АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27    квітня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:
Краснощокової Н.С.,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,
-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства
з

обмеженою відповідальністю „Компанія діловий центр" до ОСОБА_1 про
виселення без надання іншої жилої площі,
за зустрічним позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю

„Компанія діловий центр",
Закритого акціонерного товариства „АТЕК",  3-я особа

- Відділ у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб

Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання права користування

жилою площею,  зобов'язання здійснити
реєстрацію,  за позовом Закритого

акціонерного товариства „АТЕК" до ОСОБА_1 про

виселення,      на рішення   Святошинського   районного суду м. Києва від   20

травня 2004р. та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 5 серпня
2004р.,

встановила:

У грудні
2003р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія діловий центр"
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1. про виселення її із кімнатиАДРЕСА_1 в
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншої жилої площі.

Позивач
посилався на те,  що зазначений
гуртожиток перебуває на балансі ЗАТ „АТЕК",  а ТОВ „Компанія діловий центр" здійснює
обслуговування та утримання будинку. Відповідачка займає кімнатуАДРЕСА_1 без
законних підстав. В червні 2003р. вона попереджалась про необхідність
добровільно звільнити вказану кімнату,
але не звільнила та проживає у ній. В судовому засіданні позивач   доповнив позов  вимогами
про визнання   недійсним договору
найму

Справа
№33-ц - 232 кс/ 2007р.                                                       Категорія
ЦП 11

Головуючий у
першій інстанції Шебуєва В.А.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

жилого приміщення,  укладеного
1.02.2002р. між ТОВ „Компанія діловий центр" та ОСОБА_1.,
мотивуючи тим,  що
договір позивачем укладено без згоди власника будинку ЗАТ „АТЕК",  за власною ініціативою з метою упорядкування
розрахунків за комунальні послуги в гуртожитку.

Відповідачка ОСОБА_1. пред'явила зустрічний позов про визнання

за нею права користування жилою площею в кімнатіАДРЕСА_1,  та про зобов'язання зареєструвати її за
вказаною

адресою. Посилалася на те,  що вона
перебувала в трудових відносинах із ЗАТ

„АТЕК" з 1990р. по 2001р. і була поселена спочатку в кімнату
АДРЕСА_2,  а в 1996р. її переселено в
кімнатуАДРЕСА_1. У зв'язку з ліквідацією медичної

санітарної частини ЗАТ „АТЕК" вона вимушена була звільнитись у 2001р.
з роботи

за власним бажанням. Вона неодноразово зверталась до адміністрації ЗАТ

„АТЕК"
щодо реєстрації в гуртожитку,  але її
прохання не вирішене. Доповнивши вимоги в ході судового розгляду ОСОБА_1.
просила зобов'язати ЗАТ „АТЕК" видати їй ордер на спірне жиле приміщення.

Закритим
акціонерним товариством „АТЕК" подано позов про виселення ОСОБА_1. із
кімнатиАДРЕСА_1 будинку №4 по вул. Чистяковській у м. Києві,  мотивуючи тим,  що вказане приміщення в гуртожитку вона
займає без законних підстав,  бо спільне
рішення адміністрації ЗАТ „АТЕК2 і профкому про надання жилої площі в
гуртожитку не приймалось і спеціальний ордер на право поселення і проживання в
гуртожитку не видавався.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2004р. позов ЗАТ
„АТЕК" задоволено,  позов ТОВ
„Компанія діловий центр" задоволено частково. Виселено ОСОБА_1. з
кімнатиАДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Визнано недійсним договір
найму кімнатиАДРЕСА_1,  укладений
1.02.2002р. між ТОВ „Компанія діловий центр" і ОСОБА_1. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1. відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 5 серпня 2004р. апеляційна скарга ОСОБА_1.
відхилена,  рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 20 травня 2004р. залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на порушення вимог матеріального
і процесуального права.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судових
рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1     відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 5 серпня
2004р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.