Справа № 22ц-855/2007 рік.
Головуючий у першій інстанції - Бечко Є.М.
Доповідач - Заболотний В.М.
УХВАЛА

Іменем       України

26
червня 2007 року                                                                                         місто
Чернігів

Апеляційний      суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Коренькової З.Д, суддів
- Заболотного В.М., Мамонової О.Є. при секретарі - Мехед Т.О.

з участю
- ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника З AT
„Полі комбанк" ОСОБА_3,
адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ЗАТ „Полі комбанк" і ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ЗАТ „Полі комбанк",
ВАТ „Страхова компанія „Альковна" про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП
-

ВСТАНОВИВ:

У червні
2006 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
вказуючи на те. що 08.12.2005 року сталася ДТП, в результаті якої автомобіль позивача і автомобіль під
керуванням відповідача зазнали механічних пошкоджень. З приводу цього було
проведено перевірку, якою було встановлено, що дана ДТП сталася з вини ОСОБА_1
Згідно постанови Корюківського райсуду від 03.02.2006 року, провадження по
адміністративній, справі за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку з
закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова районного
суду була оскаржена позивачем до голови апеляційного суду Чернігівської
області. Останнім постанова про закриття провадження у справі була залишена без
змін, але в мотивувальній частині зазначено про наявність вини у діях ОСОБА_1
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, вартість
матеріального збитку, заподіяного відповідачем, склала 11366 грн. 04 коп.,
вартість експертизи 350 грн. Крім спричинення матеріальної шкоди, позивачу була
заподіяна також і моральна шкода, яку він оцінив в розмірі 1500 грн. А тому ОСОБА_5 просив стягнути
на його користь з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 11336 грн. 04 коп., 1500
моральної шкоди, а також витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчої
експертизи в розмірі 350 грн.

Після уточнення позовних вимог, ОСОБА_5
просив стягнути завдану йому шкоду, з ЗАТ „Полі комбанк", оскільки ОСОБА_1
на час вчинення ДТП перебував
і перебуває у трудових відносинах із ЗАТ „Полікомбанк".

Протокольною ухвалою від 16.11.2006 року в якості
співвідповідача була залучена до участі у справі ВАТ СК „Альковна".

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково, стягнуто з ЗАТ „Полікомбанк"
на користь позивача 11336 грн. 04 коп. матеріальної шкоди, 300 грн. морального
відшкодування, 350 грн. вартості автотоварознавчого дослідження, 113 грн. 36
коп. сплаченого державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового розгляду, а всього - 12129 грн. 40 коп. У задоволенні
позову до ВАТ СК „Альковна" - відмовлено. Суд прийшов до висновку про те,
що незважаючи на закриття провадження у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1, саме останній порушив правила
дорожнього руху, а тому мається його вина у вчиненні ДТП. Оскільки,
ОСОБА_1 в момент скоєння ДТП
перебував і на даний час перебуває у трудових відносинах із ЗАТ
„Полікомбанк", шкода підлягає стягненню саме з володільця джерела
підвищеної небезпеки - з ЗАТ „Полікомбанк".

В апеляційній скарзі ЗАТ „Полікомбанк" просить
зазначене рішення суду скасувати і постановити нове, яким стягнути завдану
позивачу шкоду з ВАТ СК „Альковна". Посилається на те, що суд при розгляді
даної справи не застосував Закон України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів", який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і
спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих
при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно
до цього Закону і Закону „Про страхування", 21.03.2005 року між ЗАТ
„Полікомбанк" і. ВАТ СК „Альковна" був укладений договір
обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних
транспортних засобів, яким застрахована цивільно-правова відповідальність
шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП за участю транспортного засобу
ЗАТ „Полікомбанк". Вказаний договір був укладений на строк до 21.03.2006
року, і саме в період його дії наступив страховий випадок, передбачений п.2.1
договору. А тому, згідно договору і вищезазначеного Закону, всі страхові виплати
потерпілому, у зв'язку з ДТП
за участю транспортного засобу Банку, виплачує страховик, тобто
співвідповідач по справі - ВАТ СК „Альковна".

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і
постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 Посилається
на те, що він не порушував Правила дорожнього руху. Це підтверджується
постановою Корюківського райсуду
про закриття провадження у справі про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності. Суд порушив ч.1 п.3 ст. 210 ЦПК України, яка
зобов'язує у мотивувальній частині

рішення
зазначити мотиви, з яких суд дійшов тих чи інших висновків, на підставі яких
було прийнято рішення. Всупереч цьому, в рішенні суду не наведено конкретних
даних, які спростовують його твердження про порушення водієм ПДР України та які
б надавали суду право стверджувати, що водій ОСОБА_5 не допустив порушень Правил.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши доводи скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ЗАТ „Полікомбанк"
підлягають відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1172 4.1 ЦК
України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

По справі встановлено, що 08 грудня 2005 року, близько 10-30 год., на вул. Гетьмана
Полуботка в м. Чернігові, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті
якої автомобіль „ФОРД-Ескорт", д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, отримав механічні пошкодження.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами
адміністративної справи підтверджено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем
ВАЗ-21093, д.н. НОМЕР_2, що належить ЗАТ „Полікомбанк", та рухаючись по вул.
Г Полуботка в м,
Чернігові, в порушення п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, здійснив
зіткнення з автомобілем позивача.

Матеріальні збитки, завдані ОСОБА_5 внаслідок ДТП, відповідно до
висновку №Т-155 експертного автотоварознавчого дослідження спеціаліста від
13.03.2006 року становлять 11366 грн. 04 коп. (а.с. 6-24).

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про необхідність
задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
що була завдана ОСОБА_5, стягнувши збитки саме із ЗАТ „Полікомбанк",
оскільки на час вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Банком і
керував транспортним засобом, що належить ЗАТ „Полікомбанк".

Доводи
апелянта ОСОБА_1 про те, що саме водій автомобіля позивача порушив Правила
дорожнього руху, що стало причиною ДТП,
не заслуговують на увагу, оскільки, протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_6
не складався. Навпаки, в справі про адміністративне правопорушення є
протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, пояснення учасників ДТП,
показання свідків, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ-21093,
не зайняв відповідного крайнього положення на проїзній частині і не переконався
у безпечності такого руху, розпочав маневр повороту наліво і здійснив зіткнення
з автомобілем позивача.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на неперевірені судом докази відносно розміру
завданої позивачу шкоди також не є підставою для задоволення апеляційної скарги
та відмови в задоволенні позову ОСОБА_5, оскільки наявність документів, що
підтверджують розмір фактично понесених позивачем збитків (чеки, квитанції
тощо) не мають правового значення для вирішення питання про відшкодування
заподіяної шкоди та розмір такого відшкодування, так як в матеріалах справи
наявні докази на підтвердження, заподіяння шкоди і її розміру (матеріали
адміністративної справи №3-130/06, висновок автотоварознавчого дослідження).

Судом першої інстанції також вірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки, з яким
відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах. Розмір морального
відшкодування відповідає принципу розумності та справедливості, і на думку
апеляційного суду, є адекватним тим моральним стражданням; і переживанням, яких
зазнав ОСОБА_5 в результаті ДТП, внаслідок чого належний йому транспортний
засіб отримав механічні пошкодження.

Також, суд погоджується і з необхідністю стягнення з ЗАТ
„Полікомбанк" на користь позивача судових витрат в повному обсязі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і
обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального
закону, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308,
313-315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ЗАТ „Полікомбанк" та ОСОБА_1 - відхилити, а рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2007 року - залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.