УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2007р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Кривобокової Н.М., Вакарук В.М., Бідочко Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в
м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського
обласного державного підприємства теплових мереж
„Закарпаттеплокомуненерго" про стягнення заборгованості по заробітній
платі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Закарпатської
області від ЗО червня 2004 року,-

встановила:

В серпні 2002
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості по заробітній платі в сумі 5909,60грн. Позивач вважав, що
Закарпатське

бласне державне     підприємство теплових           мереж
„Закарпаттеплокомуненерго", як правонаступник реорганізованого в
подальшому державного виробничого підприємства будівельної комплектації
м.Ужгорода, не нарахував і не виплатив позивачу заробітну плату за 11 місяців
2001 року, а також за період з 01.01.2002р. по 27.05.2002р. в сумі 5909,60грн.
внаслідок допущеної арифметичної помилки. Просив задовольнити позов з
врахуванням індексу інфляції.

Рішенням Ужгородського міського суду від 24 листопада
2003 року позов задоволено частково. Стягнуто із Закарпатського обласного
підприємства теплових мереж „Закарпаттеплокомуненерго" на користь ОСОБА_1
15682,79 грн.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від ЗО
червня 2004 року зазначене рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатського обласного
державного підприємства теплових мереж „Закарпаттеплокомуненерго" про
стягнення заробітної плати відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить рішення
Апеляційного суду скасувати та залишити у силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
рішення Апеляційного суду відсутні виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове
рішення Апеляційний суд виходив з того, що державне виробниче підприємство
будівельної комплектації, яким керував ОСОБА_1, в грудні 2001 року внаслідок
реорганізації було приєднано до

Справа № 33-ц-21кс/07р.                                     Головуючий
у 1 інстанції Семерак І.О.

Категорія 3                                                             Доповідач
Кривобокова Н.М.

2

Закарпатського обласного державного підприємства теплових
мереж і в день підписання передаточного балансу - 14.03.2002 року права і
зобов'язання перейшли до правонаступника.

Із вказаного передаточного балансу, копія якого долучена
до матеріалів справи видно, що заборгованість по заробітній платі на кінець
звітного періоду, тобто 06.02.2002 року склала 7339грн., яка є обов'язковою до
виплати правонаступником працівникам ДВПБК в т.ч. ОСОБА_1 - 5799,75грн., і яка
правонаступником „Закарпаттеплокомуненерго" позивачу була виплачена
повністю, що стверджується видатковим касовим ордером, довідкою про розрахунок,
передаточним балансом, довідкою про нараховану і виплачену ОСОБА_1 в березні
2002р. суми заробітної плати. І з даним розрахунком позивач погодився.

Таким чином Апеляційний суд, зіславшись на інші зібрані
по справі докази прийшов до правильного висновку, що відповідач -
„Закарпаттеплокомуненерго" як правонаступник ліквідованого ДВПБК в день
підписання передаточного балансу -14.03.2002р. взяло на себе обов'язки, які
виконало повністю. Інших зобов'язань ліквідованого підприємства по виплаті
заробітної плати воно не брало. А тому колегія судців ухвалила нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до „Закарпаттеплокомуненерго"
про стягнення заробітної плати відмовила за безпідставністю.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що
рішення Апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.І ст. 338 ЦПК України
підстави для його обов'язкового скасування.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційниї скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від
ЗО червня 2004р. залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.