Справа №22ц-873, 2007р.                    Головуючий в 1-й
інстанції Колєсніченко Т.Є.
№19                                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року травня місяця «16» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Капітан І.А. Суддів: Полікарпової О.М. ,

Цуканової І.В.
при секретарі - Літвіновій А.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від «05»
лютого 2007 року

за позовом

ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2006 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом,  в якому просила стягнути з ОСОБА_1  19570 грн. в рахунок відшкодування
збитків,  понесених нею внаслідок
проведення ремонту квартири,  належної
відповідачеві на праві власності,  а
також - 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,  посилаючись на те,  що такий ремонт вона здійснила у 2005 році у
зв'язку з реєстрацією шлюбу її доньки з відповідачем та їх подальшими намірами
проживати в цій квартирі,  однак,  у 2006 році шлюб між ними було розірвано,  квартира залишилась ОСОБА_1 ,  свої зобов'язання по усній домовленості про
повернення грошових коштів останній не виконує,
чим завдає їй моральних страждань.

Під час
розгляду справи ОСОБА_2 зменшила розмір позовних вимог в частині відшкодування
збитків. Просила стягнути з відповідача 5640 грн. згідно висновків
будівельно-технічної експертизи та - 5000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням
Суворовського районного суду м. Херсона від 05 лютого 2007 року позов
задоволено частково.

З
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 стягнуто 5640
грн. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди та 1500 грн. моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  посилаючись
на неналежну оцінку встановлених по справі фактів,  невідповідність висновків суду нормам діючого
законодавства,  просить рішення
скасувати,  а провадження в справі
закрити.

В
письмових запереченнях ОСОБА_2,
посилаючись на законність рішення та безпідставність доводів апеляційної
скарги,  просить скаргу відхилити,  а рішення залишити без змін.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в судове засідання,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги,  суд 1 інстанції виходив з того,  що за усною домовленістю між ОСОБА_1 ,  донькою позивачки та самою позивачкою,  остання зобов'язалась виконати за власні
кошти ремонт квартири АДРЕСА_1,  належної
ОСОБА_1  на праві власності,  за умови повернення їй грошових коштів,  однак,
після розірвання шлюбу з донькою позивачки,  ОСОБА_1 ,
який залишився власником зазначеної квартири,  свої зобов'язання з повернення витрачених на
ремонт коштів не виконує,  чим завдав
ОСОБА_2 моральних страждань.

Колегія
суддів вважає,  що висновок суду в
частині стягнення з ОСОБА_1  на користь
ОСОБА_2 5640 грн. в рахунок відшкодування понесених нею збитків,  пов'язаних з ремонтом квартири,  яка належить відповідачу на праві
власності,  відповідає встановленим обставинам
справи,  до такого висновку суд дійшов з
повним і всебічним дослідженням і оцінкою наданих сторонами доказів,  а тому підстави для скасування рішення суду в
цій частині відсутні.

Судом
встановлено,  що влітку 2005 року за
усною домовленістю між ОСОБА_1 ,  його
дружиною-донькою позивачки та ОСОБА_2,
остання за власні кошти виконала ремонтні роботи квартири АДРЕСА_1,  належної ОСОБА_1  на праві власності /а.с.  5, 101-109/. Вартість ремонту становить 19
750 грн. /а.с.  II. Згідно
висновків будівельно-технічної експертизи №217 від 30.11.2006 року виконані
ремонтні роботи у вищезазначеній квартирі не відповідають в повному обсязі
роботам,  зазначеним в кошторисі та акті
прийому-передачі і станом на листопад 2006 року їх вартість складає 5640 грн.
/а.с.  59-99/. У 2006 році шлюб між
ОСОБА_1  та донькою позивачки було
розірвано /а.с. 6/,  після чого квартира
залишилась у власності відповідача. Грошові кошти за виконані роботи по ремонту
квартири ОСОБА_1  позивачці не повертає.

Повно і
правильно встановивши обставини справи,
суд,  разом з тим,  допустив помилку в застосуванні норм
матеріального права,  зазначивши в рішенні,  що понесені позивачкою збитки підлягають
відшкодуванню з підстав,
передбачених  ст. 1166 ЦК України.

Оскільки,  відповідно до встановлених судом обставин
відповідальність відповідача по відшкодуванню понесених витрат передбачена  ст.
ст.  11, 526, 623 ЦК України,  колегія суддів вважає,  що постановлене по суті спору рішення в
частині стягнення з ОСОБА_1  на користь
ОСОБА_2 5640 грн. слід залишити без зміни,
виключивши з мотивувальної частини посилання на  ст. 1166 ЦК України як на підставу для задоволення
цієї частини вимог позивачки,
зазначивши,  що її позов підлягає
задоволенню відповідно до  ст.  ст.
11, 526, 623 ЦК України.

Проте,  на думку колегії,  рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 1500 грн.
моральної шкоди підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване з постановлениям в цій
частині нового рішення. Оскільки відшкодування моральної шкоди позивачці у
виниклих спірних правовідносинах договором або законом не встановлено,  колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні
вимог ОСОБА_2 в частині такого відшкодування відмовити.

Керуючись  ст. 303, 307,
п.4 ч.1  ст. 309 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду М.
Херсона від 05 лютого 2007 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 1500 грн. скасувати,  постановити в цій частині нове рішення.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди
відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Виключити
з мотивувальної частини рішення посилання на
ст. 1166 ЦК України
і вважати,  що позов ОСОБА_2 про
відшкодування збитків задоволений відповідно до вимог  ст.
ст.  11, 526, 623 ЦК України.

Рішення
може бути оскаржено протягом двох місяців з моменту його проголошення шляхом
подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.