Справа №22ц-4212/07 р.                             Головуючий
у 1 інстанції - Бескровна О.Л.
Категорія-36                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
травня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді:                        Бугрим Л.М.

суддів:                                                        Рецебуринського
Ю.Й.

Зінов'євої
А.Г.

при
секретарі:                                 Артамоновій
С.О

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 3 квітня 2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання
непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька від 3 квітня 2007 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного
батька було відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства
та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просив
постановити нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

В
обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що при
наявності в нього інвалідності; потреби у сторонньому догляді; з урахуванням
розміру доходів кожної з сторін та необхідних витрат на його лікування у суду
не було підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник
позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав і просив її
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі
та їх представник до судового засідання не прибули, про день, час та місце
слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши
доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Як
вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив правовідносини, які
виникли між сторонами, надав їм відповідну оцінку і обґрунтовано відмовив
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

При
розгляді справи судом було встановлено, що відповідачі по справі є рідним
доньками ОСОБА_1, 1940 року народження. Останній являється інвалідом другої
групи загального захворювання і потребує стороннього догляду. Позивач отримує
пенсію у розмірі 588 грн. 57 коп., крім того знаходиться під піклуванням
благодійного фонду „Спадщина", в якому декілька разів на рік отримує
допомогу у розмірі від 40 до 200 грн., а також продукти харчування.

Відповідно
до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатною
вважається особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є
інвалідом І, II чи III групи. Особа, що потребує матеріальної допомоги є такою,
якщо

заробітна плата,
пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому
прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким
чином, для стягнення аліментів на батьків, які є непрацездатним, необхідно
наявність трьох вищевказаних ознак, зокрема, щоб сукупний дохід непрацездатного
не забезпечував йому прожиткового мінімуму.

Згідно
ст. 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 p.", прожитковий
мінімум на одну особу, яка втратила працездатність встановлено у розмірі 406
грн. з 01.04.07 р.

Як
вбачається з наданих документів, сукупний дохід позивача складає понад 588 грн.,
що перевищує прожитковий мінімум.

Таким
чином, рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його
скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 307 ч.1 п.1-308, 313, 314 ч.1
п.1, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 3 квітня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання чинності.