Справа № 22-ц-818/07               Головуючий у 1-й інстанції Чишій С. С.
19                                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня
2007 року                                             м.  Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного

суду
Волинської області в                                     складі:

головуючого
судді                                         Стрільчука
В.А.

суддів                                                    Карпук
А.К.,  Здрилюк О.І.

при
секретарі                                                     Савчук О.В.

участю:

позивача                                                             ОСОБА_1

відповідача                                                          ОСОБА_2

представника
відповідача                                 ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди

за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любомльського районного суду від 31
липня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся в суд з указаним позовом покликаючись на такі обставини.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,  що
сталася з вини ОСОБА_2,  пошкоджено
належний йому автомобіль ВАЗ 21-07,
внаслідок чого автомобіль відновлювальному ремонту не підлягає. Такими
діями йому заподіяно матеріальної шкоди на суму 13408 грн.,  що відповідає середній вартості автомобіля
такого моделі,  а також йому заподіяно
моральної шкоди,  на відшкодування якої
просив стягнути 3 000 грн.

Рішенням
Любомльського районного суду від 31 липня 2007 року позов задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 13 408 грн. матеріальної

шкоди,  500 грн. на відшкодування моральної
шкоди,  151 грн. 08 коп. судового
збору,  30 грн. витрат на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу,
у якій,  посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм матеріального права,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення,  а
рішення Любомльського районного суду від 31 липня 2007 року до скасування з
наступних мотивів.

Відповідно
до п.1 частини І  ст.  1188 ЦК України,  шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується на загальних підставах,
а саме,  шкода,  завдана одній особі з вини іншої особи,  відшкодовується винною особою.

Відповідно
до п. 1  ст.  60 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень,  крім
випадків,  встановлених  ст.  61
цього Кодексу.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  суд першої інстанції
керувався тим,  що така шкода була
завдана йому з вини відповідача,  а розмір
заподіяної шкоди стверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Однак,  до такого висновку суд дійшов з порушенням
норм процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
ОСОБА_1 придбав
автомобіль ВАЗ 21-07,  номер кузова НОМЕР_1
в УМВС України у Волинській області,
однак не зареєстрував його в органах ДАІ в зв"язку з технічною
несправністю. /а.с. 9/

30
жовтня 2007 року відбулося зіткнення належного ОСОБА_1 автомобіля з
автомобілем ВАЗ 21-01,НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

Постановою
від 8 листопада 2006 року встановлено,
що причиною дорожньо-транспортної пригоди стала поломка правого ричага
передньої ходової частини автомобіля ВАЗ 2101,
та відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 на
підставі  ст.  6 п.2 КПК України./ а.с. 5/

Згідно з
висновком судової автотехнічної експертизи № 0071 від 20 червня 2007 року,  водій автомобіля ВАЗ 21-01 не мав

об"єктивної
можливості виявити несправність нижнього важеля підвіски правого переднього
колеса перед початком руху в зв"язку з відсутністю спеціальних знань та
спеціальних засобів діагностики. / а.с.
52/

Висновком
металознавчої експертизи № 1325 від 11.06.2007 року / а.с.  56-68/ стверджується,  що руйнування нижнього важеля автомобіля ВАЗ
21-01 спричинене втомним руйнуванням внаслідок тривалої експлуатації.

При
визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу матеріальної шкоди суд
виходив з експертної довідки від 6.11.2006 року,  згідно з якою вартість автомобіля аналогічної
марки становить 13 408 грн./ а.с.
10/,  та всупереч вимог  ст.
1192 ЦК України,  врахував лише думку /вибір/ потерпілого з
приводу способу відшкодування шкоди,  не
врахувавши обставини справи.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що 29 квітня 2005 року позивач придбав
автомобіль за 140 грн. ,  однак не
зареєстрував його в установленому порядку в органах ДАІ в зв"язку з його
технічною несправністю./ а.с. З,  9/.

У даному
судовому засіданні позивач повідомив суду про відсутність доказів,  які стверджують про реальну вартість
належного йому автомобіля,  тому подав
довідку про вартість автомобіля аналогічної марки.

Не
доведено позивачем і тієї обставини,  що
належний йому автомобіль внаслідок пошкоджень не підлягає відновлювальному
ремонту,  або ж,  що вартість такого ремонту значно перевищує
реальну вартість самого автомобіля,  в
зв"язку з чим ремонт проводити недоцільно чи економічно невиправдано.

Обґрунтовуючи
висновок про відшкодування моральної шкоди суд послався на те,  що пошкодження автомобіля позбавило його
можливості обслуговувати сина-інваліда,
однак,  як визнав позивач у даному
судовому засіданні,  і до дня
дорожньо-транспортної пригоди він не використовував для цієї мети автомобіль в
зв"язку з технічною несправністю та відсутністю реєстрації в органах ДАІ.

На
підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку,  що позивач не довів тих обставин,  на які він посилався як на підставу своїх
вимог та заперечень ,  тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
309,  313,  316,
317 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну     скаргу
відповідача  ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Любомльського районного суду від 31 липня 2007 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити
в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.