Справа 22ц - 464/2007 року                                   Головуючий у
І інстанції Топчій Т.В.
- 26                                                          Доповідач
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатолі Т.Г.

суддів                                           Кочегарової
Л.М., Козлова О.М.,

при
секретарі Горбань К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої
особи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори про встановлення
батьківства, визнання права власності у порядку спадкування по закону та
розподіл спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського
районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення батьківства ОСОБА_4 щодо неї
задоволено.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування по
закону після смерті її батька ОСОБА_4 задоволені частково.

Встановлено
батьківство ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

ОСОБА_1
визнано спадкоємцем 1/4 частки майна ОСОБА_4, яке складається у визначеній
частці з права на:

·
дві тисячі простих іменних акцій відкритого акціонерного
товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» м. Маріуполя ,
загальною номінальною вартістю 500 грн; внески з належними до них прибутками та
компенсаційними нарахуваннями у філії № 8013/057 Маріупольське відділення №
8013 Ощадного банку України за рахунками № 1955, 0570045. 91551059,;

·    одну
другу частку внесків з належними до них прибутками та компенсаційними
нарахуваннями у філії № 8013/068 Маріупольського відділення № 8013 Ощадного
банку України за рахунком № 19662;

·    одну
другу частку внесків з належними до них прибутками та компенсаційними
нарахуваннями у БО № 1 Іллічівського головного відділення Промінвестбанку м.
Маріуполя за рахунками № АО
- 34992, ДА-144.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі, а саме судовий збір в
сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в
сумі 30 грн..

В
апеляційній скарзі позивачка просить рішення скасувати і справу направити на
новий судовий розгляд, посилаючись на незаконність та необґрунтованість
рішення, яке, на її думку, прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального законодавства.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивачки, яка підтримала апеляційну скаргу і
просила рішення скасувати посилаючись на те, що вона єдиний спадкоємець її
батька, а тому має право на все його майно, а не на його частку, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду не підлягає скасуванню
з таких підстав.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З
позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що у лютому 2007 року
позивачка - ОСОБА_13вернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення
факту визнання батьківства, визнання права власності у порядку спадкування по
закону та розподіл спадщини, зазначивши у обгрунтування своїх позовних вимог,
що 09 травня 2006 року помер її батько ОСОБА_4, який не був зазначений у її
свідоцтві про народження батьком, проте за життя ОСОБА_4 визнавав себе її
батьком, сплачував її матері ОСОБА_5 на її утримання аліменти. Просила суд
встановити батьківство ОСОБА_4 щодо неї, визнати за нею право власності на
спадкове майно її батька - ОСОБА_4 у порядку спадкування.

Частково
задовольняючи позов, суд послався на те, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.
У свідоцтві про її народження матір'ю зазначена ОСОБА_5, а батька не вказано.
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя (Жданова) від 25 січня 1963
року з ОСОБА_4 на користь матері позивачки - ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на
утримання його дочки Лариси, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у розмірі 15 рублів
щомісячно. Відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення відповідач
ОСОБА_4 позов ОСОБА_5 про стягнення з нього аліментів на утримання дитини
визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання дочки. Згідно довідки ВАТ
«ММК ім. Ілліча» з ОСОБА_4 за вказаним рішенням суду проводилось утримання
аліментів. З довідки ВДВС Іллічівського району М.Маріуполя аліменти ОСОБА_1 ОСОБА_4 сплатив у
повному обсязі по день її повноліття дитини.

Згідно
зі ст.53 КпШС України, підставою для встановлення батьківства може бути не сам
по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують
спільне проживання матері та особи яку та вважає батьком дитини, ведення ними
спільного господарства до народження дитини, спільне виховання та утримання
дитини, або докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Як
роз'яснено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування
судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.98 року №16 і в
п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у, справах
про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31.03.95 року №5, під
спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування дитини на повному
утриманні матері та особи, яку остання вважає батьком дитини, так і
систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від
розміру допомоги. Заяви про встановлення факту визнання батьківства стосовно
дитини, яка народилася до 01.10.68 року, розглядаються судом, якщо померлий
визнавав себе батьком дитини до цієї дати.

