Справа № 22-2659 / 2007
р.                        Головуючий у 1
інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року                                                                                        м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:     Белки В.Ю.

суддів :                 Боєвої В.В., Глазкової О.Г.,

при секретарі:
Степановій Н.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою З AT КБ "ПриватБанк"
на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2007
року по справі за заявою ЗАТ КБ
"ПриватБанк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1суми
заборгованості по кредиту,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007
року ЗАТ КБ "ПриватБанк"
звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1суми
заборгованості по кредиту.

Ухвалою судді
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2007 року відмовлено
в прийнятті заяви ЗАТ КБ
"ПриватБанк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1суми
заборгованості по кредиту.

В апеляційній
скарзі ЗАТ КБ "ПриватБанк",
посилаючись на порушення судом норм процесуального   права,
просить ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1) частини 1 статті 312 ЦПК
України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Так, звернувшись
до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника - ОСОБА_1. суми боргу з
відсотками за кредитним договором, ЗАТ КБ
„Приватбанк" посилався на ст.
ст. 95, 96, 98 ЦПК України, якими передбачено право особи на звернення до
суду  в порядку наказного провадження.

Статтею 100 ЦПК
України передбачені підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового
наказу і, виходячи з пункту 2) частини 1 цієї статті, суддя відмовляє у
прийнятті заяви якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Постановивши 15
травня 2007 року ухвалу про відмову КБ
"ПриватБанк" у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя
вважав, що з матеріалів справи вбачається спір про право і роз*яснив в цій
ухвалі право ЗАТ КБ „Приватбанк"
звернутися до суду в порядку позовного провадження.

З матеріалів
справи видно, що суддя суду першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на
те, що строк дії кредитної картки на день подачі цієї заяви ще не закінчився,
тому

2

неможливо визначити, чи має місце неповернення   боргу боржником ОСОБА_1., тобто, відсутня
безспірність такого стягнення у порядку наказного провадження.

За таких
обставин судова колегія вважає, що ухвала від 15 травня 2007 року про відмову у
прийнятті зави про видачу судового наказу постановлено з додержанням вимог
закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314,
317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу З AT КБ "ПриватБанк" відхилити.

Ухвалу судді
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців.