Справа № 22 -1225 2007року                                                                         Головуюча
Категорія   3                                                                                                                 Панфілова
Доповідач  Чорнобривець О.С.
РІШЕННЯ Іменем України

22
серпня 2007 року                                   Колегія
суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого              Потапенка В.І.

суддів                         Спірідоновій Л.С.,
Чорнобривець О.С.

при
секретарі              Ткач І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду України в М.Кіровограді, ОСОБА_1 на рішення
Кіровського районного суду М.Кіровограда від 19 квітня 2007року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в
М.Кіровограді про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями
працівників Управління Пенсійного Фонду України в м.Кіровогрпді /далі
Управління/.

Посилався
на те, що постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від
18.10.2006року визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у прийнятті
від нього документів для вирішення питання про призначення пенсії на пільгових
умовах. Неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, на
відшкодування якої просив стягнути 8000грн.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 квітня 2007року позов
задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 500грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просив змінити рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі відповідача ставиться питання про скасування судового
рішення через порушення норм матеріального права та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, а
апеляційна скарга позивача має бути відхилена, виходячи з наступного.

З
наявної в матеріалах справи постанови Апеляційного суду Кіровоградської області
від 18.10.2006року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Управління з питання
нарахування пільгового розміру пенсії, але надані ним документи у встановленому
порядку працівниками Управління прийняти не були. Таки дії відповідача визнані
неправомірними.

Постанова суду є
чинною.

Вирішуючи вимоги
позову про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції погодився, що
неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди і посилаючись
на положення норм Конституції, як на норму прямої дії, Цивільного кодексу,
якими визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, частково
задовольнив позов, стягнувши на користь ОСОБА_1 500грн. на її відшкодування.

Проте таких
висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення справи.

Ст.56
Конституції України передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави
чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до Закону
України „ Про місцеве самоврядування" Пенсійний Фонд не є органом влади
або органом місцевого самоврядування.

Суд,
застосовуючи Конституцію як акт прямої дії, не врахував роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що містяться в п.2 постанови від 1 листопада 1996 р. №
9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", де
зазначено, що судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на
чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Крім того, визначено коли суд має
безпосередньо застосовувати Конституцію, зокрема, у разі, коли правовідносини,
що розглядаються судом, законом України не врегульовано.

Суд, вирішуючи
справу, на порушення вимог ст.214 ЦПК України, не враховуючи роз'яснень п.п. 2.
5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 „ Про
судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/ шкоди",
не з'ясував характер правовідносин сторін, тому безпідставно застосував
загальні норми цивільно-правової відповідальності /ст.23,1167 ЦК України/.

Встановлені
обставини справи свідчать про те, що правовідносини, які виникли між сторонами,
врегульовані Законом України „Про пенсійне забезпечення" та „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно
роз'яснень наведеної Постанови, спори про відшкодування моральної шкоди
розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами
Конституції та іншими законодавчими актами, які встановлюють відповідальність
за заподіяння моральної шкоди. Пенсійне законодавство не передбачає стягнення
моральної шкоди.

За таких
обставин правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, немає.

З урахуванням
наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ч.1 п.4 ст.309 ЦПК
України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові.

Крім того,
колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про
те, що дана справа не належить до цивільної юрисдикції, а підлягає розгляду за
нормами адміністративного судочинства, оскільки відповідач є суб'єктом владних
повноважень. Так, ч.2 ст.15 ЦПК визначено, що законом може бути передбачено
розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Саме нормами
адміністративного судочинства передбачено, що, якщо вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана суб'єктом владних повноважень, заявлені окремо від
вимог щодо вирішення публічно-правового спору, таки вимоги вирішуються в
порядку цивільного або господарського судочинства /ч. 2 ст.21 КАС України/.

На підстави
викладеного та керуючись Законом України „Про пенсійне забезпечення", „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.56 Конституції,
ст.ст. 303, 307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И РІ Ш И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду України в М.Кіровограді задовольнити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 квітня 2007року скасувати.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в
М.Кіровограді про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.