Роз'яснення,
викладені в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3,
вказують на те, що, оскільки, підстави для визнання батьківства за рішенням
суду, зазначені уст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його
встановлення, передбачених у ст.53   КпШС
України,

суди,   вирішуючи
питання про те,   якою нормою слід
керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати
народження дитини.

Так, при
розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1
січня 2004 p.,
необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі
докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх
сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства
відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або
утримання ними дитини.

Враховуючи
надані суду та досліджені у судовому засіданні докази, суд виходив з того, що
позивачка знаходилась на утриманні ОСОБА_4, він добровільно надавав допомогу
ОСОБА_5 на утримання доньки, а з 20.12.62 року зобов'язаний був сплачувати
аліменти на підставі рішення Іллічівського нарсуду від 25.01.63 року, що ОСОБА_4 визнавав своє
батьківство щодо ОСОБА_1, тому, відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, суд
першої інстанції постановив рішення щодо визнання батьківства на всебічно
перевірених судом даних, що підтверджують заявлені вимоги і правильно встановив
батьківство ОСОБА_4 щодо позивачки ОСОБА_1.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 помер
09 травня 2006 року, і згідно з матеріалами спадкової справи №813, яка була
досліджена в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк
звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про
прийняття спадщини після смерті батька. До складу спадщини померлого входять
дві тисячі простих іменних акцій ВАТ «ММК ім. Ілліча», внески з належними до
них прибутками та компенсаційними нарахуваннями у філії №8013/057 Маріупольського
відділення №8013 Ощадного банку України за №№1955, 0570045, 91551059,
, внески з належними до них прибутками та компенсаційними
нарахуваннями у філії №8013/057 Маріупольського відділення №8013 Ощадного банку
України за номером №19662, а також внески з належними до них прибутками та
компенсаційними нарахуваннями в БО № 1 Іллічівського головного відділення
Промінвестбанку м. Маріуполя за рахунками №АО -34992, ДА-144.

Відповідно
до заяви сина померлого - ОСОБА_6 він відмовився від своєї частки у спадщини на
користь ОСОБА_2 Згідно рішення Іллічівського райсуду М.Маріуполя від 25 грудня 2006 року за ОСОБА_3 як за
дружиною померлого визнано право власності на 1/2 частку грошових вкладів на
ім'я ОСОБА_4, а саме на 1/2 частку грошового вкладу у відділенні №7461/68
Ощадбанку України, особистий рахунок №19662, на 1/2 частку валютного вкладу ДА - 144 та
грошового вкладу АО- 34992 у
БО № 1 Іллічівського головного відділення Промінвестбанку м.Маріуполя.

Відповідно
до свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_2 є спадкоємцем 2/4 часток
майна померлого ОСОБА_4, а його дочка - ОСОБА_3 є спадкоємцем 1/4 частки майна
померлого.

Відповідно
до ст.1261 ЦК України,
позивачка також є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4,
поряд з іншими спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_3, частки спадкоємців за законом у
порядку передбаченому ст.1267 ЦК
України є рівними. Позивачка виконала вимоги ст.1269 ЦК України прийняла
спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини
за місцем відкриття спадщини у встановлений законом строк, тому суд вірно
прийшов до висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку
спадкування за законом на 1/4 частку спадкового майна після смерті її батька
ОСОБА_4.

Таким
чином позовні вимоги судом першої інстанції задоволені в обсязі і з підстав
передбачених законом.

Вирішуючи  спір, суд першої інстанції всебічно, повно і
об'єктивно встановив обставини
справи  та  відповідні
їм  правовідносини,  дав
належну  оцінку  безпосередньо

дослідженим і
наявним у справі доказам та поясненням сторін, правильно застосував
матеріальний закон і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення аліментів.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду
постановлено на підставі ст.53 КпШС України, відповідає вимогам ст.
10,60,214,215 ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 березня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.