Справа №22 ц -678/ 2007р                                Головуючий
у І інстанції Одерій СМ.
-41                                                                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем      України

24 липня 2007
року   колегія суддів судової палати у
цивільних справах   Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів   Кочегарової Л.М., Кучерявої В.Ф.

з участю
секретаря Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „
Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" ( далі ВАТ „ММК
"ім. Ілліча") про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок
при звільненні з роботи та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою
позивача на рішення Іллічівського районного суду М.Маріуполя від 14 червня 2007
року,-

встановила:

Рішенням
Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 14 червня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за несвоєчасний розрахунок
при звільненні за період з 29.06.2006 року по 06.07.2006 року у розмірі 470,68
грв   і відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і постановити нове
про задоволення його позову, посилаючись на те, що суд зробив висновки, які не
відповідають фактичним обставинам справи і неправильно застосував норми
матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача і його представника, які підтримали доводи
апеляційної скарги, заперечення представника відповідача, який просив відхилити
апеляційну скаргу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно
-з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день
звільнення.

Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги
про розрахунок.

Про
нарахування суми, належної працівникові при звільненні власник або
уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою
зазначених сум.

Відмовляючи
у задоволенні позову, суд виходив з того, що роботодавцем був проведений
розрахунок при звільненні позивача у відповідності з діючим законодавством,
оскільки позивач після звільнення 29.06.2006 року вимоги про розрахунок не
пред"являв.

Колегія
суддів вважає, що такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і
вимогам закону.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивач знаходився в трудових відносинах з
відповідачем з 16.10.1972 року і працював підручним сталевара у мартенівському
цеху.(а.с. 28).

Згідно
наказу №2540 від 23.06.2006 року ОСОБА_1 звільнений за ст.38 КЗпП України з
29.06. 2006 року у відповідності з заявою від 15.06.2006 року ( а.с.4, 22).

З
виписки рапорту відміток групового наряду вбачається, що в день звільнення
ОСОБА_1 знаходився у щорічній плановій відпустці, а тому в цей же день йому
було направлене повідомлення №15/1 від 29.06.06 року з вказівкою з"явитися
у відділ кадрів для ознайомлення з наказом і отримання трудової книжки, яке він
отримав 30.06.06 року (а.с. 15,17-18,23).

Згідно з
актом від 3.07.2006 року ОСОБА_1 ознайомлений з розпорядженням про припинення
трудового договору, однак, відмовився від підпису, отримання трудової книжки і
розрахунку. Заяви про розрахунок не подавав.(а.с.16).

06.07.2006
року сума розрахунку -1493,76 грв була перерахована на рахунок позивача у
безбалансовому відділенні №2 філії „Іллічівське головне відділення
Промінвестбанку в м.Маріуполі"(а.с. 14,20).

З
урахуванням зазначених обставин справи і вимог закону, суд першої інстанції
повно, всебічно і об"єктивно дослідивши матеріали справи, обгрунтовано
прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача
компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні і відшкодування йому
моральної шкоди, оскільки позивач вимоги про розрахунок не пред"являв, а
тому строки розрахунку відповідачем не порушені.

Обставини,
на які позивач посилається в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду
першої інстанції і не спростовують правильність висновків суду, викладених в
рішенні. Ніяких нових доказів чи обставин, які б могли вплинути на рішення суду
не надано.

Колегія
суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування немає

Керуючись
ст.ст.303,307,308,313-314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 14 червня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з моменту набрання чинності шляхом
подачі касаційної, скарги беспосередньо до суду касаційної інстанції.