УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

31
травня 2007 року                                                                                                 м.
Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С., Новосядлої В.М., Жданової B.C.,
-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи: Відділ громадянства, паспортної та імміграційної служби
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві, орган опіки та піклування Оболонського району м. Києва про визнання
такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_2  на рішення  Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня
2004р.,

встановила:

У листопаді 2004р. позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про
визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Зазначав, що вказана квартира була отримана ним в 1986р. до укладення шлюбу
з відповідачкою, а в 1994р. приватизована ним. ОСОБА_2 була зареєстрована в
квартирі в 1996р. Влітку 2001р. вона вибула на постійне місце проживання
АДРЕСА_2, частина цієї квартири належить відповідачці на праві власності на
підставі договору купівлі -продажу.

У додатковому позові ОСОБА_2 просив
визнати  таким, що   втратив

Справа №33-ц -
709 кс/ 2007р.                                                              Категорія
ЦП 1З

Головуючий у
першій інстанції Луценко О.М. Доповідач Краснощокова Н.С.

право користування
спірною квартирою ОСОБА_3 - їх з відповідачкою сина, посилаючись на те, що син
разом з матір'ю вибув на інше постійне місце проживання у м. Севастополь.
Уточнивши позові вимоги , позивач просив визнати обох відповідачів такими, що
втратили право користування жилим приміщенням у спірній квартирі на підставі
ст. 107 ЖК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2004р.позов
задоволено частково, визнано такою, що втратила право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України, у
задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування
жилим приміщенням відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2004р. апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня
2004р. в частині відмови у задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням скасовано, позов задоволено і
ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1. Виключено з рішення суду першої інстанції посилання на
задоволення позову на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України та визнано, що спір
вирішено на підставі ст. 107 ЖК України, в іншій частині рішення залишено без
зміни.

У
касаційній скарзі    ОСОБА_2                              просить
скасувати    рішення

апеляційного
суду в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим
приміщенням у спірній квартирі та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЩІК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги його висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне
відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_2     відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 грудня 2004р.
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.