АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                                                                                                м.  Вінниця

Колегія   суддів
судової   палати   у
цивільних   справах   апеляційного   суду Вінницької області в складі:

Головуючої:
Якути О.І.

Суддів: Медяного
В.М. ,  Пащенко Л.В.

При секретарі:
Яблонській І.Л.

За участю:
сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 24.04.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької
центральної районної клінічної лікарні,
за участю 3-ї особи - ОСОБА_2 про поновлення на роботі,  виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  стягнення моральної
шкоди , -

встановила:

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 24.04.2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати як незаконне,  постановлене з порушенням норм матеріального
права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно
до п.3  ст.  40 КЗпП України,  трудовий договір,  укладений на невизначений строк,  а також строковий договір до закінчення
строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин
обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку,  якщо до працівника
раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Судом
встановлено,  що з березня 2001 року
ОСОБА_1 працював
завідуючим терапевтичним відділенням в Вінницькій центральній районній
клінічній лікарні.

Справа № 22 -
1378 - 2007 р.    Категорія: 40      Рішення постановлено під головуванням
Токар Л.В.

Доповідач: Якута
О.І.

За результатами планової
перевірки терапевтичного відділення від 20.02.2006р.,  відповідно до наказу №44 від 18.042006р. по
Вінницькій ЦРКЛ ОСОБА_1 - завідуючому терапевтичним відділенням було оголошено
догану за самоусунення від виконання прямих функціональних обов'язків ,  відсутність належного контролю за
статистичною звітністю,  нераціональне
використання терапевтичних ліжок,  що
призвело до зниження якості лікувально-діагностичного процесу (а.с.  18).

При
цьому ,  в ряді випадків клінічні
діагнози хворим не встановлювались після трьох діб перебування в
стаціонарі,  були відсутні сумісні огляди
важкохворих лікуючим лікарем та завідуючим відділення.

15.09.2006р.
в Вінницькій центральній районній клінічній лікарні працювала атестаційна
комісія управління охорони здоров'я та курортів яка виявила ряд серйозних
недоліків,  зокрема,  завідуючим терапевтичним відділенням не було
надано необхідних документів ,  в тому числі,  аналітичну довідку роботи терапевтичної
служби,  критерії оцінки якості
лікування.

Крім цього,  до інформаційно -
аналітичного центру в період з 01.09.2006р. по 15.09.2006р. не було здано 36
історій хвороби в яких знаходились картки вибувших із стаціонару.

Згідно
наказу №102 від 12.10.2006р.,  ОСОБА_1,
за неодноразове порушення правил внутрішнього розпорядку
,  невиконання вимог головного лікаря
ВЦРКЛ від 18.04.2006р. №44 ,  низьку
якість аналітичної роботи у відділенні,
втрату контролю за роботою відділення було оголошено догану та
попереджено,  що у разі не усунення
протягом місяця виявлених недоліків розглядатиметься питання про доцільність
перебування його займаній посаді (а.с.
16-17).

Вищезазначені
накази позивачем не оскаржувались.

Крім
того,  24.12.2006р. ОСОБА_1 відмовив у
госпіталізації до терапевтичного відділення хворого ОСОБА_3 ,  і лише після втручання заступника головного
лікаря по медичній частині хворого було госпіталізовано.

27.12.2006р.
позивач відмовився оглянути хвору ОСОБА_4,
яка була доставлена в приймальне відділення лікарні швидкою допомогою.
Рішенням консиліуму лікарів хвора була госпіталізована до терапевтичного
відділення (а.с.  15),  про що 28.12.2006р. було складено доповідну
записку заступником головного лікаря по медичній частині (а.с.  13).

Згідно
наказу №20/98-к від 26.01.2007р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за
неодноразові порушення трудової дисципліни та неналежну організацію лікувально
- діагностичного процесу.

Копію
наказу №20/98-к від 26.01.2007р. про звільнення,  трудову книжку та розрахунок в бухгалтерії
ОСОБА_1 відмовився отримувати,  що
підтверджується актом від 26.01.2007р. (а.с. 22),  після чого 29.01.2007р. на адресу останнього
було надіслано рекомендованим листом копію наказу та повідомлення про отримання
трудової книжки.

Розірвання
трудового договору з позивачем було підставно проведено без згоди
профспілкового комітету лікарні №3 ,
оскільки ,  20.05.2006р. він
вийшов з членів профспілки за власним бажанням.
Узгодження його звільнення з обласним терапевтом,  на що посилається позивач,  не передбачено чинним законодавством чи
Статутом ВЦРКЛ.

Також,  позивачем не надано суду доказів,  що з боку головного лікаря на нього
вчинювався тиск.

За таких
обставин,  суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову у задоволенні позову ,  а тому підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди - немає.

Рішення
суду є законним та обґрунтованим,
постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права і
доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  керуючись  ст.
ст.  307,  308,
312-315 ЦПК України,  колегія
суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 24 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її проголошення
до Верховного Суду України.