УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 грудня 2007  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Лященко  Н.П.,

суддів:

Балюка М.І.,

Костенка А.В.,

Берднік І.С.,

Прокопчука Ю.В.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до громадської
організації Товариства по спільній охороні транспортних засобів Комбі-2 (далі -
Товариство Комбі-2), ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору позики неукладеним,
визнання договору застави недійсним,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2006 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до
Товариства Комбі-2, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним,
визнання договору застави недійсним.

Зазначав, що він є членом Товариства Комбі-2, на
території якого розташований гараж, що знаходиться в його приватній
власності.  15 січня 2006 року йому стало
відомо, що Товариство Комбі-2 уклало з ОСОБА_4 договір позики від 14 березня
2001 року на суму 65 тис. грн. та договір застави майнових прав від 24 березня
2001 року, за якими земельна ділянка Товариства Комбі-2 переведена на ОСОБА_2,
і з останнім укладено договір оренди цієї ж землі строком на 25 років.  З боку товариства ці угоди підписав колишній
голова правління ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що загальні збори Товариства Комбі-2
не вирішували питання щодо укладення зазначених договорів, позивач просив
визнати договір позики від 14 березня 2001 року неукладеним, оскільки він не
відповідає вимогам ст. ст. 153, 374 ЦК України (1963 року), а з підстав ст. 48
ЦК України (1963 року) договір застави недійсним.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 9 січня
2007 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14
березня 2007 року, позовну заяву ОСОБА_1
повернуто заявнику.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати
постановлені ухвали судів, посилаючись на порушення судами норм процесуального
права, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду позовної заяви
по суті.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його
частини.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд обґрунтовано виходив із того, що
заявлений позов виник з приводу нерухомого майна - земельної ділянки, тому
справа повинна розглядатися за місцем знаходження цього майна відповідно до
вимог ст. 114 ЦПК України.

З таким висновком підставно погодився й суд апеляційної інстанції,
залишаючи ухвалу суду першої інстанції без зміни.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу на ухвалу суду і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято
ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 9 січня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Н.П. Лященко

Судді:

М.І. Балюк

І.С. Берднік

А.В. Костенко

Ю.В. Прокопчук