РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007р.                                                                                    м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої                                                                      Пнівчук
О.В.

суддів                                                                               Бідочко
Н.П., Вакарук В.М.

секретаря                                                                         Логажевської
Н.Б.

адвоката                                                                          ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, опікунської ради Галицької райдержадміністрації до
ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Галицького районного суду від 19 лютого 2007 року,-

встановила:

Рішенням Галицького районного суду від 19.02.2007 року
задоволено позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, опікунської ради Галицької районної
державної адміністрації.

ОСОБА_4, 1965 року народження, уродженця м.Галич, жителя
Польщі м.Лодзь позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Неповнолітнього ОСОБА_5 залишено на вихованні опікуна
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

На дане рішення представник ОСОБА_4. - ОСОБА_6 подала
апеляційну скаргу в якій посилається на те, що висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, не дано належної оцінки зібраним доказам.

Апелянт вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги
постанови судових органів Польщі по спору повернення ОСОБА_4 батьківської влади
над неповнолітнім ОСОБА_5
та не керувався Договором між Україною та Республікою Польща про правову
допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах як
обов"язковими.

Висновок суду про те, що ОСОБА_4 ухилявся від обов'язків
по вихованню сина суперечить зібраним доказам по справі.

Контакти ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5, не зважаючи на те, що він разом із
матір'ю періодично проживав в Польщі та Швейцарії були постійними та дієвими.
Дане підтверджується фотографіями зустрічей з сином в різний час, в різних
місцях.

Висновки
суду, що батько не цікавиться життям сина спростовуються:

· протоколом
допиту свідка ОСОБА_7 від 15.01.2001 року де вона власноручно зазначила, що
19.01.2001 року вона повернулася до Польщі, син ходить в школу у Бжезінах, вона
ніде не працює, а її утримує перший чоловік, - тобто ОСОБА_4;

· нотаріальним
актом, вчиненим 23.01.1996 року, за яким ОСОБА_4 на користь дружини в порядку
дарування відчужено належну йому Vi частину
житлового будинку, що в селі АДРЕСА_1;

Справа № 22-ц-525/2007р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Юсип І.М.

Категорія 38                                                              Доповідач
Пнівчук О.В.

2

- заявами до дирекції початкової школи в Бжезінах поданої після смерті
ОСОБА_7, що в зв'язку з роботою виїжджає за межі Польщі його син буде
відвідувати школу і він не дає згоду на його виїзд з Польщі;

·
клопотанням до районного суду у Бжезінах про видачу йому
малолітнього сина ОСОБА_5
дідом і бабою ОСОБА_2, ОСОБА_3 заявленими до моменту позбавлення його
батьківських прав на території Польщі, що в подальшому скасовано;

·
постановою суду про визначення ОСОБА_4 за його заявою
зустрічей з малолітнім ОСОБА_5
на території школи, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди в
зустрічах з сином;

-          звітами професійних
кураторів з перебігу контактів батька і сина, висновком

речника з прав дитини Польщі щодо звернення ОСОБА_4 в наданні йому допомоги
в

зустрічах з сином.

Апелянт
зазначає, що в цілому ряді документів та висновках служб вказується на те, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо формують у неповнолітнього онука ОСОБА_5 негативну
позицію щодо нього як батька.

Крім того, судом
першої інстанції безпідставно не враховано позицію представника прокуратури
Галицького району, щодо збереження за ним батьківства відносно сина ОСОБА_5.

Психолог
ОСОБА_8, допитана в якості свідка, яка спостерігає неповнолітнього ОСОБА_5 з літа 2005 року
зазначає, що дитина потребує контакту з батьком.

Апелянт вважає,
що рішення опікунської Ради Галицької райдержадміністрації про позбавлення його
батьківських прав є поспішним без вникнення в суть відносин, що склалися.

