УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 липня 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Курської А.Г.

суддів   Горбань В.В. Шаповалової О А.

при секретарі
Іванові O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Красноперекопського КЖЕП, Красноперекопської ОДПІ і
Красноперекопської міської ради про виключення квартири з числа службових жилих
приміщень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноперекопського
міськрайонного суду АР Крим від 14.03.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

03.01.2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красноперекопського КЖЕП,
Красноперекопської ОДПІ і Красноперекопської міської ради про виключення
квартири з числа службових жилих приміщень. Позов мотивований наступним.
ОСОБА_1 в період з 10.05.2002 року по 09.11.2005 року працював на посаді
начальника головного відділу податкової міліції Красноперекопської ОДПІ та був
звільнений у зв'язку із скороченням штату. У період служби 30.08.2002 року
позивачу було надано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка мала
статус службової. Цю квартиру було придбано за договором купівлі-продажу ДПІ
м.Армянська, у подальшому вона безкоштовно була передана на баланс
Красноперекопської міської ради.

Позивач
після звільнення залишився проживати зі своєю сім'єю у квартирі та проживає у
неї на даний час. Вважає, що відповідно до ч.1 ст. 125 ЖК України він має право
на цю -квартиру, у зв'язку з чим звернувся до Красноперекопської міської ради
про виключення даної квартири із числа службового житла. Але йому в цьому було
відмовлено з тих підстав, що відсутнє клопотання Красноперекопської ОПДІ про
виключення квартири із числа службових. Красноперекопська ОДПІ в свою чергу
наполягає на тому, що квартири не знаходиться на її балансі.

Позивач
вважав, що оскільки квартира знаходиться у комунальній власності, вирішення
питання про виключення квартири із числа службових знаходиться в компетенції
відповідачів, в зв'язку з чим просив зобов'язати відповідачів вирішити питання
про виключення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, із числа службового
житла.

15.02.2007 року
позовні вимоги були уточнені, ОСОБА_1 просив зобов'язати  Красноперекопську ОДПІ дати дозвіл та клопотати
перед Красноперекопською міською радою про виключення квартири із числа
службових; зобов'язати Красноперекопську міську раду прийняти рішення про
виключення квартири із числа службових приміщень.

12.03.2007
року Красноперкопська ОДПІ звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1
про виселення із займаного службового приміщення.

14.03.2007
року ухвалою Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим у прийнятті
зустрічного   позову   Красноперекопської  ОДПІ
до   ОСОБА_1   про
виселення   із

Справа №22ц-3721/2007                               Головуючий у першії

інстанції         Караваєв К.М.

Доповідач      Курська А.Г.

службового приміщення відмовлено з тих підстав, що такий
позов відповідно до ст. 123 ЦПК України може бути пред'явлений до або під
час  попереднього розгляду справи.
Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове по суті позовних вимог. Вважає, що висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано, що спірна квартира
знаходиться у комунальній власності, а саме на балансі Красноперекопської
міської ради, в зв'язку з чим клопотання Красноперекопської ОДПІ про її
виключення із числа службового житла не вимагається.

Судова
колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Красноперекопської
ОДПІ, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає їх необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Суд
першої інстанції в межах заявлених-вимог повно та всебічно дослідив обставини
справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони на засадах змагальності,
правильно застосував норми матеріального права, ст. 118, 121, 123-125 ЖК
України, і дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його
позовних вимог про зобов'язання відповідачів здійснити відповідні дії,
пов'язані з виключенням з числа службових займаної ним квартири, що знаходиться
в його користуванні.

Суд
першої інстанції виходив з того, що при розгляді звернень позивача з питання
виключення спірної квартири з числа службових жилих приміщень
Красноперекопською міською радою та Красноперекопською ОДПІ не було порушено
положень діючого житлового законодавства, які передбачають порядок надання
жилому приміщенню статусу службового, а також виключення його з числа
службових.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають
обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Судом
першої інстанції при розгляді справи встановлено, що під час проходження служби
на посаді начальника ГВПМ Красноперекопської ОДПІ ОСОБА_1 одержав у
користуванні квартиру, яка має статус службового жилого приміщення. Після
звільнення із органів податкової служби у зв'язку зі скороченням штатів він
продовжує проживати в цій квартирі зі своєю сім'єю на підставі договору найму.
Оскільки право на проживання в даній службовій квартирі за ним та членами його
сім'ї збереглося після його звільнення у відповідності з ч.4 ст.125 ЖК України,
він з метою одержання її у постійне користування звернувся до відповідачів з
проханням виключити її з числа службових, але отримав відмову, яку вважав
незаконною.

Відповідно
до п.2, п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів
УРСР від 04.02.1988 року №37, службові жилі приміщення призначаються для
заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні
проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення
повинні знаходитись у безпосередній близькості від дільниці, яка ними
обслуговується ( їх робочого місця). Жиле приміщення виключається з числа
службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках,
коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Сам по
собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які
припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є
підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого
приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства,
установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної,
міської, районної в місті Ради народних депутатів.

У
відповідності з вимогами ст.121 ЖК України перед винесенням рішення про надання
службового жилого приміщення адміністрація підприємства, установи та
організації зобов'язана роз'яснити працівнику особливості договору найму
вказаного службового приміщення. Громадяни, які вказані в рішенні про надання службового
жилого приміщення, дають письмове зобов'язання про звільнення жилого приміщення
і після цього видається ордер. ( ст.122 ЖК), а також укладається договір найму
службового приміщення ( ст.123 ЖК). Рішення накладання службового жилого
приміщення може бути переглянуто до видачі ордера,

якщо виявляться
обставини, які не були раніше відомі і могли вплинути на вказане рішення. Члени
сім'ї наймача мають похідне право від прав наймача (ст.123 ЖК).

Ці
обмеження обумовлюються тим, що на службові жилі приміщення в законодавстві
України розповсюджуються найбільш суворий правовий режим. Це викликано
необхідністю забезпечити їх використання по цільовому призначенню, виходячи з
інтересів відповідних підприємств, установ і організацій.

З
фактичних обставин та матеріалів справи убачається, що всі правові обставини по
даному питанню позивачу були відомі до заселення, його права на користування
службовим приміщенням не були порушені, а тому немає підстав вважати, що
підприємство зобов'язано в інтересах позивача ставить питання про виключення з
числа службових даної квартири.

Доводи
апеляційної скарги про те, що на даний час спірна квартира знаходиться на
балансі Красноперекопської міської ради, а тому для виключення її з числа
службових не потрібно клопотання Красноперекопської ОДПІ, не заслуговують на
увагу, оскільки передання квартири в комунальну власність не позбавляє її
статусу службової для заселення працівниками Красноперекопської ОДПІ.

Посилання
позивача на ч.4 ст.125 ЖК України як на підставу своїх вимог про надання
квартири у постійне користування є безпідставними, оскільки вказана норма не
встановлює його право на проживання в службовому приміщенні, а гарантує його
право на отримання іншого жилого приміщення у разі виселення із службового
приміщення.

Згідно зі
ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-3К,
317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Красноперекопського міськрайонного суду АР
Крим від 14.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

якщо виявляться
обставини, які не були раніше відомі і могли вплинути на вказане рішення. Члени
сім'ї наймача мають похідне право від прав наймача (ст.123 ЖК).

Ці
обмеження обумовлюються тим, що на службові жилі приміщення в законодавстві
України розповсюджуються найбільш суворий правовий режим. Це викликано
необхідністю забезпечити їх використання по цільовому призначенню, виходячи з
інтересів відповідних підприємств, установ і організацій.

З
фактичних обставин та матеріалів справи убачається, що всі правові обставини по
даному питанню позивачу були відомі до заселення, його права на користування
службовим приміщенням не були порушені, а тому немає підстав вважати, що
підприємство зобов'язано в інтересах позивача ставить питання про виключення з
числа службових даної квартири.

Доводи
апеляційної скарги про те, що на даний час спірна квартира знаходиться на
балансі Красноперекопської міської ради, а тому для виключення її з числа
службових не потрібно клопотання Красноперекопської ОДПІ, не заслуговують на
увагу, оскільки передання квартири в комунальну власність не позбавляє її
статусу службової для заселення працівниками Красноперекопської ОДПІ.

Посилання
позивача на ч.4 ст.125 ЖК України як на підставу своїх вимог про надання
квартири у постійне користування є безпідставними, оскільки вказана норма не
встановлює його право на проживання в службовому приміщенні, а гарантує його
право на отримання іншого жилого приміщення у разі виселення із службового
приміщення.

Згідно
зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-3К,
317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Красноперекопського міськрайонного суду АР
Крим від 14.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.