УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 грудня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Лященко  Н.П.,

суддів:

Балюка М.І.,

Костенка А.В.,

Берднік І.С.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Сімферопольської районної
державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, треті особи - орган охорони дитинства
при Бахчисарайській районній державній адміністрації, Сімферопольське міжміське
бюро реєстрації та технічної інвентаризації, про визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2003 року ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до Сімферопольської
районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого нотаріусом
Сімферопольської районної державної нотаріальної контори 9 листопада 2001 року
на ім'я її неповнолітнього сина - ОСОБА_3.
Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з будинку АДРЕСА_1.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Бахчисарайського
районного суду від 21 травня 1996 року вона є власником зазначеного будинку, а
тому він не міг входити до спадкової маси. Позивачка просила задовольнити
позов.

Рішенням Бахчисарайського районного суду від 14 вересня
2004 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від               8 лютого 2005
року, позов ОСОБА_1 задоволено: визнано недійсним свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, видане нотаріусом Сімферопольської районної державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_3                         9 листопада 2001 року
на будинок АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, і справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, оспорюване
позивачкою свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане неповнолітньому
ОСОБА_3 на підставі заповіту, складеного ОСОБА_2 та посвідченого приватним
нотаріусом Бахчисарайського районного нотаріального округу 14 вересня 1999
року.

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з жилого будинку з
господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1, яке належало спадкодавцю на підставі договору дарування,
посвідченого Бахчисарайською державною нотаріальною конторою 13 жовтня 1989
року.

Встановивши, що рішенням Бахчисарайського районного суду від 21 травня 1996
року, яке  набрало законної сили та ніким
не оспорено, за ОСОБА_1 визнано право власності на спірний будинок і визнано недійсним вищезазначений договір дарування, суд
дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а
наведені в скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не
спростовують.

Ухвалені у справі рішення є законними й обґрунтованими, тому колегія суддів
вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бахчисарайського районного суду від 14 вересня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 8 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Н.П. Лященко

Судді:

М.І. Балюк

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук