Справа № 22-ц-997-Ф / 07     Головуючий суду першої інстанції                        Шкуліпа В.І.
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції        Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

12 вересня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого
- судді              Ломанової Л.О.,

суддів:                                    Соболюка
М.М.

Полянської В.
О.,

при
секретарі                         Петриченко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морское товарищество холдинг ЛТД» про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,
компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морское товарищество холдинг ЛТД»
(далі -ТОВ «МТ холдинг») про стягнення заробітної плати з компенсацією за невикористану
відпустку в розмірі 17 656 грн. 76 коп., середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та моральної
шкоди в розмірі 3 000 грн.

Позов мотивований тим, що позивач 10 липня 2006 року
звільнився за власним бажанням з ТОВ «МТ холдинг». На час звільнення у
відповідача перед ним утворилася заборгованість з виплати зазначених сум, що
завдало ОСОБА_1, моральної шкоди.

Рішенням Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року позов
був задоволений частково - з відповідача стягнено компенсацію за невикористану
відпустку в розмірі 2 651 грн. 25 коп., середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні в розмірі 1110 грн., в решті позову - відмовлено.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані невідповідністю висновків суду
обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими. Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що розмір
заробітної плати, який випливає з матеріалів справи, не відповідає фактично
отримуваному заробітку позивача та вимогам законодавства щодо розміру
мінімальної заробітної плати. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що судом було
необгрунтовано відхилено його клопотання про допит свідків, які мають
інформацію щодо суті даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення, колегія судів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуалЕного кодексу
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення.

Частиною  1
статті  117 цього Кодексу
встановлено, що в разі невиплати з вини

власника
або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з ТОВ «МТ
холдинг» за власним бажанням 13 липня 2006 року (а.с. 9). Заборгованість з
виплати заробітної плати була виплачена відповідачем шляхом поштового переказу
на ім'я ОСОБА_1 З жовтня 2007 року (а.с. 23, 82).

За таких обставин колегія судді погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності виплати позивачеві середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного розрахунку - з 13 липня 2006 року до 3 жовтня 2006
року, в розмірі, який не оспорюється позивачем (а.с. 47), і встановлений з
урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України» - 1 110 грн.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду щодо стягнення з
відповідача компенсації за невикористану ОСОБА_1 відпустку в розмірі 2651 грн.
25 коп., оскільки такий висновок відповідає положенню частини 1 статті 83
Кодексу законів про працю України, згідно із якою у разі звільнення працівника
йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Твердження апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду про розмір
заборгованості відповідача із виплати заробітної плати спростовуються
матеріалами справи, згідно яких ТОВ «МТ холдинг» мало таку заборгованість в
розмірі 964 грн. 71 коп. (а.с. 22) та виплатило її позивачеві 3 жовтня 2006
року (а.с. 23). Фактичні обставини нарахування та виплати позивачеві заробітної
плати, на неправильність встановлення яких він посилається у апеляційній
скарзі, підтверджені наданими ТОВ «МТ холдинг» апеляційному суду документами.

Посилання ОСОБА_1 на можливість встановлення фактично виплачуваної
заробітної плати показаннями свідків не можуть бути взятими до уваги, оскільки
відповідно до частини 2 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України
обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновки суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення
моральної шкоди не спростовуються матеріалами справи та твердженням апеляційної
скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність у
апеляційній скарзі та матеріалах справи підстав для скасування оскаржуваного
рішення, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Керченського
міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року - залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 303, пунктом 1 частини 1
статті 307, частиною 1 статті 308, пунктом 1 частини 1 статті 314 та статтею
315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року - залишити

без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її проголошення,

однак може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції шляхом подачі касаційної скарги

протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.