Справа № 22ц-5457/2007                            Головуючий по 1-й інстанції:
суддя - Лаврушин
Категорія-20   Доповідач: суддя -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 року    м. Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О., суддів:
Стратіло В.І., Резникової Л.В., при секретарі Стефановій І.М., з участю
позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 23 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15
листопада 2006 року ОСОБА_2 був засуджений за ст.125 ч.1 КК України і йому
призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 6 вересня 2005 року приблизно о 14
годині він на території дачної ділянки умисне побив ОСОБА_1, завдавши їй легкі
тілесні пошкодження.

Цим же вироком частково було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., тоді як вона просила
стягнути 5000 грн., а у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної
шкоди відмовив через недоведеність позовних вимог.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного
суду Донецької області від 3 квітня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цей
вирок задоволено частково. Вирок суду першої інстанції змінено. В частині
цивільного позову вирок скасовано і направлено на новий судовий розгляд у
іншому складу суду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду
залишено без змін.

При новому розгляді справи позивачка ОСОБА_1, посилаючись на обставини,
встановлені вироком суду, вказувала, що злочинними діями ОСОБА_2 їй завдано
моральну шкоду, яка пролягає у моральних та фізичних стражданнях, що пов'язані
з ушкодженням здоров'я. Просила постановити рішення, яким стягнути з
відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
Інших вимог не заявляла.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 23
травня 2007 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 700 грн., а також судовий
збір на користь держави у розмірі 51 грн. та витрати з інформаційно-технічного
розгляду справи -30 грн.

Апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вказув&аа, що вважає розмір
відшкодування моральної шкоди, встановлений судом таким, що не відповідає
характеру та!обсягу фізичних і моральних страждань, яких вона зазнала в
результаті злочинних дій відповідача

Просила рішення суду першої інстанції змінити і стягнути:-. відповідача в
рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Від відповідача апеляційної скарги, а також письмових заперечень на
апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надійшло.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін з наступних підстав підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про стягнення на користь позивачки моральної шкоди, суд
першої інстанції правильно виходив з того, що вироком Добропільського
міськрайонного суду від 15 листопада 2006 року ОСОБА_2 був засуджений за ст.125
ч.1 КК України. Винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину проти позивачки доведена,
вирок набрав законної сили.

Суд при цьому послався на висновки судово-медичного обстеження №478 від
7.08.2005 p.,
відповідно з яким позивачці злочинними діями відповідача завдано тілесні
ушкодження у вигляді крововиливу обличчя, подряпини стегна, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень (а.с.42).

Суд дійшов висновку про те, що доказів, які б підтвердили наявність
причинного зв'язку між діями відповідача та випаданням зубів у позивачки, не
встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
доведеність вини відповідача у заподіянні шкоди здоров'ю позивачці і обгрунтовано
відхилив доводи ОСОБА_2 щодо недоведеності його вини.

Що стосується висновків суду першої інстанції в частині відшкодування
моральної шкоди та встановлення його розміру, апеляційний суд вважає їх
обґрунтованими.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного
Суду України „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року ( зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 р. №5) (далі Постанова) під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань
або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Матеріалами справи підтверджено, що
в результаті противоправних дій відповідача, позивачці було заподіяно легкі
тілесні ушкодження. Вказані обставини є підтвердженням того, що позивачка
перенесла фізичні та моральні страждання, тобто понесла втрати немайнового
характеру.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої
інстанції діяв з урахуванням положень, даних у п.9 Постанови, де вказано, що
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні цього питання, суд врахував
характер та обсяг страждань, стан здоров'я позивачки, тяжкість заподіяних їй
тілесних ушкоджень та інші негативні наслідки і обґрунтовано встановив розмір
відшкодування моральної шкоди у сумі 700 грн., що відповідає також засадам
розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення відповідає вимогам
чинного законодавства і скасуванню чи зміні не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріально чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ст.307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня
2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути оскаржена протягом двох місяців з дня
проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.