АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-3627/2007              Головуючий у І
й інстанції -Тимченко
19/23                               Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -   Григорченка Е.І, Максюта Ж.І.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1на
рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 28.02.2007 року, де ставить питання про
скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на
те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права
/а.с. 30-31/.

Зазначеним
рішенням суду від 28.02.2007 року відмовлено ОСОБА_1. у задоволенні позовних
вимогах /а.с. 25/.

Судом
першої інстанції встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду
від 08.05.2003р. з ОСОБА_2. на користь дочки позивача ОСОБА_3. стягнено борг в
сумі 19188грн./а.с. 7/. Зазначене
рішення вступило в законну сила та знаходиться на стадії виконання.

Павлоградським
MB УМВС України в Дніпропетровської області було відмовлено
у задоволенні заяви ОСОБА_2. про порушення кримінальної справи по відношенню
ОСОБА_1., за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ст. 190 КК
України /а.с. 9,12/.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в позовних
вимогах, оскільки звернення до правоохоронних органів щодо неправомірних дій
особи незалежно від заходів, які вживають ці органи для з'ясування дійсних
обставин, не може бути розцінено, як дії відповідачки, направлені на приниження
честі та гідності позивача.

Крім
того, відсутні докази вини відповідачки у невиконанні зазначеного рішення суду
про стягнення боргу, до того ж позивач не є стороною у виконавчому провадженні.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення, з наступних підстав.

Вирішуючи
даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи
сторін та, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в
матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

При вище
наведених обставинах справи, суд першої інстанції, керуючись діючим
процесуальним та матеріальним законом, зокрема ст. ст. 10, 60, ЦПК України, ст.
1167ЦК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову позивачу в його
позовних вимогах, оскільки позивач, у відповідності до ст. 10 ЦПК України,
повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням
положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте
докази, які б підтверджували в установленому законному порядку те, що позивачка
спричинила позивачу моральну шкоду, суду не надані.

Доводи,
приведені в апеляційній скарзі, є безпідставними, до того ж вони водяться до
переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого
тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Відповідно
ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

Справа
судом 1-ї інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих
суду доказів.

Судом
апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального
закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким
чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає
вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього
часу.