АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року                                           м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Лісової В.І.,

Новосядлої В.М.,

Жданової B.C.,

Розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною
скаргою Української державної інноваційної компанії на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 29 квітня 2004 року і рішення Апеляційного суду м.
Києва від 21 липня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Української
державної інноваційної компанії про стягнення середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та внесення запису до трудової книжки про поновлення на
роботі,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2003 року позивачка звернулась до суду із позовом
до Української державної інноваційної компанії про стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу та внесення запису до трудової
книжки про поновлення на роботі.

Позов обґрунтовує тим, що працювала у відповідача на посаді головного спеціалісту
відділу по роботі з кредитами та інвестицій в національній та іноземній валюті.

5 листопада 2001 року позивачка була звільнена з роботи за пунктом 1 статті
40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2002 року
позивачка була поновлена на роботі і на її користь був стягнутий середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 листопада
рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі залишено без
зміни, а рішення суду в частині стягнення середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий
розгляд.

При новому розгляді справи рішенням Шевченківського районного суду м. Києва
від 24 квітня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва
від 24 червня 2003 року на користь позивачки був стягнутий середній заробіток
за час вимушеного прогулу з дня звільнення по 24 квітня 2003 року.

Оскільки рішення суду про
поновлення на роботі на час звернення до суду не

виконане, позивачка просила
стягнути з відповідача на її користь на підставі статті 236

ЦПК України середній заробіток з 25
квітня 2003 року по день розгляду справи у суді у

розмірі 6808 гривень 23 копійки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29
квітня 2004 року позов був задоволений і з відповідача на користь позивачки
було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу через невиконання
рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 6808 гривень 23 копійки та зобов'язано
відповідача внести запис у трудову книжку позивачки про поновлення її на роботі
для зарахування часу вимушеного прогулу до трудового стажу з метою
підтвердження трудового стажу в управлінні Пенсійного Фонду України.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення і
постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити через відсутність
вини підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржувані судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги не спростовують висновків судів.

Відсутні і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
Української державної інноваційної компанії відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29
квітня 2004 року і рішення Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2004 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до Української державної інноваційної компанії про
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та внесення
запису до трудової книжки про поновлення на роботі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.