Справа № 22 - 488 2007року                                                                              Головуючий 1 інстанції
Категорія 39,42                                                                                                               Руденко І.Ф.
Доповідач  Чорнобривець О. С
УХВАЛА Іменем України

З квітня 2007 року                                         Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої                   Кривохижі В.І.

Суддів                         Черниш Т.В., Чорнобривець О.С.

при секретарі                Тітенко Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Смолінської шахти ДП „Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" на рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 21 грудня 2006року, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2006року позивач- Смолінська шахта ДП „Східний гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Зазначав, що з відповідачем, який
працював начальником дільниці № 17 Смолінської шахти, було укладено договір про
повну матеріальну відповідальність за передані під звіт матеріальні цінності.
За період серпень 2004року - березень 2005року ним було отримано 829 самоврятувальників. Перевіркою у лютому 2006року
встановлена нестача матеріальних цінностей в
кількості 138шт. на суму 21528грн. Частина заподіяної матеріальної шкоди була
відшкодована іншими працівниками, винними в її заподіяні, а невідшкодовану суму
в розмірі 7300грн. просили стягнути з відповідача. Крім того, додатково, як на
підставу позову, посилалися на те, що матеріальні цінності відповідачем були
одержані по разовому документу - накладної.

Рішенням
Маловисківського районного суду від 21 грудня 2006року позов задоволено частково. На користь позивача у відшкодування
матеріальної шкоди з ОСОБА_1. стягнуто середній місячний заробіток в розмірі 1548,
55грн.

В апеляційної скарзі позивач
просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

За правилами
ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при
виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної
шкоди, але не більш свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли
законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток,
розмірі.

Статтею 134
цього ж кодексу передбачені випадки повної матеріальної відповідальності працівника, з вини якого заподіяно шкоду. Зокрема, коли
між працівником і підприємством укладено письмовий
договір про повну матеріальну відповідальність працівника за незабезпечення
цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для
інших цілей та коли вони були передані йому під звіт за разовою довіреністю
або за іншими разовими документами.

2

Вирішуючи
питання про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, суд не
знайшов підстав для її покриття в повному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком
суду з таких підстав.

В Переліку посад і робот, котрі
заміщуються чи виконуються працівниками, з якими можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність
за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм
на збереження, обробку, продаж /відпуск/, перевезення або
застосування в процесі виробництва, посади „ начальник дільниці шахти" не передбачено. Тобто укладений договір про
повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1. є неправомірним, оскільки не
відповідає вимогам ст. 135-1 КЗпП.

Крім того,
одержання згідно накладної зі складу шахти матеріальних цінностей, в даному випадку самоврятувальників, для застосування у
процесі виробництва, не є підставою для стягнення матеріальної
шкоди в повному обсязі, в розумінні п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП.

За таких
підстав, вимоги позивача про відшкодування заподіяної шкоди в повному обсязі
не грунтуються на законові.

Разом з тим,
встановивши, що нестача матеріальних цінностей виникла внаслідок недбалого виконання відповідачем покладених на нього обов'язків
щодо належного обліку та контролю за зберіганням
матеріальних цінностей, згідно Посадової інструкції, суд дійшов ґрунтовного висновку, що ОСОБА_1. має відшкодувати
заподіяну матеріальну шкоду у межах середнього місячного заробітку.

Враховуючи наведене, рішення суду
першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У X В А Л II Л А:

Апеляційну
скаргу Смолінської шахти ДП „Східний гірничо-збагачувальний комбінат"
відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду від 21 грудня 2006року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України   протягом двох місяців.