Справа №8670                                                     Головуючий
у 1 інстбнанції Неминущий Г.Л.
Категорія 34                                                          Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

24 квітня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Зубової Л.М. суддів Лук'янової С.В., Барсукової О.І.

при секретарі
Артамоновій С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на
рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2006
року у справі за позовомОСОБА_2до ОСОБА_1 про
розподіл майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки і її
представника, відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд

встановив:

В квітні 2006 року позивачка звернулася до відповідача з вказаним позовом,
в обгрунтування якого вказала, що 10 серпня 2002 року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем, від якого мають малолітніх сина і доньку. З березня 2006 року
вона з відповідачем не підтримує шлюбні відносини, вони проживають окремо. В
суді знаходиться справа про розірвання шлюбу. За час шлюбу вони придбали на
підставі договору купівлі-продажу будівлю вАДРЕСА_1 на ім'я відповідача. Крім
того, в теперішній час вони вирощують 2 свиней, яких вона оцінила у 1600 грн. і
600 грн. Тому вона просила розділити вказане майно: вказануАДРЕСА_1 виділити
відповідачу, а з нього на її користь стягнути Уг частину вартості цієї будівлі;
виділити їй свиню вартістю 1500 грн., а відповідачу вартістю 600 грн.; провести
взаємний залік грошових сум з урахуванням вартості Уг частини будівлі
(а.с.4-5).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня
2006 року частково задоволено вказаний позов: будівлі за АДРЕСА_1визнані
спільною власністю позивачки і відповідача; ці будівлі залишені у власності
відповідача, а з нього на користь позивачки стягнуто Уг частину їх вартості в
сумі 14345 грн.; в задоволенні решти позову відмовлено; з відповідача стягнуто
державне мито в сумі 71 грн. 73 коп.

Цим рішенням встановлено, що в період шлюбу 23 січня 2003
року сторони на підставі договору купівлі продажу придбали будівлю в с Привілля
Слов'янського району по вулиці Депутатській, АДРЕСА_1та АДРЕСА_2, яке
зареєстровано на ім'я відповідача. Вартість будівлі під АДРЕСА_1складає 4720
грн., а під АДРЕСА_2 - 23970 грн.; їх загальна вартість - 28690

грн. З даною вартістю відповідач не
погодився, але не надав доказів для підтвердження своїх заперечень. В судовому
засіданні сторони наполягали на тому, що їх спільне проживання в будинку
неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що будинок слід залишити відповідачу,
а на користь позивачки стягнути 1/2 вартості будинку, яка складає 14345 грн. В
решті позовних вимог позивачці відмовлено, оскільки позивачка не надала доказів
про наявність, вартість та належність свиней, яких вона просила поділити; також
позивачка не спростувала посилання відповідача на те, що свинями вони
розпорядилися за спільною згодою під час спільного проживання (а.с.42).

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення
Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6 липня 2006 року в
частині розподілу будівлі АДРЕСА_1і просить ухвалити нове рішення, яким визнати
за ним право власності на цю будівлю, а з нього стягнути на користь позивачки
1350 грн. у якості 1А частині вартості цього будинку на час його придбання,
через те, що суд неправильно встановив обставині, які мають значення для
справи; неправильно дослідив та оцінив докази. Суд помилково прийшов до
висновку, що будівлі АДРЕСА_1та АДРЕСА_2 по вулиці Депутатській в с Привілля є
єдиною будівлею, яка складається із двох будівель. Вказані будівлі розташовані
на окремих земельних ділянках, мають різну вартість, були придбані за окремими
договорами купівлі-продажу. Суміжність земельних ділянок не свідчить про
цілісність будівель. Із висновку експертизи видно, що фактично обстеження
будівель не проводилося; будівлі і споруди були лише візуально оглянуті. Він не
чинив перешкод у проведенні експертизи і не був присутнім лише через зайнятість
на роботі. Позивачка мала можливість показати експерту внутрішній стан
будівель, але не зробила цього. Оцінка експертом будівель є завищеною і не
відповідає їх реальній вартості. Будівля АДРЕСА_1була придбана за 2700 грн., а
АДРЕСА_2 - за 8100 грн.; це підтверджується договорами купівлі-продажу. Суд
вийшов за межі заявленого позову: позивачка не заявляла позов про розподіл
будівлі АДРЕСА_2; по цій будівлі не призначалася і експертиза, тому суд не
повинен був приймати рішення стосовно цієї будівлі (а.с.49-50).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи
апеляційної скарги; позивачка і її представник не визнали апеляційну скаргу.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню через наступне.