Посилаючись на
викладені обставини, апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові про позбавлення його батьківських прав.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи
рішення про задоволення позовів ОСОБА_3., ОСОБА_2, органу опіки та піклування
Галицької райдержадміністрації про позбавлення ОСОБА_4. батьківських прав, суд
першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 повністю усунувся від виконання
своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_5,
не цікавиться його життям, не бере участі у забезпеченні його фізичного,
духовного і морального розвитку, що відповідно до вимог ст.164 СК України є
підставою для позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, такий висновок суду не
відповідає зібраним доказам по справі.

Судом
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в 1991 році зареєстрували шлюб, від якого у
них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

В 1996 році шлюб
між ними розірвано, а сина ОСОБА_5
залишено на проживанні з матір'ю ОСОБА_7, яка пізніше зареєструвала шлюб з
ОСОБА_9 та стала періодично проживати в Польщі та Швейцарії.

В червні 2002 року ОСОБА_7 трагічно
загинула.

Неповнолітній
ОСОБА_5 після смерті матері став проживати з бабусею та дідусем ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 с.АДРЕСА_1 Польша
в будинку належному їх покійній дочці.

Разом з тим,
ОСОБА_4 у вересні 2002 року звернувся до дирекції початкової школи у Бжезінах,
що на час його виїзду за межі Польші його син буде відвідувати школу і він не
дає згоди на виїзд сина із Польщі за його відсутності, з такою ж заявою ОСОБА_4
звернувся в Прикордонну охорону (а.с.293,294).

Постановою районного суду м.Лодзь від 11.06.2003 року по справі за позовом
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав над малолітнім сином ОСОБА_5, встановлено
місце проживання малолітнього - місце проживання його бабусі та дідуся ОСОБА_3
та ОСОБА_2 в населеному пункті АДРЕСА_1 та надано їм право опіки над малотнім
онуком (а.с.18). Постановою цього ж суду від 08.10.2003

3

року встановлено
юридичну опіку над неповнолітнім ОСОБА_5
із визначенням опікунських обов'язків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.19).

В свою чергу
ОСОБА_4 звернувся із позовом про повернення йому батьківських прав.

Постановою
районного суду у Бжезінах від 03.02.2005 року у предметі забезпечення визначено
право ОСОБА_4 на зустрічі із сином ОСОБА_5
на території початкової школи (а.с.142).

Згідно постанови
районного суду у Бжезінах від 07.11.2005 року залишеною без зміни постановою
окружного суду у Лодзі від 23.02.2006 року ОСОБА_4 повернуто батьківські права
щодо малолітнього сина ОСОБА_5
та забов"язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 віддати ОСОБА_4  малолітнього ОСОБА_5 (а.с.56).

Однак, в червні
2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_2
разом із онуком ОСОБА_5 виїхали
з Польщі в м.Галич Івано-Фракнівської області та проживають там по даний час.

Рішенням
виконавчого комітету Галицької міської ради від 29.11.2005 року ОСОБА_3
призначено опікуном над онуком ОСОБА_5

В липні 2006
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та в жовтні 2006 року орган опіки і піклування
звернулися із позовами про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав через
неналежне виконання ним своїх батьківських обов"язків щодо неповнолітнього
сина ОСОБА_5.

Оцінюючи
представлені сторонами докази в їх сукупності колегія суддів приходить до
висновку, що підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав немає.

Посилання
позивачів ОСОБА_2 на те, що відповідач належно не виконував свої батьківські
обов"язки з часу народження ОСОБА_5,
не заслуговують на увагу, оскільки покійна ОСОБА_7 мати ОСОБА_5 таких вимог не
пред'являла.

Більше того,
будучи допитана, як свідок станом на січень 2001 року вона стверджувала, що
ніде не працює і її утримує перший чоловік - тобто ОСОБА_4 (а.с.26).

В січні 2002
року ОСОБА_7 звернулася із заявою до районного суду в Бжезінах щодо визначення
часу зустрічей ОСОБА_4 із сином, оскільки він відвідує сина, коли йому
забагнеться (а.с. 298). Дана заява свідчить про те, що відповідач спілкувався
із сином.

