Справа №22-3043                                                                            Головуючий
для-доповідач: Бондар В. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                                                              М.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого
:  Бондара В.О.

Суддів:                Маловічко С.В.

Прокопенка О.Л.

При секретарі: Бабенко Т.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ЗАТ КБ „Приватбанк" про
розподіл спільно нажитого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

31 травня 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особі: ЗАТ
КБ „Приватбанк"
про розподіл спільно нажитого майна.

В позові зазначала, що 17 грудня 1999 року між нею та
відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей немає. Спільне життя не
склалося і сторони з грудня 2004 року спільно не проживають, шлюбні відносини
припинені. За час проживання у шлюбі, сторонами було придбано майно на загальну
суму 20390 грн.

Крім того, 10 червня 2003 року позивачкою були укладені договори
купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, вартістю 39460 грн. і
двокімнатної квартири АДРЕСА_2, вартістю 49620 грн. Загальна вартість придбаних
квартир склала 89080 грн. Кошти на придбання даних квартир були отримані нею
згідно договору про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту,
укладеного 09 червня 2003 року між ОСОБА_1 і ЗАТ КБ „Приватбанк'', відповідно
до якого їй був наданий кредит на картковий рахунок у сумі 10000 доларів США на
термін 84 місяці, тобто до 09 червня 2010 року.

Станом на 11 січня 2005 року за кредитним договором є заборгованість у
розмірі 8419,13 доларів США,
а сплачено 3600 доларів США,
що відповідно до курсу НБУ складає 19080 грн. Вважала, що розподіл між
сторонами повинний бути зроблений у межах виплаченого по кредиту за час спільного
проживання, тобто 19080 грн.

Оскільки сума банківського кредиту не задовольняла
вартості зазначених квартир, між нею і ОСОБА_4 було укладено договір позики за
яким вона отримала 7000 доларів США,
що відповідно до курсу НБУ складає 37100 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати за
нею право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та на майно на загальну
суму 650 грн. Відповідачу виділити майно на загальну суму 19740 грн.

07  лютого 2005
рокуОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про

розподіл спільно нажитого майна.

8  позові зазначав,
що за час шлюбу з ОСОБА_1 на спільні кошти було придбано

майно на суму 15910 грн., а також квартири АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, загальною вартістю 90000 грн. Вказані квартири були придбані за
грошові

кошти з яких 37000 грн. були його власними коштами,
оскільки отримані за рахунок

продажу квартири, власником якої він був до шлюбу, а
53000 грн. були спільними коштами,

отриманими за рахунок кредиту в ЗАТ КБ „Приватбанк".

Під час розгляду справиОСОБА_2 неодноразово уточнював
свої позовні вимоги, остаточно, посилаючись на зазначені обставини, просив
визнати за ним право власності на майно на загальну суму 11293 грн., а за
ОСОБА_1 на суму 10845 грн., зобов'язавши його сплатити ОСОБА_1 грошову
компенсацію у розмірі 224 грн., а також зробити розподіл квартир АДРЕСА_1 і
АДРЕСА_2 в натуральному вираженні.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 22 червня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ЗАТ КБ „Приватбанк" відмовлено.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1
та на наступне майно:

відеомагнітофон
„Супра" вартістю 800 грн.

телевізор „Самсунг
(72 діагональ) вартістю 4000 грн.

·
кухонний гарнітур (10 секцій) вартістю 2000 грн.
стінка-гірка „Ромео" (3 секції) вартістю 1000 грн. спальний гарнітур
„Екстаз" вартістю 3000 грн.

·
прихожа вартістю 500 грн.

газова
піч „Норд", вартістю 250 грн.

холодильник
„Стирол", вартістю 250 грн.

пральна
машинка-автомат „Ардо", вартістю 1500 грн.

·
водонагрівач „Ари стон"
(80 літрів), вартістю 1000 грн. велотренажер, вартістю 1300 грн.

·
праска „Браун", вартістю 150 грн. палац 4x3,2,
вартістю 250 грн.

·
люстра, вартістю 120 грн.

- - фритюрниця „Сатурн", вартістю
150 грн.

вентилятор,
вартістю 120 грн.

ковдра 2-х
спальне + 2 подушки, вартістю 150 грн.

-     жалюзі (на 2
вікна), вартістю 100 грн.

разом на суму 20390 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить
його скасувати та постановити нове рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

ЗАТ КБ
„Приватбанк" приєдналося до апеляційної скарги, посилаючись на те, що
судом не враховано інтереси ОСОБА_1, яка має сплатити борги подружжя
кредиторам.

Вислухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно п.
п. З, 4 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що сторони, які зареєстрували
шлюб 17 грудня 1999 року, з грудня 2004 року спільно не проживають, шлюбні
відносини припинені.

