Справа №22ц - 1131/07                                                Суддя
першої інстанції Копейка
Категорія 11                                             Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 червня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого                                                                       Козаченка
В.І.,

суддів:                                                                          Шолох
З.Л., Кутової Т.З.,

при секретарі
судового засідання Фірсовій Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1.,
його представника ОСОБА_2. та представників відповідача Частія В.В. і Хомяка В.В.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства „Миколаївський науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" (далі -„Миколаївський
інститут землеустрою") про виконання умов договору та спонукання до
укладення договору,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 р.
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до „Миколаївського інсти­туту
землеустрою" про виконання умов договору та спонукання до укладення
договору.

Позивач зазначав, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 22 липня 2002 p., зареєстровано в
той же день Універсальною товарною біржею „Ріко-Альянс", йо­му на праві
приватної власності належить 2/100
ідеальної частки нежилих приміщень, роз­ташованих в м. Баштанка по вул.
Заводська, 2-А.

25 листопада 2004 р. позивач, від свого імені та діючи за дорученням
ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6 і ОСОБА_7, уклав з відповідачем договір на
розробку земельно-кадастрових робіт та надання послуг, за яким „Миколаївський
ін­ститут землеустрою" взяв на себе обов'язок по виготовленню технічної
документації по горизонтальній зйомці земельних ділянок, на яких розміщені
нежитлові приміщення на­лежні ОСОБА_1. та вказаним особам.

15 грудня 2004 р. виконавець
виготовив та передав замовнику план горизонтального знімку усього
господарського двору де розташовані зазначені приміщення.

Посилаючись на те, що відповідач не повністю виконав умови вказаного
договору, зокрема, не були встановлені межові знаки, а також не погодженні межі
землекористуван­ня, позивач просив суд зобов'язати „Миколаївський інститут
землеустрою" виконати всі умови договору від 25 листопада 2004 р. та укласти з
ним новий договір на продовження виготовлення проекту землеустрою щодо
земельної ділянки, площею 0,70 га відведеної йому за розпорядженням районної
державної адміністрації.

Вважаючи, що неналежним виконанням указаного договору відповідач завдав
йому моральної шкоди, позивач просив суд стягнути з „Миколаївського інституту
землеуст­рою" на свою користь 10000 грн. моральної шкоди та судові
витрати.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 березня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про повне задоволення його позову, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, невірну оцінку зібраних доказів, неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Представники відповідача проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи,
що ро­боти за вказаним договором виконані в повному обсязі, а вимоги позивача
безпідставні, оскільки він не має належно оформлених правовстановчих документів
на земельну ділян­ку під нежилим приміщенням, що позбавляє „Миколаївський
інститут землеустрою" мо­жливості виконати ті роботи на які вказує
ОСОБА_1.

Вислухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши надані докази та пе­ревіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеля­ційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апе­ляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно
дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов
вірного висновку, що відповідно до п. З ч. 1 ст. З та ст. 627
ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода
договору з дотриманням принципів розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 15
грудня 2004 р.
„Миколаївський інститут зем­леустрою", виконуючи умови договору від 25 листопада 2004 p., виготовив та
передав Па­лію С.М. план горизонтального знімку усього господарського двору (7,3 га) та розташова­них
там складських приміщень, які були викуплені позивачем і указаними особами. По­зивач
підписав акт приймання-здачі замовлення без застережень.

Таким чином, правильно встановивши, що відповідач належним чином, в повному
обсязі та відповідно до замовлення, виконав свої зобов'язання за договором, а
підстави для спонукання його до укладення нового договору відсутні, місцевий
суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що відповідач не встановив межові знаки та не
погодив межі землекористування, безпідставні через наступне.

В порушення вимог ст. ст. 118,
123, 124, ст. 16
Закону України „Про оренду землі" (в редакції 02 жовтня 2003 p., з наступними
змінами, далі - Закон)
та ст. 27 Закону
України „Про землеустрій" від 25
травня 2003 р.
позивач не надав відповідачу всю вихідну доку­ментацію, необхідну для виконання
додаткових робіт, які він оспорює. Зокрема:

·
правовстановчих, належно зареєстрованих, документів про
отримання в користу­вання чи власність земельної ділянки, та обґрунтування її
розміру;

· розробку
та затвердження проекту відведення позивачу земельної ділянки;

· опис та
погодження з іншими землекористувачами меж земельної ділянки.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду,
ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись
статтями 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Баштансь-кого районного суду
Миколаївської області від 19
березня 2007 р. - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду України протягом двох
місяців.