АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа
№22-1850 2007 року                 Головуючий
у 1-й інстанції -Назаренко В.Я.

Категорія
- 21                                         Доповідач
- Гайсюк О.В.

25 вересня 2007 року,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі

Головуючої -
судді - Авраменко Т.М.

Судців - Гайсюка
О.В.,  Суровицької Л.В.

При секретарі - Слюсаренко Н.Л. Розглянула у відкритому судовому засіданні
в м.   Кіровограді  цивільну справу за апеляційною   скаргою
Державного   підприємства   "Східний   гірничо-збагачувальний комбінат",  на рішення Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 18 липня 2007 року,

встановила:

У травні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП Східний гірничо-збагачувальний
комбінат (ДП Схід ТЗК) про відшкодування моральної шкоди.

Зазначила,  що працюючи на комбінаті в Смолінській шахті
в умовах впливу шкідливих та важких факторів виробництва вона отримала
захворювання,  яке рішенням ЛЕК
Науково-дослідного інституту промислової медицини від 6.06.2006 року визнане
професійним захворюванням.

Згідно
висновку МСЕК від 19 липня 2006 року вона була визнана інвалідом третьої групи
та втратила 40 відсотків працездатності.

Посилаючись
на ці обставини,  просила суд стягнути з
відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

Рішенням
Маловисківського районного суду від 18 липня 2007 року позов задоволено
частково. На користь позивачки з відповідача на відшкодування моральної шкоди
стягнуто 35000 гривень,  та 350 грн.
судового збору в дохід держави.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду,  просить ухвалити нове рішення,  яким відмовити позивачу в задоволенні позову,  посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для
справи,  порушення судом норм
матеріального права,  неправильне
визначення розміру відшкодування моральної шкоди та розміру судового збору.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної
скарги підтримав.

Позивачка
і представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Маловисківському районі просять залишити рішення суду без змін.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 153 КЗпП на всіх
підприємствах,  в установах,  організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно
до  ст. 173 КЗпП шкода,  заподіяна працівникам каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я,  пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до  ст.  9 Закону
України "Про охорону праці" відшкодування шкоди,  заподіяної працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків
відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності".

Судом
вірно встановлено,  що позивачка довгий
час працювала у відповідача в умовах шкідливого виробництва і у зв'язку з цим
отримала професійне захворювання. Згідно висновку МСЕК від 19.07.2006 року вона
втратила 40% професійної працездатності та визнана інвалідом Ш групи та зазнала
моральної шкоди.

Оскільки
на час звернення позивачки до суду Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" змінено,
на Фонд соціального страхування вже не покладається обов'язок
відшкодовувати потерпілим моральну шкоду,
суд дійшов правильного висновку про те,
що відповідно до  ст. 237-1 КЗпП
моральну шкоду позивачці,  законні права
якої порушені,  повинен відшкодовувати
саме відповідач.

Але
висновки суду про розмір відшкодування моральної шкоди не відповідають
обставинам справи,  характеру та обсягу
страждань,  яких зазнала позивачка.

Визначаючи
розмір відшкодування,  суд врахував лише
те,  що позивачка втратила 40%
працездатності,  але не врахував те,  що з 1998 року позивачка не працює у
відповідача,  оскільки звільнилася з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію на пільгових умовах,  що вона є інвалідом Ш групи,  крім пенсії отримує виплати від Фонду
соціального страхування і має можливості для лікування.

До того
ж позивачка отримала і одноразову допомогу від Фонду,  яка компенсує позивачці в деякій мірі
наслідки від захворювання.

Колегія
суддів вважає,  що розмір відшкодування у
сумі 5000 грн. буде відповідати характеру та обсягу страждань,  що зазнала позивачка та засадам розумності,  виваженості та справедливості.

Отже,  рішення суду в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди необхідно змінити та стягнути з відповідача на
користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Розмір
судового збору,  що підлягає стягненню з
відповідача в дохід місцевого бюджету відповідно до вимог  ст. 88 ЦПК судом визначено не вірно.

Відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" судовий
збір,  що підлягає стягненню з
відповідача складає 8 грн.50 коп.,  а не
350 грн.

Керуючись п.3 ч.1  ст. 307,  п.3 ч.1
ст. 309,   ст.  ст.
313,  314,  316 ЦПК України,  колегія

суддів,                                                     Вирішила:

Апеляційну
скаргу ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" задовільнити
частково.

Рішення
Маловисківського районного суду від 18 липня 2007 року змінити.

Стягнути
з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат"
на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та в дохід
місцевого бюджету 8 грн.50 коп. судового збору.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.