Справа № 33-ц-415/07                                           Головуючий
у першій інстанції -Костів О.З.
-19                                                              Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
серпня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Завидовської -
Марчук О.Г.,  Стрільчука В.А.,
Русинчука М. М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ житлового будинку та зустрічного позову ОСОБА_2. до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору дарування,
реєстраційного посвідчення та технічного паспорта на будинок за
касаційною скаргою відповідача ОСОБА_2. на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 5 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 12 вересня 2006 року,

встановила:

В
листопаді 2005 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2. про поділ житлового будинку,  посилаючись на те,  що на підставі договору дарування їй належить
1Л частина жилого будинку в с
АДРЕСА_1,  однак відповідачка,  яка є співвласником даного житла,  чинить їй перешкоди в користуванні
будинковолодінням.

В грудні
2005 року ОСОБА_2 звернулась
з зустрічним позовом до ОСОБА_1
про визнання недійсним договору дарування від 26.07.2005р.,  реєстраційного посвідчення від 15.08.2005р.
та технічного паспорта на будинок від 5.07.2005р.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 5 червня 2006 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 12 вересня 2006 року,  позов задоволено.

В зустрічному
позові відмовлено.

У
касаційній скарзі відповідач просить скасувати вказані судові рішення з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та порушення судами матеріального та процесуального
права.

2

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідно до договору дарування від 26.07.2005р. позивачці належить 1/2
частина будинку АДРЕСА_1,  а відповідачка
є власником другої половини цього будинку.

За
відсутності підстав для визнання згаданого договору дарування недійсним,  суд вірно відмовив у задоволенні зустрічного
позову і задовольнив первісний,
поділивши спірний будинок між сторонами відповідно до їх часток у праві
власності на нього.

Судом
апеляційної інстанції дане рішення обґрунтовано залишено без змін.

Доводи
відповідачки про те,  що суд вирішив
питання про права та обов'язки її чоловіка ОСОБА_3 ,  який не
брав участі у розгляді справи є безпідставні,
оскільки спір,  який виник між
сторонами по справі,  стосується лише
позивачки ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_2.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно
зі  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведенні в
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 5 червня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 12 вересня 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.