Справа
№33ц-110/07                                                  Головуючий у 1 інстанції - Демкович Ю.Й.
Категорія - 26                                                                        Доповідач - Русинчук М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29
травня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ в касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Стрільчука В.А., Расевича С.І., Русинчука М.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу за
касаційною скаргою відповідача на рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 18 травня 2004 року та рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 4 листопада 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2004 року ОСОБА_3. звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу за договором купівлі-продажу в
сумі 10 000 грн., посилаючись на те, що останній у вересні 2002 року купив у
нього пересувну електростанцію, за яку частину грошей віддав відразу, а решту
10 000 грн. зобов'язувався сплатити пізніше.

Оскільки ОСОБА_2. відмовляється
виконувати взяте на себе зобов'язання, позивач просив стягнути в його користь з
відповідача недоплачену суму.

Протокольною ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 18 березня 2004 року проведено заміну неналежного
позивача ОСОБА_3 належним позивачем ОСОБА_1 (а. с. 29).

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 18 травня 2004 року позов задоволено і постановлено
стягнути з ОСОБА_2. в користь ОСОБА_1. 10 000 грн. боргу та 101 грн. судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 4 листопада 2004 року рішення суду першої інстанції
скасоване і постановлене нове рішення, яким з ОСОБА_2. стягнуто в користь
ОСОБА_1. 5 000 грн. боргу і 51 грн. судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення апеляційного суду з направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні, виходячи з
наступного.

Задовольняючи повністю позов, суд
першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами у вересні 2002 року
був укладений усний договір купівлі-продажу, за яким позивач передав
відповідачу пересувну електростанцію, за яку останній сплатив 5 000 грн.

2

За відсутності в справі інших доказів щодо обумовленої
сторонами ціни проданої речі суд апеляційної інстанції обгрунтовано взяв до
уваги письмові пояснення відповідача про те, що він домовлявся з позивачем про
купівельну ціну електростанції в 10 000
грн. (а. с 14-15), і на основі цього дійшов правильного висновку про
невідповідність висновку суду першої інстанції щодо ціни придбаної відповідачем
за згаданим договором речі обставинам справи, у зв'язку з чим правомірно
скасував рішення суду першої інстанції і постановив нове рішення про стягнення з відповідача в користь позивача 5
000 грн. боргу та 51 грн. судових витрат.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335
цього Кодексу суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одного
доказу над іншим.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду
постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення відсутні.

Доводи
відповідача про обумовлену сторонами ціну придбаної ним електростанції в 5 000 грн. спростовуються вище наведеними його
письмовими поясненнями, які він давав працівникові міліції. Ці пояснення
є письмовими доказом, яким можуть підтверджуватись умови укладеного між
сторонами усного договору купівлі-продажу, зокрема, і щодо ціни його предмета.

Твердження
ОСОБА_2. про те, що він не давав цих пояснень та не ставив свого підпису під
ними, про що він заявляв в суді першої інстанції і у зв'язку з цим ставив
питання про призначення експертизи, спростовуються змістом протоколу судового
засідання (а. с. 28-31), з якого вбачається, що відповідач та його представник
не висловлював таких заперечень і не заявляв зазначеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 4 листопада 2004 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.