Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-7 91/2007р.                               Головуючий
41                                                                                           Полівод
Доповідач      ТСлочко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

05 липня
2007р.  колегія судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Севастополя в складі:

головуючого  -  Клочка В.П.

суддів      -
Володіної Л.В.,  Косенка A.M.

при секретарі -
Баран М. Л.

за участю -  позивача ОСОБА_1,  представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Гагарінського району м.  Севастополя від
18 квітня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
„Комерційно-Демонстраційний центр „Болівар" про стягнення згробітної
плати,  моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
в квітні 2006р. звернувся до суду з позовом до ТОВ „Комерційно-Демонстраційний
центр „Болівар" про стягнення заробітної плати,  моральної та матеріальної шкоди.

Вимоги
мотивував тим,  що з 21 січня 2001 по 17
лютого 2006р. працював у відповідача на посаді капітана-змінного механіка з
окладом 339, 30 грн.,  на момент
звільнення повний розрахунок відповідачем в розмірі 822 грн. проведено не
було,  компенсація за невикористану
відпустку в розмірі 1450 грн. та кошти на оздоровлення в розмірі 651 грн.
виплачені не були,  чим спричинена
моральна шкода у розмірі 5000 грн. В добровільному порядку сплатити кошти
відповідач відмовляється,  що спричинило
звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 18 квітня 2007р.
в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати через невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та вимогам матеріального права.

Розглянувши
матеріали справи,  доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що остання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи
рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову,  суд першої інстанції виходив з того,  що при звільненні позивача,  відповідач прав позивача не порушив,  оскільки діяв відповідно до вимог діючого
законодавства.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх

2

обставин  справи,
з  дотриманням  вимог
матеріального  та процесуального
права.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 був прийнятий на посаду капітана-змінного механіка приказом №15 від
26.01.01р. (а.с.  49). Приказом №18 від
10.02.06р. (а.с.  43) позивач з
17.02.06р. звільнений з роботи за
ст.  38 КЗпП України - за власним
бажанням.

З
матеріалів справи вбачається,  а саме: з
відомості про начислення заробітної плати за 2006 р. (а.с.  29) видно,
що позивачу була надана компенсація за відпустку у розмірі 1976, 35
грн.; з відомості про надання матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.  30, 33, 34) видно,  що ОСОБА_1 була надана матеріальна допомога у
розмірі - 570, 89 грн. Довідкою ТОВ „Комерційно-Демонстраційний центр „Болівар"
підтверджується,  той факт,  що у відповідача відсутність заборгованості
по виплатам,  зв'язаним з оплатою праці
перед позивачем (а.с.  42).

Позивач
у судовому засіданні не надав доказів та розрахунку заборгованості.

Таким
чином,  судова колегія вважає
обґрунтованим висновок суду першої інстанції,
що при звільнені позивача з роботи відповідачем проведена виплата всіх
сум,  які належать йому від підприємства.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для зміни
чи скасування судового рішення,  що,  в силу
ст. 308 ЦПК України,  тягне
відхилення скарги.

Керуючись  ст.
ст. 303-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 18 квітня 2007р. - залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.