Справа № 22ц-2502 2007 року                            Головуючий у 1
інстанції Купрієнко C.I.
Категорія 13                                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І., суддів: Касьяненко Л.І., Поліщука М.А.., при секретарі
Якимець Ю.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 5
червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання
договору дарування недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

встановила:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила
визнати недійсним договір дарування 9/20 часток жилогоАДРЕСА_1, укладений 28
вересня 2001 року між нею та відповідачем ОСОБА_2., посвідчений приватним
нотаріусом Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_4 по реєстру №3887,
посилаючись на те, що вказаний договір вона уклала внаслідок помилки. У ході
розгляду справи позивачка доповнила позовні вимоги та просила визнати недійсним
також договір дарування спірної частки будинку, укладений 28 серпня 2006 року
між ОСОБА_2. та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Вишгородської
районної державної нотаріальної контори по реєстру №2-2427.

Рішенням Вишгородського районного суду від 5 червня 2007 року у задоволенні
позову відмовлено..

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що жилий АДРЕСА_1належав на праві
власності ОСОБА_1 28.12.1996 року позивачка подарувала 11/20 часток будинку
своєму сину ОСОБА_2, а 28 вересня 2001 року уклала з ним договір дарування 9/20
часток вказаного будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського
нотаріального округу ОСОБА_4 по реєстру №3887.
28 серпня 2006 року  ОСОБА_2
подарував вказану

частку
будинку своїй дружині ОСОБА_3 Договір посвідчений державним нотаріусом
Вишгородської районної державної нотаріальної контори по реєстру №2-2427. Після
укладання вказаних договорів позивачка продовжує проживати у будинку і
користуватись відокремленою його частиною.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з положень
ст. 56 ЦК України
1963 року та недоведеності позовних вимог позивачки про те, що оспорюваний
договір вона уклала внаслідок помилки.

Висновки суду
відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді
справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростовували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення
Вишгородського районного суду від 5 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.