АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД    ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22 -4575/2007 рік                              Головуючий
в 1 -й інстанції Каратаева
Категорія   21                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня
2007 року.                                                                      М.
Дніпропетровськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області   в складі:

головуючого   судді - Кузнецова В.О.

суддів                            - Пищиди М. М.
,  Красвітної Т.П.,

при
секретарі                - Качур Л.В.,

розглянувши
апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.  Дніпродзержинську Дніпропетровської
області на рішення Баглійського районного суду м.  Дніпродзержинська від 06 квітня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.  Дніпродзержинську Дніпропетровської
області про відшкодування моральної шкоди,
-

встановила:

Рішенням
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська від 06 квітня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто із відповідача на користь позивачки 3 000 гривень на
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої їй внаслідок отриманого професійного захворювання та втрати
10 % професійної працездатності.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.  Дніпродзержинську ставить питання про
скасування рішення суду,  та
постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову,  оскільки суд не врахував всі обставини у
справі,  а саме те,  що позивачка не надала жодного доказу,  яким би підтверджувався факт спричинення
моральної шкоди. Суд не звернув увагу і на те,
що ч.27  ст. 77 Закону України
"Про державний бюджет України на 2006 рік" зупинено дію норм Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  якими
передбачається виплата моральної шкоди.

Перевіривши
матеріали справи,  законність і
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог,  колегія суддів,  вважає,
що апеляційну скаргу необхідно задовольнити,  а рішення суду необхідно скасувати із
наступних підстав.

Приймаючи
рішення,  суд першої інстанції виходив із
того,  що професійне захворювання,  отримане позивачкою,  пов'язане із виробництвом,  оскільки потерпіла працювала на державному
підприємстві «Придніпровський хімічний завод» . За висновком МСЕК від
14.12.2004 року їй встановлено стійку втрату професійної працездатності 10 % в
зв'язку із професійним захворюванням та третю групу інвалідності.

Оскільки
вказані обставини сторонами не заперечувались,
то суд встановивши,  що позивачка
постійно відчуває наслідки хвороб,  стан
її здоров'я є незадовільний,  що примушує
її пристосовуватися та організовувати своє повсякденне життя по новому та
постійно лікуватися,  стягнув грошову
суму на користь позивача на відшкодування моральної шкоди на підставі  ст.
ст. 21 п "є",  28
ч.3,  34 ч.3 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві. та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Але із
такими висновками суду погодитись не можна,
оскільки підставою для них було неправильне застосування норм
матеріального права.

Відповідно
до абз.4  ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» (далі Закону) завданнями
страхування від нещасного випадку є відшкодування матеріальної та моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей.

Відшкодування
моральної шкоди здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно
від інших видів страхових виплат (п.п. «є» п.1 ч.1  ст. 21,
ч.3  ст. 28 Закону). Сума
страхової виплати за моральну шкоду визначається судом і не може бути вищою
двохсот розмірів мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від інших страхових виплат,
як зазначено в ч.3  ст. 34 Закону
(далі Закон № 1105-ХІУ від 23.09.1999 p.).

Згідно п.27  ст.  77 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» (далі Закон № 3235-ІУ від 20.12.2005р.) призупинено дію на
2006 рік абзацу 4  ст. 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),  п. є п.1 ч.1
ст. 21,  частини 3  ст. 28 та ч.3
ст. 34 Закону  України   «Про
загальнообов'язкове  державне  соціальне
страхування   від   нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч.1  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і
практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду
на правову позицію Європейського суду з прав людини,  висловлену у рішенні від 08.11.2005 р. «Кечко
проти України» у випадках,  коли з
набуттям чинності певним законом,  його
нормами призупиняється дія положень закону,
що був прийнятий раніше,  до
спірних правовідносин застосовується закон,
що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Як
встановлено судом,  у позивача право на
відшкодування моральної шкоди виникло у 2004 році,  на підставі довідки МСЕК від 14.12.2004
року,  тобто коли дія Закону № 1105-ХІУ
від 23.09.1999р. в частині стягнення моральної шкоди була призупинена дією
Закону № 3235-ІУ від 20.12.2005 р. За таких обставин колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції
необгрунтовано стягнув із відповідача на користь позивача моральну шкоду і
находить можливим рішення суду першої інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення,  яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись  ст.
ст. 21 п "є",  28
ч.3,  34 ч.3 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",  п.27
ст.  77 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік»,  ч.1  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики Європейського суду з прав людини»,   ст.
307,  309, 316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Дніпродзержинську задовольнити.

Рішення
Баглійського районного суду м.
Дніпродзержинська області від 06 квітня 2007 року скасувати.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.  Дніпродзержинську про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
набирає законної сили із моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців
з моменту його проголошення.