РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року                                                                              м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого-судді                                 Соколовського
В.М. ,

суддів:                                                     Горблянського Я.Д.,  Матківського Р.Й.

секретаря                                                Довжинської
Н.Б.,

з
участю    апелянтки                            ОСОБА_1.,

відповідача                                             ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 червня 2007р., -

встановила:

06
березня 2007 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  до досягнення дитиною
повноліття.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 04 червня 2007 року позов ОСОБА_1.
задоволено частково. Вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки
аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  в розмірі 18% від усіх видів доходів
відповідача,  починаючи з 06.03.2007 року
до досягнення дитиною повноліття. В дохід держави стягнуто з ОСОБА_2 51 грн.
державного мита і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

На дане
рішення ОСОБА_1. подала
апеляційну скаргу,  зазначаючи,  що воно є незаконним і підлягає скасуванню.
Зокрема,  при постановленні рішення судом
не взято до уваги і не дано належної оцінки тим обставинам,  що з грудня 2006 року відповідач з власної
ініціативи покинув сім"ю та припинив надавати кошти на утримання дитини і
аліментні зобов"язання ним не виконуються по даний час.  Не вірно враховано судом і матеріальне
становище платника аліментів та ту обставину,
що він свою частку власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 в
м.  Івано-Франківську залишив дитині.
Його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти в більшому
розмірі,  ніж постановлено судом.  Що ж стосується його частки на нежитлове
приміщення,  то воно належало матері і
бабусі апелянтки,  а пізніше тільки
їй,  яке вона приватизувала на себе і
дитину.

Просила
скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення її позовних вимог
в повному об"ємі.

Справа №
22-ц-933/2007 р.                        Головуючий
у 1 інстанції Шалаута Г.І.

Категорія
36                                                 Доповідач
Соколовський В.М.

В судовому засіданні
апелянтка підтримала вимоги скарги з вище наведених мотивів та просила її
задовольнити.

Відповідач
вимоги апеляційної скарги не визнав,
вважає її безпідставною,  а
рішення суду законним і обгрунтованим,
яке просив залишити без змін.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,  сторони
з 09 серпня 1995 року перебуають у зареєстрованому шлюбі (а.с.  3),
від даного шлюбу у них є неповнолітній син ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.  4). З грудня місяця 2006 року позивачка та
відповідач не проживають однією сім"єю і відповідач перестав надавати
кошти на утримання дитини,  про що
ствердила позивачка ОСОБА_1. та не заперечив відповідачОСОБА_2 в судовому
засіданні.

ОСОБА_1.
являється суб"єктом підприємницької діяльності як фізична особа (а.с.  12) та отримує орендну плату за передачу в
оренду нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в розмірі 600 грн. на місяць,  що підтверджується договором оренди від
01.01.2007 року (ах. 27-29).

Згідно
свідоцтва про право власності від 20.10.2004 року (а.с.  13),
ОСОБА_1. та її
сину ОСОБА_3 належить на праві приватної власності,  по 1/2 частки кожному,  нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Сума
нарахованої заробітної плати у ОСОБА_1. за період з січня по квітень 2007 року
становить 4070 грн. 24 коп. (згідно довідок про середню зарплату,  а.с.
19, 20),  а дохід від
підприємницької діяльності за 1-ий квартал 2007 року становить 1800 грн.
(згідно податкової декларації,  а.с.  30-33).

Військовослужбовець
військової частини 1241 м Івано-Франківська ОСОБА_2. за період з грудня 2006
року по травень 2007 року отримав грошове забезпечення в сумі 7532 грн. 26 коп.
(згідно довідки від 01.06.2007 року,
а.с.  17).

На
підставі довідки Івано-Франківської міської дитячої поліклініки від 29.05.2007
року (а.с.  18),  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
знаходиться на диспансерному обліку в зазначеній поліклініці з
діагнозом: хронічний риносинуіт,
викривлення носової перегородки,
сколіотична постава.

При
постановленні рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1,
суд першої інстанції,  враховуючи матеріальне становище сторін,  прийшов до висновку,  що з відповідача необхідно стягувати аліменти
на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 18 відсотків від усіх видів його
доходів,  що буде відповідати однаковому
матеріальному становищу сторін і забезпечить позивачці додаткові витрати на
сина.

Однак,  за вище зазначених обставин,  суд першої інстанції,  як вважає колегія суддів,  правильно та повно дослідивши обставини по
справі,  прийшов до помилкового висновку
про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 18 відсотків
від усіх видів його доходів,  про що
зазначив в резолютивній частині рішення.

Оскільки,  відповідно до норм ч.3  ст.
181 СК України,  кошти на
утримання дитини (аліменти) присуджуються не в процентному відношенні,  а у частці від доходу її матері,  батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім
того,  судом в резолютивній частині
рішення взагалі не зазначено,  що,  згідно ч.2
ст. 182 СК України,  мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,  хоча на дану
статтю суд послався при постановленні рішення.

За таких
обставин,  колегія суддів рахує за
необхідне змінити рішення суду в частині розміру стягнення аліментів у частках
від доходу,  а не в процентному
відношенні,  як зазначив суд,  враховуючи потребу дитини на додаткові
матеріальні витрати та матеріальне становище відповідача,  а в резолютивній частині рішення вважає за
потрібне зіслатись і на норму ч.2
ст.  182 СК України про мінімальний
розмір аліментів.

Враховуючи
наведене та на підставі  ст.
ст.  181,  ч.3 та 182,
ч. 2 СК України,  керуючись  ст.
ст.  307, 309, 313, 314, 316, 367
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Івано-Франківського міського суду від 04 червня 2007 року змінити.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягувати
з ОСОБА_2,  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  проживаючого в АДРЕСА_2,  військовослужбовця військової частини 1241 м.  Івано-Франківська,  в користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  аліменти
в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу),
але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Стягнення проводити з 06.03.2007 року до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення
в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми
платежу за один місяць.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.