Справа № 22ц-2588/2007 р.                          Головуючий
інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі: головуючого судді Даценко Л.М.
суддів Коцюрби О.П., Олійника В.І. при секретарі Сторожук І.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області
від 12 червня 2007 р. в справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування
моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання
недійсними державних актів про право власності на землю, -

встановила:

У липні 2005 року ОСОБА_1звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому
просив усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та стягнути моральну
шкоду, посилаючись на те, що йому згідно державного акту на право приватної
власності на землю від 12.07.2002 р. належить на праві приватної власності
земельна ділянка площею 0,200 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Відповідачі самовільно захопили частину його земельної ділянки, порушили
межу, встановлену землевпорядною організацією, знищили межові знаки між
суміжними земельними ділянками, використовують частину його земельної ділянки
для своїх власних потреб.

Просив зобов'язати відповідачів усунути порушення його
права власності на земельну ділянку з боку відповідачів, зобов'язавши їх
повернути незаконно захоплену частину земельної ділянки в його володіння,
привести незаконно захоплені частини земельних ділянок у стан придатний для
використання, поновити державні межові знаки у відповідності до акту
землевпорядної організації, стягнути 2000 грн. моральної шкоди, матеріальні
витрати в сумі 252 грн. 50 коп. та судові витрати.

В ході судового розгляду відповідачка
ОСОБА_2пред"явила зустрічний позов, в якому просила визнати недійсними
державні акти на право приватної власності на землю на її ім"я та на
ім"я ОСОБА_1.,

оскільки
вони не відповідають фактичному землекористуванню кожної із сторін на момент
виготовлення технічної документації.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 12 червня 2007 року позов задоволено частково, зобов"язано
відповідачку ОСОБА_2усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1суміжною земельною
ділянкою по межі відповідно до державних актів на право приватної власності на
землю вздовж лінії від точок „Е" до „А" по АДРЕСА_1, стягнуто 268
грн. 50 коп. судових витрат, в задоволенні позову до ОСОБА_3. та ОСОБА_4. та
решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині відмови в позові і ухвалити нове про задоволення його
позову, посилаючись на неповне з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_3. та ОСОБА_4. про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою та в позові про відшкодування
моральної шкоди суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що в
судовому засіданні не встановлено незаконного використання шляхом захоплення
частини земельної ділянки та знищення межових знаків відповідачами ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. і заподіяння моральної шкоди.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Встановлено, що згідно державного акту на право приватної
власності на землю від 12.07.2002 р. ОСОБА_1. належить на праві приватної
власності земельна ділянка площею 0,200 га, яка розташована по АДРЕСА_1, (а. с.
6)

Встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на
землю від 16.07.1998 р. ОСОБА_2передано у приватну власність земельну ділянку
площею 0,669 га, яка розташована в с
АДРЕСА_2, зовнішні межі ділянки № 3 площею 0, 096 га від точки „Б" до
„В" межують із земельною ділянкою ОСОБА_1. (а. с. 21)

Встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_5. перейшла у власність відповідачів
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. в порядку дарування в розмірі 0,704 га. згідно плану
зовнішніх меж, вказаних в державному акті на право власності на землю, та
погоджених і встановлених на місцевості (а. с. 23,77-81)

Встановлено, що згідно державного акту на право приватної
власності на землю від 22.05.2003 р. ОСОБА_3. та ОСОБА_4передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,704 га, яка розташована в с АДРЕСА_3,
зовнішні межі ділянки № 2 площею 0,150 га від точки „А" до „Б"
межують із земельною ділянкою ОСОБА_1. (а. с. 32)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка
ОСОБА_2надала суду акт відведення на місцевості та погодження зовнішньої межі
земельної ділянки, а позивач та відповідачі ОСОБА_3. і ОСОБА_4такого акту не
надали.

Встановлено, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №
77/06 від 18 грудня 2006 р. відхилення між площею та межами фактичного
користування земельними ділянками належними ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та
ОСОБА_4і площею та межами, які зазначені в правовстановлюючих документах, має
місце тільки земельна ділянка, що належить ОСОБА_2(а. с. 99-106)

Встановлено, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження позовні
вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки з боку відповідачів ОСОБА_3.
та ОСОБА_4. не вбачається порушення прав позивача, а з боку відповідачки
ОСОБА_2допущені порушення не з її вини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав правової
оцінки зведеному плану ділянок, виготовленому ТОВ „Земельний кадастр" (а.
с. 10), з якого вбачається порушення відповідачами меж землекористування,
колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки позивач відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів тим обставинам, що межі його земельної
ділянки були встановлені у натурі (на місцевості) відповідно до вимог ст. 125
ЗК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків, викладених
в рішенні суду першої інстанції.

Рішення суду в частині часткового задоволення позову до
відповідачки ОСОБА_2та в частині відмови в зустрічному позові в апеляційному
порядку не оскаржується.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду відповідають
обставинам справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 12 червня 2007 р. залишити без мін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.