Згідно п.3 ч.І ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що 23 січня
2003 року під час шлюбу на підставі договору купівлі продажу сторони
придбалиАДРЕСА_1.

Згідно ст.22 КпШС України, який був чинним на час придбання сторонами
спірної будівлі, майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Стаття 28 КпШС України передбачає, що у разі
розподілу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Позивачка звернулася в суд з позовом про розподіл спірної
будівлі АДРЕСА_1і просила виділити цю будівлю відповідачу, а з нього стягнути
на її користь грошову компенсацію вартості Уг частини цієї будівлі (а.с.4).
Відповідач в суді першої інстанції був згоден на те, щоб будівля була виділена
йому, а з нього на користь позивачки була стягнута грошова компенсації вартості
1Л її частини (а.с.36 зворотна сторона).

Оскільки сторони не досягли згоди щодо вартості спірної
будівлі, з'ясування вартості останньої має значення для справи і потребує
спеціальних знань у галузі будівництва, то на підставі ст. 143 ЦПК України
проведення експертизи у даній справі є обов'язковим. Згідно ч.2 ст.53 ЦПК
України як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим
Законом України „Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру
атестованих судових експертів. Стаття 9 Закону України „Про судову
експертизу" передбачає, що суди зобов'язані доручати проведення судових
експертиз переважно фахівцям, внесеним до Реєстру атестованих судових експертів
державних і підприємницьких структур та громадян; стаття 10 цього ж Закону
передбачає, що експерт повинен мати вищу освіту, пройти відповідну підготовку
та атестацію як судовий експерт певної спеціальності.

Матеріали справи підтверджують, що експерт, який проводив оцінку вартості
спірної будівлі не відповідає вимогам, що пред'являються для судового експерта
діючим законодавством (а.с.21-27, 78-79).

Згідно висновку експертизи, проведеної апеляційним судом за клопотанням
позивачки, вартість спірної будівлі складає 6649 грн. (а.с.102-104).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої
інстанції від 6 липня 2006 року підлягає зміні: задоволенню підлягає позов про
розподіл АДРЕСА_1; це будинок піддягає виділу в натурі у власність відповідачу,
а з нього на користь позивачки підлягає стягненню Уг частина вартості цієї
будівлі в сумі 3324 грн.50 коп. (6649 грн.: 2).

Апеляційний суд не приймає довід апеляційної скарги про те, що вартість
спірної будівлі повинна визначатися за договором купівлі-продажу цієї будівлі
(а.с.7), через наступне. Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 року №7 (з
відповідними змінами) розмір грошової компенсації визначається за угодою
сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час
розгляду справи; під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку
він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості; для її визначення
при необхідності призначається експертиза.

Рішення суду першої інстанції від 6 липня 2006 року в частині розподілу
будівлі АДРЕСА_2підлягає скасуванню, оскільки позивачка не заявляла позовну
вимогу про розподіл цієї будівлі (а.с.4-5, 36), і матеріали справи
підтверджують що будівлі АДРЕСА_1і АДРЕСА_2 є самостійними (а.с.8, 9).

Рішення суду першої інстанції від 6 липня 2006 року в частині відмови у
задоволенні позову про розподіл свиней підлягає залишенню без змін, оскільки в
цій частині рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачка понесла
такі судові витрати, що підтверджені документально: судовий збір 51 грн.
(а.с.2), витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.
(а.с.3), оплата проведення експертизи 239 грн. 71 коп. (а.с.99,101), а всього
320 грн. 71 коп. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на
користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 160 грн. 36 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.І п.3, 309 ч.І п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1задовольнити
частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької
області від 6 липня 2006 року змінити.

Задовольнити позовОСОБА_2до ОСОБА_1 в
частині розподілу АДРЕСА_1, виділу її у власність в натуріОСОБА_1 і стягнення
на її користь грошової компенсації.

ВиділитиОСОБА_1АДРЕСА_1 Донецької області у власність в натурі, стягнувши з
нього на користьОСОБА_2вартість Уг частини вказаної будівлі в сумі 3324 грн. 50
коп.

Скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 6
липня 2006 року в частині визнання спільною власністюОСОБА_2 і ОСОБА_1будівлі
АДРЕСА_2Донецької області, виділу цієї будівлі у власність ОСОБА_1 і стягнення
на користьОСОБА_2 грошової компенсації.

В іншій частині
рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користьОСОБА_2судові витрати в сумі 160 грн. 36 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.