Справа № 22Ц-30022007 р.                              Головуючий
у суді І інстанції   Божок С. К.
33                                                         Доповідач
у суді 2 інстанції  Червінко К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

8 жовтня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого
судді  Яворського М. А. суддів: Червінко
К.С,  Корзаченко І.Ф. при секретарі   Велицькому О.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 5
липня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1до Глібівської сільської
ради Вишгородського району Київської області,
Вишгородської районної державної адміністрації Київської області,  третя особа без самостійних вимог: Відкрите
акціонерне товариство „Козаровицьке" про визнання права на отримання
земельної частки (паю),  зобов'язання
видати сертифікат на земельну частку (пай),
виділення в натурі земельної частки (паю) із земель резервного фонду, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007 рокуОСОБА_1. звернулось у суд з позовом до Глібівської сільської ради
Вишгородського району Київської області,
в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) та
зобов'язати відповідача включити її у додаткові списки на отримання земельної
частки (паю) із земель резервного фонду.

Позивачка
зазначала,  що з 5 вересня 1975 року по 2
березня 1984 року працювала на різних роботах у Глібівському відділенні
радгоспу „Козаровицький" Вишгородського району Київської області.

Звільнена з
роботи за  ст.  38 КЗпП України у зв'язку з виходом на
пенсію.

У 1998
році шляхом перетворення радгоспу „Козаровицький" було створено Відкрите
акціонерне товариство „Козаровицьке" (далі ВАТ „Козаровицьке") з
правонаступництвом.

Загальними
зборами уповноважених ВАТ „Козаровицьке" від 25 вересня 2000 року прийнято
рішення про розпаювання землі та затверджено списки осіб,  які мають право на земельну частку (пай). її
прізвище у зазначені списки внесене не було.

Позивачка,  посилається на те,  що її прізвище помилково не внесли у
зазначені списки та,  що вона має право
на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 8 серпня
1995 року № 72095 „Про порядок паювання земель,  переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та  ст.  23
ЗК України 1992 року.

Ухвалою
Вишгородського районного суду від 12 квітня 2007 року до участі в справі
залучено в якості співвідповідача - Вишгородську районну державну адміністрацію
Київської області і в якості третьої особи без самостійних вимог: ВАТ
„Козаровицьке".

В ході
розгляду справи позивачка,  не змінюючи
викладу обставин,  якими обґрунтовує
позов,  уточнила та доповнила позовні
вимоги просила визнати за нею право на земельну частку

(пай),  зобов'язати Вишгородську районну державну
адміністрацію Київської області видати на її ім'я сертифікат на отримання
земельної частки (паю),  а Глібівську
сільську раду Вишгородського району Київської області - виділити земельну
ділянку в натурі в розмірі середньої частки.

У
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги і
просили задовольнити позов.

Рішенням
Вишгородського районного суду від 5 липня 2007 рокуОСОБА_1. у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції і
направити справу на новий розгляд,
посилаючись на неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  порушення судом норм
процесуального права та порушення і неправильне застосування норм матеріального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
позивачки,  перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По
справі встановлено,  щоОСОБА_1. з 5
вересня 1975 року по 2 березня 1984 року працювала в радгоспі
„Козаровицький" на різних роботах.

Звільнена з
роботи за  ст.  38 КЗпП України - у зв'язку з виходом на
пенсію.

У 1998
році радгосп „Козаровицький" було реорганізовано у ВАТ „Козаровицьке"
з правонаступництвом.

Державну
реєстрацію ВАТ „Козаровицьке" проведено 10 лютого 1998 року.

Загальними
зборами уповноважених ВАТ „Козаровицьке" від 25 вересня 2000 року було
прийнято рішення про розпаювання землі та затверджено списки осіб,  які мають право на земельну частку (пай).

Рішенням
виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської
області від 16 жовтня 2000 року № 71 погоджено проект роздержавлення земель
„ВАТ „Козаровицьке" щодо передачі у колективну власність товариства
земельних ділянок.

Відповідно
до пункту 2.1 Положення про паювання майна,
в тому числі землі,  радгоспу
„Козаровицький" при його приватизації шляхом перетворення У ВАТ
„Козаровицьке",  затвердженого
рішенням загальних зборів працівників ВАТ „Козаровицьке" від 16 лютого
1999 року право на частку в пайовому фонді мають:

· члени
господарства,  які працювали станом на 2
лютого 1998 року,  тобто на день початку
приватизації згідно наказу регіонального відділення Фонду державного майна
України по Київській області від 17 січня 1997 року № 35 ВП;

члени господарства,  які відпрацювали
не менше 10 років і вийшли з нього на пенсію;

· особи ,  які мають право,  відповідно до чинного законодавства,  повернутися на попереднє місце роботи на
цьому підприємстві;

· працівники
звільненні за скороченням штатів і не працювали на 2 лютого 1998 року (час
приватизації);

· громадян,  які звільнилися у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності.

Суд апеляційної
інстанції вважає,  що,  відмовляючи в позові,  районний суд прийшов до обґрунтованого
висновку,  що позивачка не є членом
акціонерного товариства і не має права на земельну частку (пай).

Одночасно у рішенні
суду першої інстанції зазначено,  що
позов не підлягає до задоволення і з підстав,
що позивачкою без поважних причин пропущено трьохрічний строк звернення
до суду з позовом для захисту порушених прав.

Колегія суддів
виключає даний висновок суду першої інстанції з мотивувальної частини
рішення,  оскільки інститут позовної
давності застосовується при доведеності позовних вимог.

Вирішуючи спір
повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справи,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  які призвели до неправильного вирішення
справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п. 1  ст.  307,
308,  313,  п. 1
ст.  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити,  а рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 5 липня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.