АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №33ц-354кс/07
УХВАЛА

Іменем   України

12 липня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Мурлигіної
О.Я.,  Козаченка В.І.,  СлавгородськоїН.П.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу

за позовом
ОСОБА_1до товариства з  обмеженою  відповідальністю «Світловідський Завод
«Луч»   (далі - ТОВ «Світловідський Завод
«Луч») про стягнення розрахункових сум та середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

за касаційною
скаргою представника позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_2

на
рішення Світловідського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29
вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 03
лютого 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2003 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Світловідський
Завод «Луч» про стягнення
11025 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 05
листопада 2002 року по 15 січня 2003 року.

У
вересні 2003 року позивачка збільшила позовні вимоги та додатково просила
стягнути на її користь 5754 грн. 60 коп.,
недоплачених їй при розрахунку.

Рішенням
Світловідського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2004
року,  залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області в задоволенні позову відмовлено.

В
касаційній скарзі представник позивачки просить скасувати судові рішення,  а справу направити на новий розгляд,  посилаючись на порушення судами вимог матеріального
і процесуального права.

В
письмових запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові
рішення без мін,  оскільки вважає,  касаційну скаргою безпідставною.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що позивачка з 1998 року
працювала на заводі «Луч»,  який перетворено в ТОВ «Світловідський Завод «Луч» та 04 листопада
2002 року звільнена з посади начальника планово - економічного відділу за  ст.
36-1 КЗпП України.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд першої інстанції з врахуванням фактичних обставин
справи,  виходив з того,  що при звільненні позивачки з роботи,  нею та відповідачем були узгоджені суми,  які підлягають виплаті. У зв'язку з чим,  вини відповідача в затримці розрахунку не має.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив
його рішення без змін.

Згідно з
ч. 2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Як
вбачається з ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
відсутні передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для скасування
судових рішень.

Наведені
у касаційній скарзі доводи щодо судового рішення,  не спростовують висновків суду.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України від 22
лютого 2007 р. № 697-У "Про внесення змін до Закону України "Про
судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ",  колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу представника позивачки ОСОБА_1-ОСОБА_2 відхилити,  а рішення Світловідського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 29 вересня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 03 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.