УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007 р.                                                                                   м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                Бойчука І.В.

суддів                           Матківського Р.Й., Пнівчук О.В.

секретаря                     Самуляк О.М.

з участю        сторін:                                ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу нечинним та визнання за нею права власності на половину будинку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тисменицького районного суду від 15 червня 2007 р.,-

встановила:

Рішенням Тисменицького районного суду від 15 червня 2007 року відмовлено у
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання нечинним договору купівлі-продажу
незавершеного будівництвом житлового будинку у с Угринів Тисменицького району та визнання права власності на половину будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що рішення Івано-Франківського
міського суду від 12.08.2003 р. про визнання
її безвісно відсутньою скасовано ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської
області 25.07.2006 р. в апеляційному порядку, а не по факту
появи фізичної особи відповідно до ст. 250 ЦПК України. Тому висновок суду, що
рішення від 12.08.2003 р. було чинним і відповідало вимогам закону є
неправильним.

Правочин щодо розпорядження майном, вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним у відповідності до ст. 369 ЦК України.

Оскільки рішення, яке послужило основою посвідчення оспорюваного правочину,
скасоване, що відповідно співвласник ОСОБА_2 продав майно, що є спільною
сумісною власністю подружжя, без згоди
колишньої дружини ОСОБА_1, тобто без необхідних повноважень,
тому договір купівлі-продажу є недійсним.

Просить рішення скасувати,
ухваливши нове, яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду апелянтка підтримала доводи апеляційної
скарги з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводів апеляційної скарги не визнали і пояснили, що рішення суду є законним, оскільки договір вчинено на
підставі документів, що засвідчували право
власності на спірний будинок та на підставі рішення суду про визнання ОСОБА_1 безвісно
відсутньою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Справа №22-ц-94872007 р.                                          Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І.М.

Категорія 12                                                                 Доповідач Бойчук І.В.

2

Судом першої інстанції встановлено, що подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 1997 році придбано житловий будинок готовністю 67% в с
Угринів Тисменицького району.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.08.2003 р. позивачку
ОСОБА_1 було визнано безвісно відсутньою
без вжиття заходів щодо призначення опікуна для охорони та управління належним їй майном через органи опіки та піклування.
Вказане рішення ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 25.07.2006 року скасоване з тих підстав, що дана справа розглянута без участі заявника та
заінтересованих осіб.

ОСОБА_2 5.08.2005 р. продав спірний житловий будинок ОСОБА_3, без згоди ОСОБА_1, яка на день вчинення договору
купівлі-продажу була визнана біля двох років
безвісно відсутньою, тому її згоди в даному випадку не було потрібно.

Суд першої інстанції доводам апелянтки дав належну правову оцінку,
обгрунтовано вказавши, що рішення суду від 12.08.2003 р. на час вчинення
договору купівлі-продажу незавершеного будинку було в законній силі і мало
правове значення.

Крім того, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного будинку, провів після
його купівлі значні роботи для його покращення,
тому доводи апелянтки про визнання спірного
договору нечинним та визнання за нею права власності на половину будинку, не
заслуговують на увагу, оскільки він куплений ним на законних підставах.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 не порушено при укладенні
договору вимог ст. 215 ЦК України.

Підстав для скасування рішення суду
з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тисменицького
районного суду від 15 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців у касаційному порядку.