УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року вересня місяця 11 дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах

Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді                                    Любобратцевої
Н.І.,

Суддів                                                                     ЧистяковоїТ.І.,

Філатової Є.В.,.

При секретарі    Іванові O.K.,

За участю
позивача ОСОБА_1,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу   за скаргами ОСОБА_1 на дії державного
виконавця. за   апеляційною   скаргою
Державної   виконавчої   служби
у   Київському   районі
м. Сімферополь АРК на ухвалу Київського районного суду м. Сімферополя АР
Крим від 29.01.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

21 травня 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргами на дії державного
виконавця Київського ВДВС м. Сімферополя ОСОБА_2., в якій оскаржував її дії по
винесенню постанови про закриття виконавчого провадження Ш 6871/1 від
19.04.2002 року та дії по винесенню постанови від 07.04.2003 року про закриття
виконавчого провадження № 2664/1. Під час розгляду скарг у суді першої
інстанції ОСОБА_1 неодноразово змінював свої вимоги і остаточно просив поновити
йому строк на оскарження оспорюваних постанов, визнати неправомірними дії
державного виконавця по ухваленню цих постанов і визнати їх незаконними,
стягнути на його користь моральну шкоду. Вважає, що постанови і дії державного
виконавця суперечать ст.ст.37, 39 Закону „Про виконавче провадження".

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Сімферополя від 10 січня 2007
року вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди були виділені в окреме
провадження.

Останньою ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від
29.01.2007 року постановлено: Скарги ОСОБА_1 задовольнити. Поновити йому строк
для оскарження дій державного виконавця. Визнати неправомірними дії державного
виконавця ДВС у Київському районі м. Сімферополя по винесенню постанов про
закриття виконавчих проваджень №6871/1 від 19.04.2002 року і № 2664/1 від
07.04.2003 року і визнати зазначені постанови незаконними. Стягнути з Державної
виконавчої служби у Київському районі м. Сімферополя на користь держави 3 грн.
40 коп. судових витрат і 7 грн. 50 коп. - витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у Київському районному суді м. Сімферополя.

На вищевказане рішення суду першої інстанції ДВС у Київському районі м.
Сімферополь АР Крим подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу від
29.01.2007 р. скасувати і ухвалити по справі нове рішення про відмову у
задоволенні скарги. Апелянт вказує,  що  суд визнав незаконними дії державного  виконавця державної  виконавчої

Справа №
22-Ц-6039/07                                       Головуючий
у першій інстанції

Тихопой О.О.
Доповідач Любобратцева Н.І.

служби в
Київському районі М.Сімферополя, проте оскаржувані постанови були винесені
працівником іншої юридичної особи - державним виконавцем Київського районною
відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління
юстиції.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги в межах ст. 303 ЦПК України, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Визнаючи неправомірними дії державного виконавця по винесенню постанов про
закриття виконавчих проваджень № 6871/01 від 19 квітня 2002 року та № 2664/1
від 7 квітня 2003 року, суд першої інстанції виходив з того, що ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинною на час
винесення зазначених постанов, не передбачала таких підстав для закриття
виконавчого провадження, як виконання рішення суду самостійно органами
держказначейства.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону.

Колегія суддів не може взяти до уваги довід апеляційної скарги, що
оскаржувані постанови були винесені працівником іншої юридичної особи -
державним виконавцем Київського районного відділу державної виконавчої служби
Сімферопольського міського управління юстиції, який ліквідований без
правонаступництва. При цьому колегія суддів виходить з того, що виконавча
служба, як така, фактично не ліквідувалась, оскільки по суті діяльність
посадових осіб новоствореної ДВС щодо основного їх завдання -виконання судових
рішень - ніколи не припинялась, тому що відповідно до вимог п. 9 ст. 129
Конституції України рішення суду є обов'язковим до виконання; статус державних
виконавців продовжує визначатися Законом України «Про державну виконавчу
службу» від 24 березня 1998 року з наступними змінами та доповненнями; права та
обов'язки цих же державних виконавців щодо виконання судових рішень залишаються
в межах дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року
(з наступними змінами та доповненнями).

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За такими обставинами оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, є законною та обгрунтованою і підстав для
її скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 312, 313, 314 Цивільною
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби у
Київському районі м. Сімферополь АР Крим відхилити. Ухвалу Київського районного
суду м. Сімферополя від 29 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо у Верховний
Суд України протягом двох

місяців.