала бути членом сім'ї
наймача,  укладати окремий договір найму
відмовляється,  тому підлягає виселенню.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом
вірно встановлені дійсні обставини,  дано
їм належну оцінку,  а його висновки про
недоведеність позовних вимог ОСОБА_5 узгоджуються з матеріалами справи,  відповідають закону.

Відповідно
до ч.4  ст.  156 ЖК України припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не позбавляє бувшого члена сім'ї власника права
користування займаним приміщенням.  У
разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його
сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила,  встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Судом
встановлено,  що відповідачу ОСОБА_1 на
праві власності належить 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_1. Зареєструвавши шлюб з
позивачкою,  він дав згоду в 1999 року на
вселення її в цю квартиру в якості члена сім'ї. В даній квартирі позивачка була
зареєстрована та проживала в ній до грудня 2006 року. Також в цій квартирі
проживають дочка відповідача ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_2

Після
розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем ОСОБА_1 8.12.2006 p.,
останній,  а також
ОСОБА_2 перешкоджали позивачці користуватися квартирою,  у зв'язку з чим вона змушена була проживати у
своїх знайомих.

Ці
обставини підтверджуються матеріалами справи,
в тому числі записом в паспорті позивачки про її реєстрацію в квартирі
АДРЕСА_1,  рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 8.12.2006 року,
а також не оспорювалися відповідачами.

В
засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтвердив,  що після розірвання шлюбу в грудні 2006 року
між ним т а позивачкою склалися погані взаємовідносини,  в зв'язку з чим він замінив замки на вхідних
дверях квартири.

Оцінивши
докази в їх сукупності,  керуючись
положеннями ч.4  ст.  156 ЖК України,  суд дійшов правильного висновку,  що припинення сімейних відносин позивачки з
власником квартири ОСОБА_1 не позбавляє її права користуватися займаним
приміщенням,  тому обґрунтовано задоволив
її позов про вселення,  зобов'язавши
відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити позивачці перешкоди у користуванні
квартирою.

Також є
правильним висновки суду про те,  що
протиправними діями відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  що виразилися у незаконному перешкоджанні
позивачці користуватися зазначеною квартирою,
їй була заподіяна моральна шкода,
яка підлягає відшкодуванню. Розмір такої визначений судом з врахуванням
характеру та обсягу моральних страждань позивачки,  істотності вимушених змін в її житті,  матеріального стану відповідачів.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази,  які б спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення
суду узгоджується з матеріалами справи,
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і
підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.   ст.  307,
308,  315,  319 ЦПК України,    колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.