Справа № 33ц - 321/07                                       Головуючий
у 1 інстанції - Козяр
- 38                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2007 року                                                                                                  м.
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку Апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого -
судді Завидовської-Марчук О.Г.

суддів:
Шевчук Л.Я.,  Мудренко Л.І.,  Подолюка В.А.,  Стрільчука В.А.,  розглянувши у судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних
захворювань України в місті Тернополі про стягнення страхових виплат та
відшкодування моральної шкоди,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 10 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Тернопільської області від 10 травня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в М. Тернополі про стягнення
страхових виплат та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав,  що чоловік позивача ОСОБА_3 30 грудня 2003
року отримав травму на території підприємства - відкритого акціонерного
підприємства «Ватра»,  де працював
вантажником служби товарно-транспортних операцій складського господарства на
складі готової продукції,  внаслідок чого
помер.

Посилаючись
на те,  що нещасний випадок,  який стався з ОСОБА_3,  пов'язаний з виробництвом,  просив стягнути з відповідача одноразову
допомогу в розмірі п'ятирічного заробітку в сумі 15060 грн. 60 коп. сім'ї
потерпілого,  3012 грн. 12 коп.
однорічного заробітку особі,  яка
перебувала на його утриманні,  а саме
сину потерпілого,  який є інвалідом 2-ої
групи,  а також страхові виплати на
утримання сина в сумі 125 гривень 25 коп. щомісячно та 100000 гривень моральної
шкоди.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2005
року,  залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Тернопільської області від 10 травня 2005 року,  в позові відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просив судові рішення скасувати з направленням справи
на новий розгляд,  посилаючись на
порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами
встановлено,  що 30 грудня 2003 року з
ОСОБА_3 стався нещасний випадок на території підприємства - ВАТ «Ватра»,  де він працював вантажником служби товаро-транспортних
операцій складського господарства на складі готової продукції,  внаслідок чого ОСОБА_3 помер.

У
зв'язку із настанням нещасного випадку на підприємстві комісія з розслідування
нещасного випадку 26 березня 2004 року склала акт спеціального розслідування
нещасного випадку,  яким визнано,  що нещасний випадок,  який стався з ОСОБА_3,
пов'язаний з виробництвом,  а 29 березня 2004 року за висновками роботи
комісії з розслідування був складений акт за формою Н-1 про нещасний
випадок,  що стався з працівником під час
виконання трудових (посадових) обов'язків.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1,  суди
виходили з того,  що нещасний
випадок,  який стався з ОСОБА_3 30 грудня
2003 року не пов'язаний з виробництвом,
а також з того,  що складений 29
березня 2004 року  акт форми Н-1 не може
бути взятий до уваги.

Проте,  погодитися з такими висновками судів не
можна.

Відповідно
до п.6 Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних
випадків,  професійних захворювань і
аварій на виробництві (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від
21 серпня 2001 року №1094),  які діяли на
час розслідування нещасного випадку,  що
стався з потерпілим ОСОБА_3,  за
висновками роботи комісії з розслідування визнаються пов'язаними з виробництвом
і складається акт за формою Н-1 про нещасні випадки,  що сталися з працівниками під час виконання
трудових (посадових) обов'язків,  у тому
числі у відрядженнях.

Як було
встановлено судами,  такий акт за формою
Н-1 про нещасний випадок,  що стався з
працівником ОСОБА_3 під час виконання ним трудових обов'язків,  був складений 29 березня 2004 року за
висновками роботи комісії з розслідування.

Рада
територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Тернопільській
області на своєму засіданні 29 березня 2004 року погодилася із рішенням комісії
по спеціальному розслідуванню нещасного випадку,  який стався з потерпілим ОСОБА_3,  і зазначений нещасний випадок був взятий на
облік як виробничий у ВАТ «Ватра»у Мінпромполітики України.

Крім
того,  будь-хто із відповідних органів і
осіб в межах своєї компетенції не вимагали перегляду акта форми Н-1.

Проте,  суд зазначених обставин не врахував і
всупереч вимогам закону не взяв до уваги те,
що за висновками роботи комісії з розслідування нещасний випадок,  який стався з потерпілим ОСОБА_3,
визнаний пов'язаний з виробництвом,  в зв'язку з чим передчасно прийшов до
висновку по відмову в позові.

На
зазначені порушення закону не звернув увагу і суд апеляційної інстанції.

З огляду
на викладене судові рішення не можна вважати законними та обгрунтованими,  в зв'язку з чим вони підлягають
скасуванню,  а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст. 336,   ст. 338 ЦПК
України,  колегія суддів з розгляду
цивільних справ у касаційному порядку Апеляційного суду Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2005
року та Апеляційного суду Тернопільської області від 10 травня 2005 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.