За час перебування у шлюбі сторони придбали квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1

Проте місцевим судом не надано оцінки тому, що ці
квартири були придбані у кредит, який отримала ОСОБА_1 у ЗАТ КБ „Приватбанк" в сумі
10000 доларів СІЛА (53330 грн.) на термін 84 місяці по 09 червня 2010 року, яка
після розлучення з ОСОБА_2 самотужки проводить розрахунки з банком.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні квартири
придбані на ім'я ОСОБА_1 відповідно за 39460 грн. та 49620 грн., що разом
складає 89080 грн. Крім того, за час подружнього життя сторони придбали майно
на загальну суму 20390 грн. Вартість квартир та іншого майна сторонами не
оспорюється. Таким чином загальна частка кожної сторони складає 54740 грн.

Розглядаючи спір, колегія суддів зважаючи на те, що
сторони оцінюють придбані квартири в розмірі їх вартості на день придбання,
проте виходити з розрахунку зазначених часток неможливо, оскільки дійсна
вартість квартир на дату погашення»банківського кредиту бути більше на розмір,
сплачених на той час відсотків за користування цим кредитом, отже з урахуванням
подальшого погашення банківського кредиту однією з сторін, для подальшого
розрахунку слід виходити з суми отриманого майна та вкладених грошових коштів
кожною з сторін.

Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 щодо виділення їй квартири АДРЕСА_2
доведені та підлягають задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 оформлено право
власності на обидві квартири, вона уклала кредитний договір та сплачує боргові
зобов'язання за цим кредитним договіром, є підприємцем та використовує квартиру
АДРЕСА_2, переобладнану під магазин для зайняття підприємницькою діяльністю.

Крім того, як видно з копій паспортів сторін (а. с.
180-181), 26 червня 2003 року після придбання спірних квартир, ОСОБА_1 була
зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, тобто сторони
саме в такий порядок визначились між собою щодо придбаного майна.

Боргові розписки, надані сторонами
в підтвердження отримання ними грошових

коштів для придбання та
реконструкції придбаних квартир, колегія суддів в силу ст. 58 ЦПК

України до уваги не бере.                                                                      ..

Доводи апеляційної скарги щодо суми погашення кредитного
боргу протягом 2005-2007 -років є необгрунтовані. Оскільки ОСОБА_1 не надала
суду доказів, щодо отриманих доходів від використання квартири АДРЕСА_2,
переобладнаної сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти під
магазин продовольчих товарів з улаштуванням окремого входу і яка з січня 2005
року використовується виключно ОСОБА_1, слід вважати, що отримані доходи
дорівнюють сумі погашення кредитного боргу протягом зазначеного часу.

З урахуванням того, щоОСОБА_2 вніс на придбання спірних
квартир 37000 грн, які він отримав від продажу Квартири придбаної до шлюбу з
ОСОБА_1, а ОСОБА_1 згідно довідки (а. с. 199) мусить сплатити заборгованість по
кредиту в сумі 5384,65 доларів СІЛА та по процентам в сумі 8,43 доларів СІЛА,
що в гривневому еквіваленті разом складає 25190 грн., то саме ця сума і є
внеском ОСОБА_1 в придбання квартир.

Таким чином ОСОБА_1 вкладено 25190 грн. за квартиру
вартістю 49620 грн., тобто вартість отриманого майна перевищує вартість
вкладених коштів на 24430 грн., ОСОБА_2 вкладено 37000 грн. за квартиру
вартістю 39460 грн., тобто недоотримано 2460 грн.

Для зрівняння долей
кожної з сторін, ОСОБА_2 слід передати майно вартістю 20390 грн. та зобов'язати
ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2 1570 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким поділити
спірне майно між сторонами відповідно коштам витраченим на його придбання.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 22 червня 2007 року по цій справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

. -Виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 вартістю 49620 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 вартістю 39460 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати право
власності ОСОБА_2 на наступне майно:

·
відеомагнітофон „Супра" вартістю 800 грн.

·
телевізор „Самсунг (72 діагональ) вартістю 4000 грн.
кухонний гарнітур (10 секцій) вартістю 2000 грн. стінка-гірка „Ромео" (3
секції) вартістю 1000 грн.

·
спальний гарнітур „Екстаз" вартістю 3000 грн.
прихожа вартістю 500 грн.

газова піч
„Норд", вартістю 250 грн. холодильник „Стирол", вартістю 250 грн.

·
пральна машинка-автомат ?гАрдо", вартістю 1500 грн.

·
водонагрівач „Ари стон"
(80 літрів), вартістю 1000 грн.

·
велотренажер, вартістю 1300 грн. праска „Браун",
вартістю 150 грн.

·
палац 4x3,2, вартістю 250 грн.

·
люстра, вартістю 120 грн. фритюрниця „Сатурн", вартістю
150 грн.

-     вентилятор, вартістю 120 грн.                                                               -.
ковдра 2-х спальне + 2 подушки, вартістю 150 грн.

-     жалюзі (на 2 вікна), вартістю
100 грн.

разом на суму 20390 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між вартістю часток
розподіленого майна в сумі 1570 грн.

Покласти на ОСОБА_1 виконання зобов'язань по кредитному договору від 09
червня 2003 року, укладеного між ЗАТ КБ
„Приватбанк" та ОСОБА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, проте може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.