Справа № 22-348907 р.                   Головуючий
пo 1 інстанції - Кутья
- 40                                                    Доповідач  -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10
квітня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                  Лоленко А.В.

суддів:                                                        Бондаренко
Л.І.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:                                             Проляпа
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Акціонерного комерційного банку „Форум" (далі АКБ „Форум") на
рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 лютого 2007 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до АКБ
„Форум" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

2 серпня
2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх
позовних вимог посилалася на те, що 25.04.2006 р. вона була прийнята
відповідачем на роботу на посаду економіста сектору обслуговування
корпоративних клієнтів з випробувальним строком на три місяці. Наказом №35-к
від 03.07.2006 р. її було звільнено з роботи на підставі ст.28 КЗпП України як
таку, що не витримала випробування. Звільнення позивачка вважає незаконним,
оскільки відповідач звільнив її в період вагітності, просила суд поновити її на
попередній роботі і стягнути з відповідача середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної
порушенням її трудових прав.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 лютого 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі відмовлено. Стягнуто з АКБ „Форум" на
користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з
04.07.2006 р. до 14.02.2007 р.
в сумі 2317,81 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1000 грн., на користь
держави стягнуто судовий збір в розмірі 59,50 грн.

Не
погодившись з рішенням суду, відповідач приніс апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1
середнього заробітку та моральної шкоди і ухвалити по справі нове рішення про
відмову позивачці у задоволенні цих вимог, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального права.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник АКБ „Форум" Мальцев
С.Ю. доводи апеляційної скарги підтримав і просив скаргу задовольнити, а рішення
суду скасувати.

Представник
позивачки ОСОБА_2 заперечував проти доводів скарги, вважав їх необгрунтованими,
просив скаргу відхилити і залишити рішення суду без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду -
частковому скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в ході розгляду справи після ознайомлення з висновками
судово-медичної експертизи №11 від 18.01.2007 p., відповідач
визнав факт незаконного звільнення ОСОБА_1 в період вагітності і видав наказ
№84 від 05.02.2007 p., яким анулював наказ про її звільнення за №35-к від
03.07.2006 р. та виплатив позивачці середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 03.07.2006 р. до 05.02.2007 р. в сумі 8056,75 грн.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд виходив з того, що оскільки позивачка була
незаконно звільнена, то на її користь слід стягнути середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу, тобто з дня звільнення 03.07.2006 р. і до дня ухвалення
рішення 14.02.2007 p.,
що з врахуванням виплачених добровільно відповідачем 8056,75 грн. складає
суму 2317,81 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, заподіяну незаконним
звільненням, розмір якої визначив в сумі 1000 грн.

Проте з такими
висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Заборона
звільнення вагітних жінок, крім випадків повної ліквідації підприємства,
установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням, передбачена ч.3 с
184 КЗпП України.

Згідно
ч.1 і ч.2 ст.235 цього Кодексу у разі звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Відповідно
до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З
матеріалів справи вбачається, що наказом відповідача №84 від 05.02.2007 р. був
анульований наказ №35-к від 03.07.2006 р. „Про звільнення ОСОБА_1" з
виплатою останньої середньої заробітної плати з 03.07.2006 р. до 05.02.2007 p., що свідчить
про відновлення трудових відносин між відповідачем і позивачкою з 05.02.2007 р.
(а.с.90). Згідно розрахункового листа за лютий 2007 р. на ім'я ОСОБА_1
позивачці був нарахований середній заробіток за вказаний період, виходячи із
заробітної плати за два місяці, що передували звільненню, за мінусом отриманої
на момент звільнення суми компенсації за невикористану відпустку та
обов'язкових відрахувань, в сумі 8056,75 грн. (а.с.91). Ця сума перерахована на
рахунок позивачки за меморіальним ордером №2170 від 08.02.2007 р. та отримана
останньою, що не оспорювалося сторонами (а.с.92-93). В ході розгляду справи
позивачка не довела, що на момент прийняття її на роботу та на день звільнення
відповідач знав про її вагітність. Факт повідомлення позивачкою про свій стан
вагітності відповідач заперечував. На доданій до позовної заяви довідці
медичного закладу про вагітність ОСОБА_1 строком 18-19 тижнів відсутня дата її
видачі (а.с.9).

Апеляційний
суд вважає, що по вимогам позивачки про поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.07.2006 р. до 05.02.2007 р.
відсутній предмет спору. Період з 05.02.2007 р. і до ухвалення судового рішення
14.02.2007 р. не є часом вимушеного прогулу у зв'язку з відновленням трудових
відносин між сторонами, а розрахунок стягнутої на користь позивачки суми
2317,81 грн. призведено судом невірно. Порушення законних прав ОСОБА_1 при
звільненні відбулось з вини самої позивачки, яка не повідомила відповідача про
вагітність і не надала відповідну медичну довідку про свій стан. За таких
обставин та з врахуванням відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі
ОСОБА_1 у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для
задоволення вимог позивачки про стягнення середнього заробітку після відновлення
трудових відносин і відшкодування моральної шкоди. Крім того, висновки,
викладені у рішенні суду, суперечать один одному.

Таким
чином, судом першої інстанції судове рішення в частині спору про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди постановлено
з порушенням

норм
матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування рішення суду в цій частині і ухвалення
нового рішення.

Оскільки
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку після відновлення
трудових відносин та моральної шкоди є безпідставними, у їх задоволенні слід
відмовити.

Керуючись
ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити
апеляційну скаргу АКБ „Форум".

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 14 лютого 2007 року в частині
стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
моральної шкоди та судового збору скасувати.

Відмовити
у задоволенні позову ОСОБА_1 до АКБ
„Форум" про стягнення середнього заробітку за період з 05.02.2007 р.
до 14.02.2007 р. та відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.