УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

08
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді
Панкова М. В.

Суддів    Белинчук Т.Г., Куртлушаєва І.Д.

при
секретарі   Галіч Ю.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2а про стягнення матеріальної та моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 18.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_13вернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 288
грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що 15.12.2006
року відповідач не пропустив її на територію Медичного реабілітаційного центру „Жемчужина",  застосувавши при цьому грубу фізичну силу,  та виштовхнув її з КПП. Такі дії
відповідача привели до стресу у позивачці,
у зв'язку з чим позивачка захворіла та лікувалася. Витрати на ліки
склали 288 грн.,  а також вважає що дії
відповідача завдали їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 18.04.2007 року у задоволенні позову
ОСОБА_1до ОСОБА_2. про стягнення матеріальної шкоди у сумі 288 грн. та
моральної шкоди у сумі 10 000 грн. - відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
ОСОБА_1.,  колегія не знаходить правових
підстав для скасування ухваленого рішення.

Відмовляючи
в позові суд першої інстанції прийшов до висновку,  що обставини на які посилається
позивачка,  як на підтвердження своїх
доводів в обґрунтування заявлених вимог про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди не знайшли свого об'єктивного підтвердження і позивачкою не
надані суду докази того,  що до неї
відповідачем була застосована груба фізична сила,  щоб не пропустити її на територію,  де вона працювала.

З такими
висновками суду першої інстанції колегія погоджується і вважає,  що ці висновки відповідають матеріалам справи
та вимогам закону.

Відповідач
у судовому засіданні пояснив,  що він не
чинив перешкоди для проходу позивачки на територію Медичного реабілітаційного
центру „Жемчужина",  однак не пропустив машину в якої їхала позивачка,  за кермом якого був ОСОБА_3,  бо автомобіль ОСОБА_3 не входить до переліку
автомобілів,  яким дозволений в'їзд на
територію Медичного реабілітаційного центру „Жемчужина".

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачці було запропоновано пішки ввійти на територію Медичного
реабілітаційного центру „Жемчужина",  фізичну силу відповідач при цьому не застосував.

Свідок ОСОБА_3 пояснив в суді
першої інстанції,  що він не бачив,  що відносно відповідачки була застосована
фізична сила.

Справа
№22- ц-5667/2007 року           Головуючий
першої інстанції   Бондаренко Г.М.

Доповідач        Панков
М. В.

На думку колегії суд
першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та доказам і ухвалив
правильне рішення без порушення норм матеріального та процесуального права.

На
підставі вищевказаного,  керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 18.04.2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.