Справа №2-3/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт.Любешів                                                         10
квітня 2007 року

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням

судді                                                                                                Труша
В.О.,

при секретарі                                                                                       Літвинчук
І.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, зареєстрованому
04.10.1999 року Любешівським відділом РАЦСу Волинської області, актовий запис
№16. Від спільного сімейного життя мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів з відповідача, стверджуючи, що спільне життя у них не
склалось, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими через
непорозуміння, сварки, скандали. Доповнила, що в січні 2000 року змушена була
переїхати разом з донькою з Республіки Білорусь до своїх батьків в с Бихів
Любешівського району. На даний час дочку утримує і виховує сама, відповідач
ніякої матеріальної допомоги не надає. Просить шлюб розірвати та стягнути з
відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 300 гривень
щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги частково
змінила і, з урахуванням того, що відповідач працює, просить стягнути з нього
аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу).

Будучи допитаним по суті позову за місцем проживання
судом Славгородського району Могилевської області Республіки Білорусь в порядку
судового доручення Любешівського районного суду відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, але не згідний сплачувати
аліменти на утримання неповнолітньої дитини, так як вважає, що він не є батьком
дитини. Не заперечує проти того, щоб справу розглядали без його участі.

Суд
взявши до уваги покази сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом
одного з подружжя у відповідності до ст.ст. 105,110 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя.

В суді з'ясовано фактичні взаємини подружжя, установлено
дійсні мотиви розлучення, причини позову про розірвання шлюбу, взято до уваги
ті обставини, що подружжя більше семи років проживають окремо, відповідач
взагалі не цікавиться умовами проживання своєї дитини і не надає ніякої
матеріальної допомоги, які в сукупності вказують, що перспектив для збереження
шлюбу немає, тому є всі підстави його розірвати.

Відповідно
до ст. 180
Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею
повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181
Сімейного Кодексу України кошти на утримання дітей присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З урахуванням досліджених по справі обставин, суд
приходить до висновку, що аліменти слід стягнути у частці від доходу
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст.105, 110, 112, 180, 181 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04 жовтня
1999 року Любешівським відділом РАЦСу Волинської області, актовий запис № 16 -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини
його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків неоподаткованого мінімуму на
дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову з 03.08.2006 року і до
досягнення нею повноліття.

Рішення
підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 від
сплати держмита звільнити, як потерпілу внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
з ОСОБА_2 стягнути держмито в розмірі 17 (сімнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 (сім) гривень 50
копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги або заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження з одночасним поданням копії апеляційної
скарги Волинському апеляційному суду.