Справа №22 ц- 1701/2007 р.               Головуючий
1-й інстанції .-Семенова
Категорія-34                                      Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О.І
УХВАЛА

2007р.,  жовтня
місяця,  03 дня,
Судова колегія
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області
в складі:

головуючої:                          Вовненко Г.Ю.

суддів:                                   Колосовського
СЮ.

Галущенка О.І.

при
секретарі:                    Танцуріній
С. М.

за участю:

позивача
-                         ОСОБА_1

відповідачки
-                   ОСОБА_2

представника-                   ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Миколаєві цивільну справу

за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_2
на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.07.2007 p.,
постановлене за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку та за

зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1.  про поділ
спільного майна подружжя,

встановила:

03.05.2007
р. ОСОБА_1.  звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на 1/2 частину будинку.

Позивач
зазначав,  що проживав з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі з 28.09. 1996 р. до 29.03. 2007 р.

За цей
період нажите спільне майно,  у тому
числі житловий будинок АДРЕСА_1,  який
зареєстрований на праві власності за відповідачкою та,  який він просить поділити таким чином,  щоб у його власність було передано 1/г
частину зазначеного будинку.

17.05.2007
р. відповідачка звернулася із зустрічним позовом,  в якому просила поділити сумісно нажите
спільне майно.

Зокрема,  визнати за нею право власності на 2 /3
частину спірного будинку,  а інше спільне
рухоме майно поділити згідно з наданим переліком.

Рішенням
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.07.2007 р. постановлено
про визнання права власності на 1/2 частину спірного будинку за кожною із
сторін.

В іншій частині
зустрічних позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення і
ухвалення нового про відмову у задоволенні вимог позивача,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам спору.

Перевіряючи
законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження,  передбачених
ст.  303 ЦПК України,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно з
вимогами  ст. . 22 КпШС України ( ст. .60 СК
України.),  спільною сумісною власністю
подружжя є майно нажите ними під час шлюбу незалежно від того,  на якого з подружжя його зареєстровано.

Як
вбачається з матеріалів справи,
позивачка проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.09. 1996
р. до 29.03. 2007 р.

Під час
шлюбу подружжям було надбано житловий будинок АДРЕСА_1,  в якому вони проживали та спільно
користуались з 2000 р. та,  який
зареєстрований на праві власності за відповідачкою.

Встановивши
ці обставини на підставі достовірних доказів,
суд прийшов до правильного висновку про те,  що зазначене майно є спільною сумісною
власністю подружжя,  а частка
позивачки,  відповідно до правил ч.1  ст.  70
СК України,  складає 1Л зазначеного
майна.

При цьому,  суд обґрунтовано виходив
з того,  що відповідачка не довела
обставин,  які могли б свідчити про
те,  що зазначене майно є її приватною
власністю,  а не спільною власністю
подружжя.

З
врахуванням цих висновків,  які
відповідають дійсним обставинам справи,
наданим доказам та вимогам закону,
судом постановлене обґрунтоване і законне рішення про задоволення
позову.

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову суд обґрунтовано виходив з відсутності підстав
для збільшення частки відповідачки,
передбачених ч.3  ст.  70 СК України,  оскільки не доведено,  що розмір аліментів,  які сплачує позивач на утримання дитини є
недостатнім для забезпечення її фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Також
обґрунтовано відмовлено у поділі іншого спільного майна,  оскільки його наявність та місце перебування
на час припинення спільного проживання та вирішення спору,  не підтверджена достовірними доказами.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того,  що
будинок придбаний лише за рахунок її власних доходів,  а не спільних коштів подружжя,  не можуть бути враховані,  оскільки спростовуються наданими доказами які
свідчать про те,  що майно придбане одним
з подружжя під час шлюбу і,  є таким
чином,  їх спільною сумісною власністю.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити,  а рішення
Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02.07.2007 р. -залишити без
зміни.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але з цього часу на протязі двох місяців може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду України.