Із оглянутих в
судовому засіданні фотографій вбачається, що ОСОБА_4 зустрічався із сином ОСОБА_5 в різний час, та
при різних обставинах, тобто постійно підтримував контакт із сином.

Із пояснень
неповнолітнього ОСОБА_5 даних ним в суді першої інстанції, вбачається, що свого
батька пам"ятає як злого, так як він не цікавився станом його
здоров"я, до нього не телефонував, бив його матір та вимагав у неї гроші.

Разом з тим,
такі пояснення неповнолітнього не знайшли свого підтвердження в зібраних
доказах по справі.

Натомість, із
матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_5 знав про неодноразове
побиття його мами вітчимом - ОСОБА_9, однак відноситься до нього з любов"ю
та називає татом.

Позивачі ОСОБА_2
вважають, що ОСОБА_4 тільки удає, що цікавиться життям сина, насправді ж має на
меті матеріальне збагачення оскільки його син ОСОБА_5 є спадкоємцем майна
покійної матері.

Однак, такі
твердження є надуманими, оскільки ОСОБА_4 після розлучення до трагічної смерті
ОСОБА_7 постійно спілкувався із сином і ще до розлучення подарував ОСОБА_7
належну йому Уг частини будинку.

Не заслуговують на увагу посилання позивачів на те, що відповідач не надає
матеріальної допомоги на утримання сина, оскільки під час зустрічей ОСОБА_4 із
сином ОСОБА_5 в присутності
професійного куратора, що мали місце 09.02 та 16.03.2005 року, малолітній
ОСОБА_5 категорично відмовився прийняти від ОСОБА_4 будь-які подарунки,
ствердивши, що в нього є все чого він потребує. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що
не має бажання зустрічатися з ОСОБА_4,
який винен в смерті його матері.

4

Таким чином, між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з другої сторони після смерті ОСОБА_7 склалися стосунки за яких останні
самі не бажають будь-якого спілкування ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5, який в свою
чергу також категорично настроєний негативно щодо свого батька ОСОБА_4

Висновок органу опіки і піклування Галицької
райдержадмінстрації щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав
грунтується тільки на постанові районного суду м.Лодзь про позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав та на свідченнях сусідів, які ствердили, що ОСОБА_4 з 2002
року не приймав участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_5. Однак, уже в
листопаді 2005 року постановою районного суду м.Лодзь ОСОБА_4 повернуто
батьківські права щодо малолітнього сина ОСОБА_5.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_5 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 став проживати
в Галичі з червня 2005 року.

Таким чином, висновок органу опіки і піклування щодо
доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 є поспішним без з'ясування
всіх обставин, що мали значення для дачі такого висновку.

В ряді висновків характеристик
діагностично-консультаційного центру в Скєрнєвіцах від 27.12.2004 року,
діагностично-консультаційного сімейного центру у Лодзі від 30.05.2006р.; звітів
перебігу контактів ОСОБА_4 з малолітнім ОСОБА_5
зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідомо формують у неповнолітнього ОСОБА_5 негативне
відношення до ОСОБА_4 як батька, нав"язують думку про те, що він позбавив
життя його матір, бив її та має намір заволодіти спадковим майном.

Посилання позивачів ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_4 в 1997 році
був засуджений за спробу нелегального перетину кордону, а в 2004 році за зняття
шахрайським способом 5400 злотих з рахунку померлої ОСОБА_7 не є доказом того,
що відповідач ухилявся від виконання обв"язків по вихованню сина.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що
позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_2,
органом опіки і піклування Галицької райдержадміністрації не представлено суду
належних доказів того, що ОСОБА_4 ухилявся від обов'язків по вихованню сина ОСОБА_5, а тому підстав для
позбавлення його батьківських прав немає.

В зв'язку з наведеним, рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

На підставі ст.164 СК України, керуючись ст. ст. 307,
309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 19 лютого 2007 року
скасувати, та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3,
опікунської ради Галицької районної держадміністрації до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути ОСОБА_5
в касаційному порядку беспосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання законної сили.