Справа № 22 - 1037 2007року                                                                Головуючий
33                                                                                                                 Кучмар
Доповідач   Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

26
червня 2007 року                            Колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої                                            Кривохижі
В.І.

Суддів                 Черниш
Т.В.,  Чорнобривець О.С.

при
секретарі                                        Дімановій
Н.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою СТОВ „Злагода"
на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12
березня 2007року-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4звернулись в суд
з позовом до СТОВ „Злагода" про стягнення орендної плати за користування
земельними ділянками.

Зазначали,  що у березні 2000року уклали з відповідачем
договори оренди земельних часток(паїв),
згідно із сертифікатами про право на земельну частку(пай),  строком на 5років.

Відповідно до
умов укладених договорів СТОВ „Злагода" зобов'язувалось сплачувати кожному
позивачу орендну плату в розмірі 584грн.82коп. Відповідач покладені на нього
зобов'язання не виконав і орендну плату за 2002-2004роки не сплатив. Крім
того,  після закінчення у січні 2005року
дії зазначених договорів,  відповідач
продовжив користуватись земельною ділянкою. Просили,  крім позивачки ОСОБА_4,  якої заборгованість тягнута за рішенням
суду,  стягнути заборгованість по
орендній платі за 2002-2004роки та оплату за користування землею протягом
2005року.

В ході розгляду
справи позивачка ОСОБА_3 зменшила позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості по орендній платі,
просила стягнути борг за 2003-2004роки.

Рішенням
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2007року
позовні вимоги задоволено. З СТОВ „Злагода" на користь позивачів стягнуто:

ОСОБА_1. - заборгованість
по орендній платі 1754, 46грн.,  за
користування землею 780, 08грн.,  а
всього 2534, 54грн.;

ОСОБА_2. -
заборгованість по орендній платі 1169, 64грн.,
за користування землею 780, 24грн.,
а всього 1949, 88грн.;

ОСОБА_3 -
заборгованість по орендній платі 1169, 64грн.,
за користування землею 779, 97грн.,
а всього 1949, 61грн.;

ОСОБА_4 - за
користування землею 780, 24грн.

В апеляційній
скарзі   відповідач,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення суду і направити справу на новий розгляд.
Зазначав,  зокрема,  що суд не взяв до уваги,  що з позивачами частково проведено розрахунок
в період дії договорів оренди; земля у 2005році використовувалась товариством
протягом 7 місяців,  тому сума стягнення
має бути зменшена.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах,  визначених
ст. 303 ЦПК України,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається,  що відповідачем у
2000 році з кожним із позивачів був укладений договір оренди земельної частки
(паю),  за умовами яких відповідача
зобов'язано сплачувати орендну плату в розмірі 584, 82грн,  щорічно,
до січня 2005року.

Згідно п.3.1
укладених договорів,  орендар сплачує
оренду протягом терміну дії договору,  не
пізніше 1 грудня кожного року. Відповідачем не надано доказів щодо проведених
розрахунків відповідно до умов укладених договорів,  тому правильним є висновок суду про стягнення
на користь позивачів заборгованої суми орендної плати.

Крім того,  встановлено,
що позивачами .до закінчення дії договорів оренди було отримано державні
акти на право власності на землю.

Відповідно до п.
1 ч. 1  ст. 31 Закону України „Про оренду
землі" / в редакції 2003року/ договори оренди припинили свою дію у січні
2005року в зв'язку з закінченням строку,
на який його було укладено.

Проте,  встановлено,
проти чого не заперечував і відповідач,
що дійсно,  навесні 2005року СТОВ
„Злагода" провела певні польові роботи на належних позивачам земельних
ділянках,  засіяла їх та на прикінці року
зібрала врожай.

Таки дії
свідчать про порушення відповідачем земельного законодавства та порушення прав
і інтересів власників землі,  оскільки
позивачі,  як власники,  були позбавлені фактичного панування над
земельною ділянкою,  яка перебувала у
володінні відповідача за відсутності правових підстав.

Відповідно  ст.
152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,  навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою,  і відшкодування завданих збитків.

Статтею 22 ЦК України
передбачено право особи на відшкодування збитків у результаті порушення її
цивільного права. Так,  за змістом п.2
ч.2 зазначеної норми закону,  збитки
полягають у неотриманні позивачами орендної плати за час використання
відповідачем належних їм земельних ділянок,
яку б вони могли отримати за звичайних обставин,  якби їх право не було порушене.

За таких
підстав,  колегія суддів погоджується з.
висновком суду про те,  що відповідач має
сплатити орендну плату за використання у 2005році земельних ділянок
позивачів,  правильно визначивши її
розмір у відповідності до Указу Президента України „Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян-власників земельних ділянок" від 2.02.2002року №
92/2002,  з змінами від 13.09.2002року №
830/2002року.

Не заслуговують
на увагу заперечення відповідача щодо зменшення орендної плати з підстав
того,  що її використання було лише
протягом 7 місяців,  оскільки враховуючи
період ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою,  про що йдеться у ч.2  ст. 19 Закону України „Про оренду
землі",  відповідач фактично
позбавив позивачів можливості скористатися власністю за її призначенням до завершення
польових робіт,  тобто до кінця 2005року.

Суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права,  доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду,  тому
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
303,  308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12 березня 2007року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.