Справа №22ц-2836/2007
суді 1 інстанції Шаргаровська
B.I. Доповідач Свинцова Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року      Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого судді    Свинцової Л.М.

суддів:
Карташова О.Ю.,  Савченко В.О.,

при
секретарі: Самохіній І.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської
області в м.  Луганську апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугінському
районі на рішення місцевого Стаханівського міського суду Луганської області від
23 квітня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на

виробництві та
професійних захворювань України в
Лутугінському районі пре призначення страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
місцевого Стаханівського міського суду Луганської області від 23 квітня 2007
року позовні вимогиОСОБА_1 були задоволені повністю. З відповідача на його
користь стягнуто 164, 16грн. - суму недоплачених страхових виплат за період
часу з 10.01.2005 року до 01.09.2005 року,
133, 44 грн. - суму недоплачених страхових виплат за період часу з
01.09.2005 року до 01.03.2006 року. Відповідача зобов'язано сплачувати
позивачеві щомісячно страхові виплати у розмірі 332, 98грн. з наступним
перерахунком.

Відповідач
не погодився з цим рішенням,  звернувся з
апеляційною скаргою,  в якій просив
рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних
вимогОСОБА_1

У
доводах апеляційної скарги відповідач посилався на порушення судом норм
матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Суд
першої інстанції на думку відповідача невірно визначив розмір середньомісячної
зарплати позивача для нарахування щомісячних страхових виплат.

Згідно
п.ІО. ст.  34 Закону України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
що спричинили втрату працездатності» середньомісячний заробіток для
обчислення сум страхових виплат потерпшому визначається згідно з порядком,  що затверджено Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.09.2001 року № 1266,  де
п.12 передбачено,  що якщо на дату
звернення за страховою виплатою особа,
яка має у зв'язку з ушкодженням здоров'я право на отримання страхових
виплат,  вже не працює на
виробництві,  з яким пов'язана втрата
працездатності,  середня заробітна плата
обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника за
тією професією на підприємстві,  де
працював потерпілий до ушкодження здоров'я. Судом не взято на увагу дату
звільнення позивача (05.01.2005 року) з підприємств,  дату звернення до МСЕК (10.01.2005 року).

У
запереченнях на апеляційну скаргу позивач вказував на необґрунтованість
апеляційної скарги,  просив її відхилити
та залишити без змін рішення суду 1 інстанції.

Суд,  розглядаючи справу,  встановив,
що позивач працював у ВАТ «Шахта «Лутугінська» підземним гірничим
робочим 3 розряду з повним робочим днем під землею. 22.12.2004 року
Стаханівська ЛКК видала на шахту «Лутугінська» довідку для працевлаштування позивача
через стан його здоров'я на інше місце. На підприємстві не було вакантних місць
для такого працевлаштування,  а тому
позивач вимушений був звільнитися 10.01.2005 року. Обласна МСЕК 10.01.2005 року
встановила позивачеві безстрокову стійку втрату працездатності у розмірі 25%
через професійне

захворювання на виробництві. Відповідачем були
нараховані позивачеві щомісячні страхові виплати у меншому розмірі,  ніж передбачено діючим законодавством.

На
підставі ч.1  ст.  34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань,  що спричинили
втрату працездатності» сума щомісячної страхової виплати встановлюється
відповідно до ступеня втрати професійною працездатності та середньомісячного
заробітку,  що потерпілий мав до
ушкодження здоров'я. Обчислення суми страхової виплати за діючою на час
звернення тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади),  але не менш розміру мінімальної заробітної
плати,  встановлюється у випадку,  якщо на час звернення за страховою виплатою
документи про заробіток потерпілого не збереглися. На час звільнення позивач
мав середню заробітну плату у сумі 894, 31 грн..

Згідно
до роз'яснення у листі Міністерства праці та соціальної політики України з
метою осучаснення заробітної плати,  яка
була у потерпілого на виробництві до ушкодження здоров'я і втратила свою
купівельну спроможність через інфляційні процеси,  п.12. Порядку обчислення середньої заробітної
плати для розрахунку страхових виплат,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від
26.09.2001 року,  запроваджено обчислення
середньої заробітної плати виходячи з середньої плати відповідного працівника
за тією професією на підприємстві,  де
працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я. У випадку позивача розрахунковим
періодом для обчислення середньомісячної заробітної плати береться його
заробітна плата за 6 останніх місяців,
що передували місяцю,  в якому
встановлено відсоток втрати професійної працездатності.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідача,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  законність та обгрунтованість оскаржуваного
рішення,  находить апеляційну скаргу
необгрунтованою та такою,  що не підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ч.2  ст.  213 ЦПК України законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного законодавства,  вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на підставі всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень,  підтверджених тими доказами,  що були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване
рішення відповідає цим вимогам,  а тому є
законним та обґрунтованим.

Посилання
відповідача на неповне дослідження обставин справи,  невідповідність висновків суду обставинам
справи необгрунтоване.

Судом
вірно встановлено,  що позивача було
звільнено з шахти «Лутугінська» наказом від 10.01.2005 року з 05.01.2005 року
через неможливість надання підприємством йому роботи відповідно до медичного
висновку про його здоров'я.

10.01.2005
року висновком МСЕК позивачеві була встановлена втрата

працездатності на 25%.

Незважаючи
на те,  що на підприємстві збереглися
дані про середньомісячну заробітну плату позивача,  відповідач розрахував йому щомісячні суми
страхових виплат з середньомісячного заробітку робітника за цією професією на
підприємстві,  де працював позивач до
ушкодження здоров'я. Така середня заробітна платня менше,  ніж середньомісячна заробітна плата позивача,  розрахована за останні 6 місяців,  що передували місяцю,  в якому встановлено відсоток втрати
професійної працездатності позивача. Відповідно до цього і суми щомісячних
страхових виплат обчислені у меншому розмірі,
що не відповідає принципу повного відшкодування втраченого заробітку.

Частиною
1  ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» передбачено,  що сума щомісячних страхових виплат обчислюється
відповідно до ступеня втрати працездатності та середньомісячного заробітку,  який потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

На
підприємстві,  де працював позивач до
ушкодження здоров'я,  зберігайся дані про
заробітну плату позивача. Тому суд першої інстанції правильно виходив з того,  що у випадку позивача потрібно розраховувати
суму страхових виплат виходячи з середньомісячної заробітної плати за шість
місяців,  що передували місяцю,  в якому встановлено відсоток втрати
працездатності. Такий заробіток становив 894, 31грн. У зв'язку з цим судом
правильно встановлені суми,  які не були
доплачені відповідачем (через неправильність обчислення розміру середнього
заробітку) за період з 10.01.2005 року до 01.09.2005 року у розмірі 164,
16грн.,  за період з 01.09.2005 року до
01.03.2006 року-у розмірі 133, 44грн.

Законне
та обґрунтоване рішення згідно  ст.  308 ЦПК України не може бути скасованим чи
зміненим.

Ураховуючи
викладене,  керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-314 ЦПК України,  колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Лутугінському районі відхилити.

Рішення
місцевого Стаханівського міського суду Луганської області від 23 квітня 2007
року залишити без змін.

На
ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня її проголошення.