УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                            м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новодворської О.І.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1до Повного товариства „ЗА" про
визнання недійсними договору ломбардної позики та договору застави за
касаційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Шевченківського районного суду
м.  Києва від 26 травня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 26
вересня 2005 року,

встановила:

В грудні
2003 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до повного товариства „ЗА"
про визнання недійсним договору ломбардної позики та договору застави
квартири,  укладених між сторонами
8.11.2002 року. Позивач посилалася на те,
що під час укладення договорів вона в зв'язку з психічним захворюванням
не усвідомлювала значення своїх дій,
просила визнати угоди недійсною з підстав,  передбачених
ст.  55 ЦК
України 1963 року.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 26.05.2005 p.,  залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від 26.09.2005 року в задоволенні
позовуОСОБА_1відмовлено.

Позивачка
ОСОБА_1подала касаційну скаргу на зазначені судові рішення,  посилаючись на невірну оцінку зібраним
доказам,  неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,  в
зв'язку з чим ставить питання про скасування судових рішень та прийняття нового
рішення про задоволення її позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що оспорювані
договори позики та застави квартири відповідали вимогам закону,  який діяв під час виниклих
правовідносин,  волевиявленню сторін та
підстави визнання договорів
недійсними,  передбачені  ст.
55 ЦК України,

Справа № 33ц-938 кс 07

Головуючий у 1-й
інстанції Олійник А.С.  Доповідач
Висоцька B.C.

підтвердження
не знайшли. Доводи позивача про те,  що
вона,  підписуючи договори позики та
застави квартири не усвідомлювала значення своїх дій,  спростовуються висновком судово-психіатричної
експертизи,  а доводи про те,  що вона взагалі не підписувала зазначені
договори спростовуються висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 26 травня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 26 вересня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.