№ 36                                                                інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О., при секретарі -
Чубіній А.В.,

за участю -
позивачки ОСОБА_2 третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 24 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
(третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3) про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2006
року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її
користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує
навчання, аліментів в розмірі 14 частини заробітку відповідача щомісячно на
весь період навчання у вищому учбовому закладі до досягнення сином 23-річного
віку.

Рішенням
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24
жовтня 2006 року позов ОСОБА_2 задоволено частково - в розмірі 15 частини
заробітку відповідача щомісяця, але без урахування канікул, починаючи з 19
вересня 2006 року до 09 листопада 2009 року, тобто, виповнення 23 років.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про
стягнення аліментів в розмірі

2

1/10
частини його заробітку, посилаючись на необґрунтованість рішення суду. Зокрема,
на його думку, суд не з'ясував, чи потребує син матеріальної допомоги в тому
розмірі, який встановлено судом, а також не врахував, що при виплаті кредитних
та аліментних зобов'язань він отримує близько 630 грн. та не змозі виконувати
зобов'язання по утриманню непрацездатного батька-інваліда та дружини, середній
заробіток якої менше прожиткового мінімуму для працездатних громадян.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
перебуває на утриманні позивачки, навчається у Криворізькому технічному
університеті м. Кривого Рогу на денній формі навчання з 01 вересня 2006 року по
30 червня 2010 року та потребує у зв'язку із цим матеріальної допомоги.

Згідно
ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

На думку
колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що
відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своєму синові та утримувати
його на період навчання у вищому учбовому закладі.

Частково
задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір
аліментів повинен складати 1/5 частину заробітку відповідача.

Проте
колегія суддів вважає, що такий висновок не відповідає обставинам справи.

Статтею
182 Сімейного Кодексу визначений перелік обставин, які враховуються судом при
визначені розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, та
інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір
аліментів, суд необґрунтовано не врахував, що відповідач має непрацездатного
батька, який потребує матеріальної допомоги.

3

Крім того, в
порушення частини другої статті 200 Сімейного Кодексу, при визначенні розміру
аліментів суд не взяв до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а
саме, позивачкою.

З урахуванням
таких обставин судова коллегія вважає, що розмір аліментів повинен бути
зменшений до 1/8 частини заробітку відповідача.

Оскільки
висновки суду не відповідають обставинами справи, колегія суддів вважає, що
рішення суду необхідно змінити на підставі ст. 309 ч. 1 п. 3 ЦПК України та
зменшити розмір стягнених на користь позивачки аліментів до 18 частини
заробітку відповідача.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 ч. 1 п. З, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24
жовтня 2006 року змінити та зменшити розмі] аліментів, стягнених із ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, з 1/5 до 1/8 частини його заробітку.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.