Справа № - 22 ц - 2237                                                          Головуючий
року                                                                                      Івко
для-доповідач: Триголов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця 30 дня м. Полтава Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:
судді Триголова В.М. Суддів: Буленка О.О., Бондаревської CM. при секретарі:
Барило Я.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Новосанжарського райсуду
Полтавської області від 24 липня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1
до Машівського райсуду Полтавської
області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся
до суду з вищевказаними вимогами посилаючись на те, що Машівським районним
судом Полтавської області 02.03.2001 року було закрито провадження по
адміністративній справі про притягнення його до адмінвідповідальності за
неповагу до суду за ст. 185 ч.1 КпроАП України.

Оскільки справа була закрита, то вважає, що судом порушено його
конституційне право до свободи пересування, та свободи слова.

Свобода пересування була порушена в тому, що його викликали до суду
повісткою на 02.03.2007 року на 10 год.
для розгляду адміністративної справи і він під страхом примусового приводу, в
разі неявки до суду, був змушений залишити малолітнього сина на роботі дружини,
оскільки в школах м. Полтави був продовжений карантин до 03.03.2007 року.

Свобода слова була порушена місцевим судом в тому, що за викладені мотиви
заяви поданої до того ж суду, останній прислідував його в адміністративному
порядку.

ОСОБА_1
просив стягнути з відповідачів на свою користь в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 10 грн. 80 коп., що становить вартість проїзду з м. Полтави
до смт. Машівка, а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новосанжарського райсуду Полтавської області від 24 липня 2007
року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку вказане рішення оскаржив ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що невірним є висновок суду про те, що викликом повісткою
до суду не було порушено його право на свободу переміщення, так як ч.2 ст. 268
КпроАП України передбачає обов'язкову явку в судове засідання правопорушника та
примусовий привод у випадку
його нез'явлення в засідання.

Алелянт, також, вказує на те, що не вірним є інший висновок суду про те, що
місцевим судом не було порушено його право на свободу слова, так як під
порушення цього права слід розуміти не тільки створення перешкод в реалізації
цього права, але і в при слідуванні особи, що реалізувала своє право, в
кримінальному, адміністративному чи іншому порядку.

Апелянт вказує в скарзі, що суд в мотивувальній частині рішення тлумачить
ст.1 Закону України „Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду" так як йому вигідно, а не так як вказує названий закон.

Безпідставно судом не застосовано норми ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами, а
саме ч.ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК
України де зазначено, що шкода, заподіяна особі іншими діями суду,
відшкодовується на загальних підставах.

Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, прийшла
до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з слідуючих підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 лютого 2007 року ОСОБА_1 подав до
Машівського райсуду Полтавської
області заяву про роз'яснення рішення названого суду від 14 лютого 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди, стягнення пені
та грошового зобов'язання, яким відмовлено в задоволенні цього позову.

ОСОБА_1 в
названій заяві вжив вислів відомого сатирика ОСОБА_3 - „Какие ж они тупые ... эти американцы!", та додав, що: „из-за этих «тупых американцев» мне
придется раскошелится еще на 130 грн.,
чтобы обжаловать решения суда".

Вірно судом встановлено,
що розцінивши цей вислів ОСОБА_1
як неповагу до суду, судовий розпорядник Машівського райсуду полтавської
області склав адміністративний протокол стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 1853 КпроАП України.

Після заведення адміністративної справи ОСОБА_1 було викликано в
якості притягуваного до адмінвідповідальності до суду для розгляду справи на 02.03.2007
року повісткою на 10 год.
00 хв.

На цей же день ОСОБА_1
було викликано до суду в судове засідання на 10 год. 30 хв. для
розгляду цивільної справи.

Постановою судді Машівського райсуду
Полтавської області від 02.03.2007 року провадження по адмінсправі закрито
на підставі ст.ст. 247 п.1, 284 п.3 КпАП України у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1852 ч.1 КпАП
України.

Правильним є висновок місцевого суду про те, що виклик позивача до суду для
розгляду адміністративної справи не можна вважати фактом притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності, а також фактом вчинення інших процесуальних
дій, що порушують права ОСОБА_1
чи їх обмежують, а саме порушують його право на свободу пересування.

З матеріалів даної адміністративної справи слідує, що виклик ОСОБА_1 для розгляду
адміністративної справи був викликаний необхідністю встановити, чи є в діях
ОСОБА_1 склад
адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1853 КпроАП України,
за ознаками якого правомірно був складений протокол.

Поскільки була порушена адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.1853
КпроАП України, участь останнього в розгляді справи була обов'язковою, а отже
правомірний виклик його до судового засідання не може вважатись порушенням його
права на свободу пересування.

Вірним є висновок суду першої інстанції, а також, про те,
що порушенням адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ознаками
скоєння ним правопорушення у вигляді неповаги до суду за ч.1 ст. 1853 КпроАП України,
не обмежено його право на свободу слова при складенні заяви до вищеназваного
суду про роз'яснення рішення, так як складення протоколу на законних підставах
не може вважатись в даному випадку адміністративним переслідуванням позивача.

На законних підставах суд відмовив ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог відповідно до Закону України від 01.12.1994 року „Про
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду", так як саме цим Законом
керувався позивач при складенні, поданні та розгляду позовної заяви в суді.

Колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого районного суду
відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстав для
його скасування та винесення нового рішення чи його зміни немає.

Апелянтом не надано нових доказів, які не були надані ним до місцевого суду
із поважних причин, або доказів, які останній відмовив необгрунтовано в
прийнятті.

Не наведено ОСОБА_1
в апеляційній скарзі нових фактів чи обставин, якими б спростовувались
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
303; 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новосанжарського райсуду Полтавської області від 24 липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців.