АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-3016                             Головуючий
в І інстанції Пода О.М.
44                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року   Колегія судців
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого  Болтунової Л.М.

суддів  х                                     Пищиди
М. М. ,  Красвітної Т.П.

при секретарі
Журавель Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтоводського
міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний
комбінат,  відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Жовті Води про стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди,  заподіяної ушкодженням здоров'я в період з
30.03.1994 р. по 30.03.2001 р. в розмірі 100 000 грн. та 80 000 грн. в рахунок
виплати одноразової допомоги в разі стійкої втрати працездатності,  -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2007
року позовна заява ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної його здоров'ю,  стягнення одноразової допомоги,  заборгованості по страховим виплатам,  вважається неподаною та повернута
позивачеві..

На
зазначену ухвалу судді представник позивача подав апеляційну скаргу,  в якій просив ухвалу скасувати.

Перевіривши
законність та обгрунтованність ухвали судді в межах доводів апеляційної
скарги,  заявлених позовних вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а ухвала судці скасуванню.

Колегія
суддів вважає,  що суддя помилково
прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачу. Залишаючи позовну
заяву без руху,  суддя посилався на
обов'язок позивача надати докази,  що
підтверджують кожну обставину,  хоча  ст. 119 ЦПК України передбачає лише обов'язок
позивача зазначити докази.

Як
вбачається з матеріалів справи,  16 січня
2007 р. позивачем була надана нова позовна заява з розрахунками,  в якій він просив стягнути з ДП Східний
гірничо-збагачувальний комбінат 27 856 грн. 54 коп.3аборгованості по
відшкодуванню шкоди,  заподіяної
ушкодженням здоров'я за період з 30.03.1994 р. по 30.01.2001 p.,  одноразову допомогу 141 033 грн. 94
коп.,  а також з ВВД ФССНВУ в м.  Жовті Води - 74 385 грн. 88
коп.3аборгованості по страховим виплатам за період з 01.04.2001 р. по
01.01.2007 р. та 2057 грн. 03 коп. страхових виплат щомісячно з 01.01.2007 р.
безстроково і просив витребувати ряд документів.

Між
тим,  визнаючи неподаною позовну
заяву,  суддя в порушенні ч.4  ст. 10 ЦПК України безпідставно посилався на
те,  що позивач до підприємства з
проханням витребування необхідних документів не звертався,  а своє право отримати необхідні довідки,  накази та інше в цілях підготовки
позову,  не реалізував,  а при відмові - не оскаржив.

Колегія
суддів вважає,  що даний висновок
знаходиться за межами вимог  ст.  119 ЦПК України,  а тому ухвала судді не може залишатися в силі
і підлягає скасуванню,  а справа
-направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття
позовної заяви.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  307, 312, 314 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2

Андрійовича задовольнити.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня
2007 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.