УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня
2007р.                                                                                          м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,
Шишко А.І., Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення відсотків за договором позики, індексу
інфляції та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Хустського районного суду від 26 листопада 2003 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 21 вересня 2004 року, -

встановила:

У липні
2003 року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом доОСОБА_2про стягнення відсотків
по договору позики, суми індексу інфляції та моральної шкоди.

Рішенням
Хустського районного суду від 26.11.2003 року позов задоволено частково,
стягнуто зОСОБА_2в користь позивача три відсотка річних за час просрочення
виконання грошового зобов"язання в розмірі 450 грн., в частині стягнення
моральної шкоди -відмовлено. Додатковим рішенням Хустського районного суду від
2.07.2004 року відмовлено ОСОБА_1. також в задоволенні її вимог про стягнення
30% річних за користування позикою по ставці банку.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 21.09.2004 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скаргиОСОБА_2посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим просив скасувати постановлені
судові рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що відповідно
до вимог ст..214 ЦК України
/в редакції 1963 p./
, боржник, що просрочив
виконання грошового зобов
"язання, зобов "язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь час просрочення, а також три проценти
річних із просроченої суми. Оскільки відповідач повинен був повернути борг
31.12.2001 p.,
a повернув його тільки 26.12.2002 року, то суд, виходячи із
суми основного боргу в розмірі

Справа №
33-ц-358кс/07р.                                       Головуючий
у 1 інстанції Фула М.Ю.

Категорія
32                                                               Доповідач
Вакарук В.М.

15000 гривнів,
прийшов до правильного висновку про стягнення з нього зазначених відсотків в
розмірі 450 грн.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з таким рішенням суду, залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст..335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення постановлені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

Ух валила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 26 листопада 2003 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від 21 вересня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.