Справа №33ц-71кс/07               Головуючий у 1-й
інстанції Чельник О.І.
Категорія 18                               Суддя-доповідач
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Буренкової К.О.,
Довжук Т.С., Козаченка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення моральної шкоди за касаційного скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 7 червня 2004 р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2004
року,

встановила:

ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 7 червня 2004 p., залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2004 р., в задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалу апеляційного суду, а справу передати на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування судом другої інстанції норм
матеріального права і порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що підстав для
перегляду ухвали апеляційного суду не вбачається з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що в березні та травні 2003 р. ОСОБА_2
зверталася з заявами відповідно до прокурора Кіровоградської області та
Комітету Верховної Ради по боротьбі з корупцією і організованою злочинністю, а
також до Ленінського районного відділу міліції м. Кіровограда, в яких вказувала
на порушення позивачем як державним службовцем та посадовою особою органу місцевого
самоврядування її прав при купівлі нежитлового приміщення №3 в частині
цокольного поверху житлового будинку №35
по вул. Дзержинського у м. Кіровограді та погрози фізичною розправою.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції правильно виходив з
того, що звернення відповідачки до правоохоронних органів про захист своїх прав
від неправомірних, на її думку, дій інших осіб не може вважатися поширенням
неправдивих відомостей.

Тому суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_1 у задоволені позовних
вимог. З таким висновком суду обґрунтовано погодився і апеляційний суд.

Наведені у касаційній скарзі доводи таких висновків
апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Водночас встановлено, що ухвала апеляційного суду
постановлена з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а
в матеріалах справи відсутні передбачені ч.1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Керуючись ст. ст.332, 336
ЦПК України та Законом України «Про судоустрій України» (із змінами від 22 лютого 2007 p.), колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного
суду   м.   Кіровограда
від   7   червня
2004   р.   і
ухвалу   апеляційного   суду Кіровоградської області від 14 вересня
2004 р. - залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.