Справа №22ц-5073/2007                                                          Головуючий
в І інстанції- Морозов Л.М.  -
Категорія 21                                                              ________ Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19  липня
2007   року   колегія
суддів  судової  палати
з   цивільних  справ
Апеляційного  суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого -
Калиновського А.Б.

суддів                                  - Кіктенко
Л.М. ,  Лаченкової О.В.

при секретарі -
Сидоренко А.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Тернівка

на рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2006 року
за   позовом   ОСОБА_1 до
Відділення   виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Тернівка (далі - Фонд) про стягнення недонарахованих щомісячних
страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до відповідача та просив стягнути на його користь недоплату
по страховим виплатам за період з 01 березня 2003 року по 01 жовтня 2006 рік в
розмірі 6201,  08 грн.,  моральну шкоду в сумі 3 000 грн.,  також просив зобов*язати відповідача проводити
йому виплати страхових сум,  починаючи з
01 жовтня 2006 року до зміни діючого законодавства у розмірі 1943,  05 щомісячно.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те,  що постановами Фонду було зроблено
перерахунок належних їй страхових виплат,
пов'язаних з втратою здоров'я на виробництві,  з застосуванням коефіцієнтів: в 2002 році -
1, 182,  в 2003 році - 1, 152,  у 2004 році - 1,  238,  у
2005 році - 1,  203,  встановлених на підставі постанов правління
Фонду соціального страхування від нещасних •випадків на виробництві та
професійних захворювань України «Про перерахунок сум щомісячних страхових
виплат потерпілим (членам їх сімей)».

Вона
вважає,  що даний перерахунок здійснено з
грубим порушенням чинного законодавства,
оскільки відповідач застосував коефіцієнт реальної заробітної
плати,  а не середньої заробітної плати
за даними органу виконавчої влади з питань статистики,  як це передбачено  ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності». Тому при проведені перерахунку
повинні бути застосовані коефіцієнти Державного комітету статистики України,  які складають: в 2002 році - 1, 210,  в 2003 році - 1, 228,  в 2004 році - 1, 275,  в 2005 році -1, 367.

Рішенням
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2006 року
позов був задоволений частково. Стягнуто з Фонду на користь позивача в рахунок
недоплати по щомісячним страховим виплатам за період з 01 березня 2003 року по
01 жовтня 2006 року 6201,  08 грн.,  моральну шкоду в сумі 1000 грн.,  а також зобов'язано Фонд проводити позивачу
виплату страхових сум у розмірі 1943,  05
грн.,  починаючи з 01 жовтня 2006 року.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду,  посилаючись на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду зміні з постановления нового рішення з
наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення,  суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того,  що для
перерахунку страхових виплат позивачеві необхідно застосовувати коефіцієнти
зростання середньої заробітної плати,
які вказуються Державним комітетом статистики України і складають в 2002
році - 1, 210,  в 2003 році -1, 228,  у 2004 році - 1,  275,  в
2005 році - 1,  367. Застосування саме
таких коефіцієнтів,  а не коефіцієнтів
встановлених відповідачем,  відповідає
вимогам  ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Згідно ч.2  ст. 29 зазначеного вище
Закону,  перерахунок сум щомісячних
страхових виплат здійснюється також у випадку зростання в попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Такий
перерахунок проводиться з першого березня наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Тому ця норма
закону містить обов'язкову умову застосування для перерахунку саме зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики,  а не реальної заробітної
плати,  оскільки вона вказує на
необхідність перерахунку саме за таким механізмом,  а не тим,
який визначений Правлінням Фонду соціального страхування. Тому суд
обгрунтовано врахував ці вимоги закону.

Застосування
вказаних коефіцієнтів відповідачем суперечить вимогам ч.2  ст. 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Крім
того,  постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.06.2005 року визнано недійсними постанови правління
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України №15 від 14.03.2002 року «Про перерахунок сум
щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 01.03.2002 року» та
№3 від 04.03.2003 року «Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат
потерпілим (членам їх сімей) з 01.03.2003 року».

Ухвалою
колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 06.09.2006 року
постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 року
залишено без змін з зазначенням,  що
вказані вище постанови не відповідають вимогам ч.2  ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності».

Посилання
представників відповідача на те,  що
постанови Фонду про проведення перерахунку страхової виплати з застосуванням
коефіцієнтів 1, 182; 1, 152; 1,  238;
1,  203 не визнані недійсними не можуть
бути взяті до уваги,  оскільки з
врахуванням встановлених обставин суд обґрунтовано,  з посиланням на норми матеріального права
визнав неправильним саме застосування вказаних коефіцієнтів та розрахунок щодо
розміру страхової виплати.

Доводи
відповідача правильність висновків суду не спростовують,  рішення суду ухвалено з додержанням вимог
норм матеріального і процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Але
задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди,  суд не звернув уваги на "те,  що стягнення моральної шкоди з цих
правовідносин законом не передбачено,
тому рішення в частині «стягнення а відповідача на користь позивача
моральної шкоди у розмірі 1000 грн. слід скасувати і відмовити позивачу у
задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись  ст.
ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Тернівка задовольнити частково.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2006 року
скасувати в частині моральної шкоди і відмовити ОСОБА_1 в цій частині позову.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.