УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

7 березня 2007 року                                                                       м.
Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: Рищука П.К.(головуючий) Заїки В.М., Пастощука М.М.

при секретарі: Ващук О.В.

з участю :
сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Ізяславського районного суду від 20 грудня 2006 року
цивільну справу № 22ц-2"9 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів

установила:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення Ізяславського районного суду від 20 грудня 2006 року
та постановити нове

рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги та відмовити у позові ОСОБА_2

Цим рішенням суду стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. моральної шкоди.

В основній частині позову відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення 50000 грн. моральної шкоди відмовлено.

2

В обґрунтування
апеляційної скарги зазначається, що рішення суду постановлено з порушення норм
процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи; не взято
до уваги, що ОСОБА_1 було виправдано за п.2 ст.125 КК України, а по
кримінальній справі по обвинуваченню його за п.1 ст.125 КК України звільнено
від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності;
ОСОБА_2 не було надано доказів щодо розміру майнової та моральної шкоди. Крім
того, судом необгрунтовано було відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній
мотивів.

ОСОБА_2
апеляційну скаргу не визнала, просить рішення рішення суду залишити без змін.

Суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 26 листопада 2003 року, ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2 тілесні
ушкодження, внаслідок чого позивачка була доставлена в Ізяславську районну
лікарню, де з 26.11.2003 р. по 10.12.2003 р. перебувала на стаціонарному
лікуванні.

Постановою
Ізяславського районного суду від 15 травня 2006 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст.125 КК України, але звільнено від
кримінальної відповідальності у зв язку із закінченням строків давності.

Ухвалою судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2006 року постанова
Ізяславського районного суду залишена без змін

У відшкодування
матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 1101 грн. 62 коп.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ст.308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із
матеріалів справи, 26.11.2003 року, в м.Ізяславі, ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2
тілесні ушкодження. Відповідно до постанови Ізяславського районного суду від
15.05.2006 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєні злочину, передбаченного ст.125
ч.5 КК України, але звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності. Постанова набрала законної сили.

Згідно вимог ч.4
ст.61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили і він є обов'язковим для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що в зв'язку із
заподіяними їй тілесними ушкодженнями ОСОБА_2
вимушена була лікуватись, протиправними діями ОСОБА_1 їй було

3

завдано фізичні і моральні
страждання та моральна шкода,   яку суд
першої інстанції правомірно стягнув на її користь.

Розглядаючи спір по суті суд першої інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 є
обгрунтованними, тому на законних підставах частково задоволив їх, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив, як безпідставних,
з чим колегія суддів рахує необхідним погодитись.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Рішення постановлено на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, відповідає вимогам матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308,218, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Ізяславського районного
суду від 20 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий у І інстанції - Голуб В.В.                                                                   Справа № 22 - 339

Доповідач -
Рищук П.К. Категорія : 20