№ 39 (4)                                                              інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

07
червня 2007 року                                                                       м.
Кривий Ріг

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П.,

суддів -
ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О.

при секретарі -
Чубіній А.В.,

за   участю -
позивача   ОСОБА_1   та
його

представника
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2006 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" про часткове скасування наказу,
зобов*язання видати об*єктивний наказ, скасування актів форми Н-1, Н-5, рішення
КТС, положення про оплату праці та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

23
червня 2003 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ВАТ
"Південний ГЗК") про часткове скасування наказу, зобов*язання видати
об*єктивний наказ, скасування актів форми Н-1, Н-5, рішення КТС, положення про
оплату праці та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 26 березня
2003 року відповідачем виданий незаконний наказ № 417 про оголошення йому
догани, невиплату заохочувальної частини фонду оплати праці за березень 2003
року та розгляду питання про відповідність займаній посаді через нещасний
випадок, який стався з електромонтером по обслуговуванню підстанцій ОСОБА_3. 14
березня 2003 року на прохідній КПП
кисневого цеху під час його чергування в якості контролера управління
охорони. Крім того, була створена комісія з розслідування цього нещасного
випадку та складені акти Н-5 та Н-1, за якими його було визнано винним у
нещасному випадку, а саме, в порушенні посадових інструкцій та заподіянні ОСОБА_3.
тілесних ушкоджень. Оскільки він не скоював ті дії, які зазначені в актах, не
завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_3.,

яка не мала
належним чином оформлену перепуску і яку він намагався не допустити на
територію кисневого цеху, чесно і сумлінно виконуючи свої обов"язки,
ОСОБА_1. вважає незаконними дії відповідача, а також рішення комісії по
трудових спорах та положення про оплату праці, у зв"язку із чим просив
стягнути на його користь моральну шкоду.

Рішенням
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від року
05 липня 2006 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, скасовано пункт третій наказу Голови
правління ВАТ "Південний ГЗК" Барабанова С.В. № 417 від 26 березня
2003 року щодо оголошення ОСОБА_1
догани, невиплати заохочувальної частини фонду оплати праці за березень
2003 року та розгляду питання про відповідність займаній посаді; з відповідача
на користь ОСОБА_1
стягнено на відшкодування моральної шкоди 5000грн. та витрати по справі, а
в решті позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач ВАТ "Південний ГЗК" ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись
на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність позовних
вимог. Зокрема, на його думку, судом не надана належна правова оцінка доказам
правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а посилання
суду на дію табеля посту № 2 є хибними, оскільки табелі постів мають тимчасовий
характер. Крім того, він вважає, що рішення грунтується на неналежних доказах,
тому висновок про доведеність заподіяння позивачеві моральної шкоди є
неправильним.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

При
розгляді справи судом встановлено, що з 12 березня 1997 року позивач ОСОБА_1 працює
контролером управління охорони ВАТ "Південний ГЗК".

14
березня 2003 року приблизно о 6-й годині 50 хвилин під час виконання позивачем
службових обов'язків на КПП
кисневого цеху з електромонтером з обслуговування подстанцій ЦМП ОСОБА_3.
стався нещасний випадок, внаслідок чого їй було завдано тілесних ушкоджень.

За даним
фактом було складено акти форми Н-5 від 14 березня 2003 року та форми Н-1 від
17 березня 2003 року, згідно яких причиною нещасного випадку із ОСОБА_3.
визнано порушення ОСОБА_1 пункту 3.1.8 "Правил внутрішнього трудового
розпорядку"-та пунктів 1.1, 1.5, 3.3 та 3.6 "Положення про
забезпечення пропускного та внутрішньооб"єктового режиму охорони ВАТ
"Південний ГЗК".

26
березня 2003 року головою правління ВАТ "Південний ГЗК" Барабановим
С.В. видано наказ № 417, згідно пункту 3 якого ОСОБА_1 оголошено
догану, він позбавлений заохочувальної частини фонду оплати праці за березень
2003 року, а заступників голови правління з охорони праці та економічної
безпеки зобов"язано розглянути питання про відповідність ОСОБА_1 займаній
посаді.

Задовольняючи
позовні вимоги та скасовуючи як безпідставний пункт З наказу № 417 від 26
березня 2003 року, суд першої інстанції встановив, шо ОСОБА_1, вживаючи заходів
до затримання ОСОБА_3., в перепустці якої не було зазначено кисневий цех як
місце її роботи, що суперечило вимогам табелю посту № 2, смикнув її за руку та
штовхнув, внаслідок чого ОСОБА_3. завдано тілесних ушкоджень. Ці обставини
жодна із сторін не оспорила.

Надаючи
оцінку діям ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позивачем не порушено своїх
посадових обов'язків та вимог будь-яких локальних актів ВАТ "Південний
ГЗК".

Проте
такий висновок суду, на думку колегії суддів, не відповідає обставинам справи.

Як
убачається із матеріалів справи, права та обов'язки контролера управління
охорони при здійсненні пропускного режиму охорони регламентовані
"Положенням про забезпечення пропускного та внутрішньооб"єктового
режиму охорони ВАТ "Південний ГЗК"( т. 1 а.с. 23 -26), "Робочою
інструкцією контролера управління охорони" ( т. 1 а.с. 37 - 39), 'Табелем
посту № 2" ( т. 1 а.с. 40 - 41), а також "Інструкцією з охорони праці
"Загальні вимоги безпеки для працівників управління охорони" ( т. 1
а.с. 104 -107).

Проаналізувавши
зазначені правові документи, колегія суддів дійшла висновку, що жоден із них не
передбачає право контролера управління охорони застосовувати заходи фізичного
впливу стосовно порушників пропускного режиму підприємства.

Посилання
позивача на право застосування фізичної сили, прийомів рукопашного бою та зброї
згідно з п. 6 ст. 2 "Інструкції з охорони праці "Загальні вимоги
безпеки для працівників управління охорони" безпідставні, оскільки це право
надано працівникові охорони за наявності очевидної небезпеки його життю та
здоров"ю, а дії ОСОБА_3., як встановив суд, такої небезпеки не створювали.

На думку
колегії суддів, позивачем ОСОБА_1
перевищено службові повноваження, чим порушено пункти 1.1, 1.5
"Положення про забезпечення пропускного та внутрішньооб"єктового    режиму охорони  ВАТ
"Південний

ГЗК", а
також п. 3.1.8 Правил внутрішнього
трудового розпорядку,
згідно якого працівник зобов'язаний вести себе гідно, дотримуватися норм моралі
та суспільної поведінки.

Згідно з
Положенням про оплату праці та матеріальне стимулювання працівників управління
охорони, обов'язковою умовою розподілення заохочувального фонду оплати праці
для контролерів є сумлінне виконання посадових інструкцій, ініциативність,
високий рівень трудової дисципліни.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що підстави для визнання незаконним наказу
відповідача № 417 від 26 березня 2003 року щодо оголошення ОСОБА_1догани,
невиплати заохочувальної частини фонду оплати праці за березень 2003 року та
розгляду питання про відповідність займаній посаді відсутні, а суд першої
інстанції безпідставно задовольнив цю частину позовних вимог ОСОБА_1. а також його
вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду необхідно
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зазначеної частини
позову.

В іншій частині
рішення суду не оскаржено.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2006 року Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу в частині скасування п. З наказу № 417 від 26
березня 2003 року щодо оголошення ОСОБА_1 догани, невиплати заохочувальної
частини ФОП за березень 2003 року та розгляду питання про відповідність
займаній посаді, а також стягнення з Відкритого акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1
моральної шкоди в сумі 5000грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.