Справа
№ 22-ц-1086/2007р.
у 1-й інстанції Опімах Л.М.
Категорія № 5
суддя-доповідач Попруга С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого
- Попруги С.В.

Суддів - Криворотенка В.І., Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб,
які приймають участь у справі позивачки ОСОБА_1 її представника - ОСОБА_4,
відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 їх представника - ОСОБА_5, розглянула у відкритому
судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 29 травня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
комунальне підприємство „Сумське міське бюро технічної інвентаризації" про
припинення права власності на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 19 грудня 2006 року вона прийняла в дар від ОСОБА_6 та стала
власником 3/8 частин житлового АДРЕСА_1з відповідною частиною господарчих та
побутових будівель і споруд. Будинок розділений на дві окремі частини з
окремими подвір'ями і фактично складається із двох окремих квартир. Спірна
частка будинку це квартира №2, яка складається із веранди площею - 7,6 кв.
метрів, кухні площею 10,6 кв. метрів, житлової кімнати площею - 12, 6 кв.
метрів, житлової кімнати площею - 17,1 кв. метрів, житлової кімнати площею -
8,7 кв. метрів, сіней площею - 6,1 кв. метрів.

Відповідачам
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на
праві власності кожному по 1/16 частині цього домоволодіння, на кожного з них
припадає по 4,8 кв. метрів житлової площі.

У
спірній частині будинку з 1997 року ніхто не проживає, відповідачі втратили
інтерес до свого майна, участі в його утриманні не

2

приймають, не
цікавляться його станом,    що призводить
до руйнування спірної частки будинку.

Посилаючись
на такі обставини та ст. 365 ЦК
України ОСОБА_1 просила припинити право власності відповідачів на належні
їм частки зі сплатою на їх користь грошової компенсації.

Рішенням
Ковпаківського районного суду м. Суми позов ОСОБА_1 задоволено.

Припинено
право власності ОСОБА_2 на 1/16
частину та ОСОБА_3 на 1/16
частину АДРЕСА_1. Визнано право власності на 2/16 частин АДРЕСА_1за ОСОБА_1

Стягнуто
з ОСОБА_1 вартість 1/16 та 1/16 частин будинку на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі по 11
280 грн. кожному з них.

Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
по 201, 27 грн. в рахунок відшкодування витрат за проведення судової
будівельно-технічної експертизи та по 40, 50 грн. в рахунок повернення судового
збору та витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_2
та ОСОБА_3фактично
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,
просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про
поновлення їхніх прав на належні кожному з них 1/16 частки у спірному будинку.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що АДРЕСА_1розділений на дві
окремі частини з окремими подвір'ями, фактично складається із двох окремих
квартир. Спірна частка будинку це квартира №2, яка складається із веранди
площею - 7,6 кв. метрів, кухні площею 10,6 кв. метрів, житлової кімнати площею
- 12, 6 кв. метрів, житлової кімнати площею - 17,1 кв. метрів, житлової кімнати
площею - 8,7 кв. метрів, сіней площею - 6,1 кв. метр. Власниками цієї частини
будинку є позивачка ОСОБА_1, за якою зареєстроване право власності на 3/8
часток, відповідачка ОСОБА_2,
за

3

якою
зареєстроване право власності на 1/16 частину та відповідач ОСОБА_3, за яким
зареєстроване право власності на 1/16 частину будинку.

Як
убачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи дійсна ринкова
вартість домоволодіння за адресою АДРЕСА_1станом на квітень 2007 року складає
90 241 грн., відповідно вартість 1/16 частини складає 11 280 грн. Реальний
розподіл будинку, виходячи із часток співвласників: 3/8 частин, належних
ОСОБА_1, 1/16 частини, належних ОСОБА_2
та 1/16 частин, належних ОСОБА_3
неможливий.

Відповідачі
фактично будинком не користуються, не приймають участі в його утриманні, не
цікавляться його станом, проявили інтерес до майна лише в зв'язку зі зверненням
позивачки до суду. При цьому стверджуючи, що вартість будинку більша ніж
визначено експертом, відповідачі не надали суду жодного доказу в обґрунтування
цих тверджень. Внаслідок такого ставлення до свого майна відповідачами порушено
інтереси позивачки, яка позбавлена можливості в повному обсязі користуватись
належним їй майном.

За таких
обставин суд вважав за необхідне припинити право власності відповідачів на
належні їм частки будинку, стягнувши з позивачки на користь кожного з них
вартість 1/16 частин будинку, тобто по 11 280 грн.

Проте з
таким висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки суд
дійшов до них неповно з'ясувавши обставини, що мають значення для справи,
неправильно застосувавши норми матеріального права, порушивши норми
процесуального права.

Згідно
ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин
справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно
ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

4

Згідно
ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене
за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є
незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння
і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд
постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за
умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду.

Постановляючи
оскаржуване рішення суд першої інстанції вищезгаданих норм закону не
дотримався.

Так,
зокрема, суд не звернув увагу та не перевірив заперечень відповідачів проти
позову відносно того, що вони є близькими родичами (тітка і племінник),
фактично мають намір об'єднати свої частки в спірному будинку, про те, що вони
не мають власного житла, крім часток у спірному будинку (а.с. 25, 26, 31 - 35).

З цього
приводу відповідачі подали апеляційному суду довідки КП „Сумське МБТІ" з
яких вбачається, що за ними право власності на житло не зареєстровано.

Під час
дослідження висновку судової будівельно-технічної експертизи виконаної
експертом ОСОБА_7, експерт роз'яснив, що з технічної точки зору не виключається
виділення в натурі 2/16 частин у спірному домоволодінні відповідачам.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції не навів мотивів чому він вважав, що припинення
права відповідачів на частку у спірному майні не завдасть істотної шкоди їхнім
інтересам, хоча при повному з'ясуванні обставин справи, вищезгадана обставина
(істотна шкода інтересам відповідачів) є очевидною.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_1

При
подачі апеляційних скарг ОСОБА_2
та ОСОБА_3 кожен
окремо сплатили по 36, 26 грн. судового збору та по 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує
з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже
вищезгадані грошові суми підлягають стягненню з позивачки на користь
відповідачів.

На
підставі викладено, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, п.п. 1,4 ст. 309, 313, 316,
319 ЦПК України, колегія суддів

5

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення
Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 29 травня 2007 року
скасувати.

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення
права власності на частку у спільному майні.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 66, 26
грн. на повернення судових витрат.

Стягнути з
ОСОБА_1на користь ОСОБА_3 66, 26
грн. на повернення судових витрат.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.