Справа  № 2-354   за 2008 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2007
року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області   в складі головуючого   судді:           САВЧЕНКА
В.О.

при    секретарі: ГОРБ С.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення
часток    в   спільній
сумісній   власності

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2007
року ОСОБА_1 звернулася до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з
позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності.
В цій позовній заяві вона просила суд на підставі статей 355, 368, 369, 370,
392 ЦК України 2003 року визначити, що в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на
праві спільної сумісної власності її чоловікові ОСОБА_3 та їй, тобто позивачці
ОСОБА_1,   частка   кожного складає   1/2 частину
квартири.

В обгрунтування
позовних вимог позивачка ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік
ОСОБА_3, актовий запис про смерть № 1268. Після смерті її чоловіка залишилось
спадкове майно, яке складається у нього з невизначеної частки квартири
АДРЕСА_1. Спадкова квартира належала на праві спільної сумісної власності саме
її чоловікові ОСОБА_3 та їй, тобто позивачці ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право
власності на житло від 20 серпня 1997 року, виданого на підставі розпорядження
Центральної комісії по приватизації житлового фонду ВО "ПХЗ", № 3320.
За життя її чоловік заповіту на належне йому майно не складав і тому
спадкування спадкового майна повинно відбуватися за законом. Відповідно до ст.
1261 ЦК України 2003 року спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є
тільки вона, як дружина померлого, та їх дочка, - відповідачка ОСОБА_2 Осіб,
які б мали право на обов'язкову частку в спадщині,   окрім неї,
не має.

В грудні 2007
року вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на
спадщину після смерті її чоловіка. Але державний нотаріус своїм листом від 06
грудня 2007 року їй відмовила в видачі свідоцтва про право власності на
спадщину на тій підставі, що частка квартири, яка належала її чоловікові, не
була визначена у спільному майні. Нотаріус рекомендувала звернутися до суду для
визначення частки померлого у спільній сумісній власності. Вона вважає, що
фактична відмова нотаріуса не може бути перешкодою в успадкуванні нею спадщини.
Між нею та її чоловіком не було домовленості про те, що комусь із них повинна
належати більша частина в спадковій квартирі. Тому відповідно до частини 1
статті 368 і частини 2 статті 370 ЦК
України 2003 року слід вважати, що в квартирі, яка належала їм на праві
спільної сумісної власності, частка кожного з них складає 1/2 частину квартири.
Таким чином, 1/2 частина квартири, належна її померлому чоловікові ОСОБА_3,
може бути нею успадкована. Але в їхньому конкретному випадку це питання може
бути вирішене тільки після офіційного визначення судом часток в спадковій
квартирі, яка до цього часу належить їй, тобто позивачці ОСОБА_1, та яка
належала її чоловікові до його смерті. Тому вона змушена була звернутися до
суду з позовом до своєї дочки ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній
власності на підставі статей 355, 368, 369, 370, 392 ЦК України 2003
року. В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 наполягала на задоволенні своїх
позовних вимог у повному обсязі на тих же правових підставах.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги своєї матері ОСОБА_1 визнала повністю і фактично просила
суд задовольнити ці вимоги повністю. Представник Другої Дніпродзержинської
державної нотаріальної контори до суду не з'явився, про день, місце та час
розгляду справи по суті повідомлений у встановленому порядку своєчасно.
Доказів, які вказували б на поважні причини неявки, нотаріальна контора до суду
не направила. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника
нотаріальної контори, оскільки в матеріалах справи досить доказів для розгляду
цієї справи з винесенням законного та обгрунтованого рішення без присутності
представника   нотаріальної   контори.

Суд, вислухавши
позивачку ОСОБА_1, відповідачку ОСОБА_2, за відсутності представника 2-ої
державної нотаріальної контори, дослідивши докази, які наявні по справі,
вважає, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, тому підлягають задоволенню
у повному   обсязі   з
наступних   підстав.

Згідно статті
328 ЦК України
2003 року, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 статті 368 ЦК України 2003 року
передбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток
кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.
2 статті 370 ЦК України 2003 року, у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом та за законом лише внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). Спадкоємцями як за законом,
так і за заповітом згідно до ст. 1222 ЦК України можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця, які
одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України). Згідно ст. 1261
ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, той з подружжя, хто
його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк 6 місяців
з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК
України).

Зі свідоцтва про
смерть НОМЕР_1, яке було оглянуте в ході судового розгляду справи та копія
якого  знаходиться   в
матеріалах справи (а.с. 8), виходить, що ОСОБА_3    у віці 71 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_1
помер в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області, про що в Книзі
реєстрації смертей  13 листопада 2006
року зроблений відповідний актовий запис за № 1268.

Зі свідоцтва про
право власності на житло від 20 серпня 1997 року (а.с. 9) та з технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1, які були оглянуті в ході судового розгляду та
копії яких знаходяться в матеріалах справи, виходить що власниками даної
квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Виходячи зі змісту вказаних документів квартира
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та члену його сім'ї, - позивачці   ОСОБА_1
на праві спільної сумісної власності.

З паспорту
НОМЕР_2, який був оглянутий в судовому засіданні та копії сторінок 1, 2, 3,10,
11 якого приєднані до матеріалів справи (а.с. 6), видно, що ОСОБА_1 постійно
прописана з 1996 року АДРЕСА_1. Також з паспорту видно, що позивачка ОСОБА_1
знаходиться в шлюбі зі ОСОБА_3, 1935 року народження. Таким чином, по цій
справі ОСОБА_1 є належним позивачем.

З листа про
відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2007 року вихідний номер 4295
(а.с. 10) видно, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. В листі, зокрема, вказано, що
відповідно до ч. 1 п. 224 Розділу 22 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України "Видача свідоцтва про право на
спадщину" нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом
чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності
лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. В зв'язку
з тим, що закон не передбачає визначення часток нотаріусом, свідоцтво про право
на спадщину частки квартири, яка належить померлому ОСОБА_3 не може бути
видано. Крім того, в цьому листі нотаріус ІСАКОВА Л.В. відповідно до статті З
ЦПК України рекомендувала позивачці ОСОБА_1 звернутися до суду для   визначення часток у спільній сумісній
власності.

Оцінивши у
сукупності всі докази, які наявні по справі, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності необхідно
задовольнити в повному обсязі та визначити, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в
квартирі АДРЕСА_1, яка належала їм на праві спільної сумісної власності,   є
рівними   та   складають
1/2 частину   вказаної   квартири
кожному.

Керуючись
статтями 355, 368, 369, 370, 372, 392 ЦК
України 2003 року, статтями 10, 60 ЦПК України,   суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в спільній сумісній власності,
задовольнити повністю.

Визначити, що
частки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, яка належала їм на праві
спільної сумісної власності, є рівними та складають 1/2 частину вказаної
квартири   кожному.

Визнати за
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кожним право власності на ½ частину квартири АДРЕСА_1, яка
належала їм на праві спільної сумісної власності.

Протягом десяти
днів з дня проголошення цього рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження рішення суду сторонами або їх представниками і протягом двадцяти
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження тими ж особами може бути
подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.