Справа №22ц-903/07
Головуючий у 1 інстанції - Бовчалюк З.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року.                                                                         місто
Луцьк.

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого  - Шевчук Л.Я.

суддів                    - Свистун О.В., Подолюка
В.А.

при секретарі -
Матюхіній О.Г.

з участю
позивача - ОСОБА_1

представника
відповідача - Димарчука М.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні   цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія ''
Оранта '' про стягнення страхової суми ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта " про
стягнення страхової суми.

Позовні
вимоги мотивувала тим, що в квітні 1976 року між нею та Держстрахом СРСР був
укладений договір страхування на користь її сина Літушко Володимира
Миколайовича, за умовами якого, вона 31 березня 1992 року, при умові сплати
страхових внесків, мала отримати 1000 карбованців страхової суми. Оскільки
взяті на себе зобов'язання вона виконала в повному обсязі, відповідач являється
правонаступником Держстраху СРСР, то відповідно до умов договору страхування зобов'язаний
виплати їй страхову суму, яку просила стягнути в судовому порядку.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2007 року в позові ОСОБА_1
відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в
якій покликаючись на незаконність судового рішення із-за невірного застосування
норм матеріального права, просила скасувати оскаржуване нею рішення та ухвалити
нове про задоволення позову.

Заслухавши
пояснення сторін, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом з пояснень
сторін, письмових матеріалів справи (а.с.4-7 ) встановлено, що між ОСОБА_1 та
Держстрахом СРСР був укладений договір страхування на сина ЛОСОБА_2. на
страхову суму 1000 крб. Відповідно до умов договору позивач з 1 квітня 1976
року по 31 березня 1992 року сплачувала щомісячно страхові внески, а відповідач
зобов'язувався після закінчення строку страхування, тобто після 31 березня 1992
року, виплатити страхувальнику страхову суму, що становить 974 грн.39 коп., і
ці обставини сторонами не оспорюються.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволені позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що Законом України '' Про державні гарантії відновлення заощаджень
громадян України " та Постановою Кабінету Міністрів України №3336 "
Про виплату у 2007 році громадянам України компенсації втрат від знецінення
грошових заощаджень і страхових внесків , вкладених до 2 січня 1992 року в
установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на
території України " визначено перелік груп вкладників і черговість виплат
проіндексованих вказаних грошових заощаджень та обсяг виплат, передбачених
Державним бюджетом України на ці цілі на відповідний рік. Оскільки позивач , на
час звернення до суду з вказаними позовними вимогами , не відносилась до
переліку груп вкладників, яким передбачено виплати страхових сум, то суд
прийшов до правильного висновку про відмову в позові як передчасно заявленому.

Зазначені
положення не суперечать Конституції України, ст.92 якої передбачено, що порядок
погашення внутрішнього боргу встановлюється Законами України, а тому доводи
апеляційної скарги про невідповідність вказаних положень нормам Конституції
України і необхідність застосування для вирішення даних правовідносин акту
законодавства, що має вищу юридичну силу, є власним тлумаченням норм права і не
впливають на правильність висновків суду.

Рішення
суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.308, 313, 314, 315, 319ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2007 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення ,але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.