Справа № 22-840 2007 року                                Головуючий суддя
у І інстанції - Дужич С.П.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 вересня 2007 року                                                                                              місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук
С.В., Шимківа
СС

з участю секретаря судового
засідання Сеньків Т.Б.,

сторін

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою
Комерційного банку "Західінком-банк"
на рішення Рівненського міського суду від 7 червня 2007 року у справі за
позовом Комерційного банку "Західінкомбанк" до ОСОБА_1 про від­шкодування
матеріальної шкоди,

встановила:

Рішенням Рівненського міського суду від 7 червня 2007 року у задоволенні
позову Комерційного банку
"Західінкомбанк" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріа­льної
шкоди відмовлено.

В поданій на це
рішення апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,
просить апеляційний суд його скасу­вати й ухвалити у справі нове рішення про
задоволення його вимог. Свої доводи обґрун­товує тим, що при вирішенні спору, місцевий суд проігнорував постанову
суду в адміні­стративній справі,
якою в діях водія банку не було встановлено порушень правил доро­жнього руху.
Не врахував того, що відповідач не вибрав безпечної дистанції та швидко­сті, що
призвело до скоєння ДТП. Рахує, що відповідач як власник
джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати йому завдану шкоду
незалежно від вини.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані
докази та доводи апелянта, колегія су­ддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких під­став.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль відповідача рухався в
попутному напрямку позаду автомобіля позивача. Згідно зі схемою ДТП зіткнення
транспортних засобів сторін відбулося на відстані 2,2 м від правого
краю проїзної частини вул. СБандери у м. Рівному в момент здійснення водієм
позивача повороту направо. Конта­ктування
автомобілів відбулося передньою лівою частиною транспортного засобу від­повідача
з передньою правою частиною автомобіля позивача.

Останнє свідчить про те, що транспортний засіб відповідача, який рухався
прямо і не мав наміру здійснювати повороту направо, в момент ДТП знаходився правіше від ав­томобіля позивача та рухався
ближче до правого краю проїзної частини, ніж транспорт­ний засіб
позивача, який повертав направо.

2

Механізм зіткнення та локалізація пошкоджень транспортних засобів сторін
свід­чить також про те, що незважаючи на виконання водієм позивача правого
повороту, він не зайняв завчасно відповідного крайнього положення на проїзній
частині дороги, у зв"язку з чим допустив порушення п. 10.4. Правил
дорожнього руху, хоч таку можли­вість мав, що об"єктивно підтверджується
обставинами, які викладені вище. Здійснюю­чи поворот направо не з правого
крайнього положення на проїзній частині, водій пози­вача фактично перекрив дорогу відповідачу, який рухався позаду і правіше
від позивача.

Даних про те, що
ДТП сталося
внаслідок винних дій відповідача в матеріалах справи немає.

За таких обставин апеляційний суд рахує, що суд першої інстанції законно й
об­грунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позову про відшкодування
матеріаль­ної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля.

У зв"язку з
викладеним вище доводи апелянта на увагу не заслуговують.

Твердження позивача у скарзі про те, що відповідач як власник джерела
підвище­ної небезпеки повинен відшкодувати завдану банку шкоду незалежно від
своєї вини, не грунтується на законі.

Зважаючи на
викладене та керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Комерційного банку "Західінкомбанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 7 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.