Справа № 22-ц-3956/2007 р.                                         Головуючий
1 -ї ін ст. -Садовський К.С.
- про відшкодування шкоди                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007
року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого: судді                     -           Солодкова А. А.

суддів колегії                                -           Кіся П.В.,  Малійської С. М.

при секретарі                               -          Каплаух Н.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Київського
районного суду м.  Харкова від 08 червня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом 08.12.2005 року,
в якому просив стягнути з відповідача матеріальні збитки від пошкодження
належного йому автомобіля „Фольксваген-Пасат",  р.№ НОМЕР_1 в сумі 10899, 29 грн.,  втрачену вигоду через неможливість
продовження підприємницької діяльності в сумі 16189, 79 грн.,  а також понесені додатково витрати на сплату
досліджень автотоварознавця 195, 75 грн.,
на отримання юридичної допомоги в сумі 500 грн.,  279, 39 грн. судового збору,  знаходження автомобіля на штрафному
майданчику в сумі 225 грн.,  його
транспортування до м.  Бєлгороду в сумі
1000 грн.,  придбання білетів до м.  Харкова 391, 60 грн.,  а всього на суму 29664,  05 грн. Також просив стягнути з відповідача
компенсацію моральної шкоди в сумі 30000 грн.

В
обґрунтування позовних вимог вказував,
що матеріальна та моральна шкода завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної
події,  що мала місце 08 жовтня 2004
року,  винним в скоєні якої є відповідач.

В
судовому засіданні уточнив свої вимоги,
зменшивши їх в частині стягнення матеріальних збитків від пошкодження
його автомобіля до 9611, 75 грн.,  з тих
підстав,  що на момент ДТП автомобіль вже
мав деякі пошкодження,  отримані під час
іншого ДТП 25.09.2004
року. В іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

Відповідач
проти задоволення позову заперечував в повному обсязі,  пояснивши суду,  що 08.10.2004 року він рухався на своєму
автомобілі „Опель-Вектра",  д.н.
НОМЕР_2по вул. . Сумській в м.  Харкові
на відстані 5 метрів від автомобіля „Фольксваген-Пасат". Несподівано
автомобіль позивача став гальмувати. Оскільки задні ліхтарі автомобіля
„Фольксваген-Пасат" були пошкоджені і він їх погано бачив,  то не встиг вчасно загальмувати і вдарив
автомобіль позивача. Визнав,  що він
винен в пошкодженні задньої частини автомобіля позивача,  але вона вже була частково пошкоджена. К пошкодженню
передньої частини автомобіля він не має відношення,  оскільки позивач вдарив автомобіль ВАЗ 21110
ще до зіткнення з його автомобілем.

Представник
відповідача ОСОБА_3 вважає,  що вимоги
позивача про стягнення суми втраченої вигоди є необгрунтованими та не доведені
ОСОБА_1,  та деякі квитки до м.  Харкова не можна прийняти до уваги,  оскільки вони видані або до події ДТП,
або значно пізніше неї.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
08 червня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволений частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1матеріальну шкоду в сумі 9611, 75 грн.,
витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 195, 76
грн.,  витрати по сплаті судового збору в
сумі 279, 39 грн.,  витрати на правову
допомогу в сумі 500 грн.,  витрати   по
оплаті   послуг   штрафного
майданчика   в   сумі
225   грн.,    витрати
на

транспортування
автомобіля в сумі 1000 грн.,  вартість
квитків для 6 поїздок в м.  Харків в сумі
107, 09 грн.,  компенсацію моральної
шкоди в сумі 2000 грн.,  а всього стягнуто
13918, 99 грн.

В
задоволенні позову в частині стягнення суми втраченої вигоди через неможливість
продовження підприємницької діяльності в сумі 16189, 79 грн. відмовлено.

В
апеляційній скарзі; ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити та
стягнути з відповідача суму втраченої вигоди в розмірі 16189, 79 грн. та
збільшити компенсацію моральної шкоди з 2000 грн. до 30000 грн. При цьому
посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова
колегія,  вислухавши сторони,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно
ч.1  ст.
303 ЦПК України,  під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Судом
першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами,  що,  08
жовтня 2004 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_2,  ОСОБА_1
та ОСОБА_4.,  внаслідок якої
автомобілю „Фольксваген-Пасат",  р.№
НОМЕР_1,  який належить ОСОБА_1,  були нанесені пошкодження.

Як
встановлено постановою Київського районного суду м.  Харкова від 11 березня 2005 року,  яка є чинною,
08.102004 року о 9-15 годині ОСОБА_2.,
керуючи автомобілем „Опель-Вектра",
д.н. НОМЕР_2,  в районі будинку
№137 по вул.  Сумській в м.  Харкові,
не обрав безпечну швидкість та дистанцію руху,  чим порушив п.п.12.1,  13.1 ПДР України,  допустив зіткнення з попереду стоячим
автомобілем „Фольксваген-Пасат",
р.№ НОМЕР_1,  під
керуваннямОСОБА_1,  який вдарив попереду
стоячий автомобіль ВАЗ 21110,
д.н.НОМЕР_3,  під керуванням
ОСОБА_4. (а.с. 9).

Згідно
висновку спеціаліста-автотоварознавця №8561 від 24.11.2004 року,  матеріальна шкода,  завдана власнику автомобіля
„Фольксваген-Пасат",  р.№ НОМЕР_1
внаслідок його пошкодження при ДТП,
складає 9611, 75 грн.(враховуючи уточнення позивача та пошкодження
автомобіля внаслідок ДТП 25.09.2004 року).

Відповідно
до  ст.
ст.  1166,  1187 ЦК України та п.2 Пленуму Верховного
суду України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода,  заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна
майну юридичної особи,  підлягає відшкодуванню
в повному обсязі особою,  яка її
заподіяла,  за умови,  що дії останньої були неправомірними,  між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи,  а
коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,  незалежно від наявності вини

Таким
чином,  суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те,  що з
відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню матеріальні збитки в сумі 9611, 75 грн. Також на
підставі  ст.  ст. 86-88 ЦПК України з відповідача
підлягають стягненню: вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в
сумі 195, 76 грн.,  витрати по сплаті
судового збору в сумі 279, 39 грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.,  витрати по оплаті послуг штрафного майданчика
в сумі 225 грн.,  витрати на
транспортування автомобіля в сумі 1000 грн.,
вартість квитків для 6 поїздок в м.
Харків в сумі 107, 09 грн.

Суд
мотивовано задовольнив позов в частині відшкодування моральної шкоди частково.
На підставі вимог  ст.  1167 ЦК
України та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" на користь позивача ОСОБА_1
в рахунок відшкодування моральної шкоду стягнуто 2000 грн. При цьому суд
першої інстанції врахував глибину душевних страждань позивача,  ступень вини відповідача та інші
обставини,  що мають істотне значення.

Судова
колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми втрачено вигоди,  оскільки ані в суді першої інстанції,  ані в суді апеляційної інстанції позивач не
надав копію свідоцтва про

реєстрацію
транспортного засобу та доказів того,  що
він придбав автомобіль „Фольксваген-Пасат",  р.№ НОМЕР_1 саме за
отримані від Бєлгородського обласного фонду підтримки малого підприємництва
грошові кошти і саме на цьому автомобілі здійснював автоперевезення

Суд
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи
апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи не є
суттєвими та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно
до ч.2  ст.  308 ЦПК України,  не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304,  308, 313,
п. 1 ч. 1  ст.  314,
ст.  ст.  315,
317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення. Рішення Київського районного суду
м.  Харкова від 08 червня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо  до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.