УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                             Луніна
С. В.

суддів                                                 Кузнєцової
О.О.

Берещанської
І.І.

при
секретарі                                    Урденко
Г.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим
адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства транспорту та зв'язку України про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення з посади,
поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

за
апеляційними скаргами Міністерства транспорту та зв'язку України та ОСОБА_2 на
постанову Ялтинського міського суду АР Крим від 11.12.2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Міністерства транспорту та зв'язку України,  в якому просив визнати незаконним та
скасувати наказ Міністерства транспорту та зв'язку України № 1000 від
09.10.2006 року „Про звільнення з посади начальника Ялтинського морського
торгівельного порту",  поновити його
на вказаній посаді та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

Вимоги
мотивовані тим,  що він безпідставно та з
порушенням вимог закону стосовно процедури звільнення працівника з роботи був
звільнений з посади з розірванням з ним трудового контракту.

Так,  наказом № 1000 від 09.10.2006 року ОСОБА_1 звільнено з
посади за те,  що він не забезпечив
ефективного використання закріпленого за портом державного майна,  що призвело до зменшення обсягу
вантажоперевезень у порівнянні з 2005 роком,
знизились доходи порту,  зросла
дебіторська та кредиторська заборгованість,
що свідчить про невиконання ним умов контракту. При цьому Міністерство
посилається на порушення позивачем
ст.  39 КЗпП України. Підставою
для його звільнення,  як вбачається з
наказу,  є службова записка виконуючого
обов'язки директора „Укрморрічфлоту". Як зазначив позивач,  вказана службова записка стосується першого
півріччя 2006 року,  коли ОСОБА_1 керував на
посаді начальника порту лише чотири повні місяці. Вже станом на вересень 2006
року порт почав працювати в режимі прибутку,
були напрацьовані нові контракти,
які суттєво збільшили обсяг вантажоперевезень,  була погашена кредиторська
заборгованість,  наполовину зменшилась
дебіторська заборгованість. Все це було досягнуто завдяки покращенню
організаційної діяльності

Справа №
22-1537/07                    головуючий-суддя
суду першої інстанції Руденко В.В.

суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Кузнецова О.О.

керівництва порту та його служб. За наслідками роботи за дев'ять місяців
2006 року порт значно покращив свої показники,
та на період звільнення ОСОБА_1
з посади підстав для розірвання з ним контракту не було,  оскільки він,
як керівник,  порушень контракту
не допустив. Позивач також вказав,  що
згідно контракту та додатку до нього,
показники його діяльності,  як
начальника порту,  оцінюються
поквартально та за показниками роботи за рік. Крім того,  в службовій записці виконуючого обов'язки
директора „Укрморрічфлоту" за результатами роботи за 6 місяців 2006 року
вказано,  що позивач,  як начальник порту,  підлягає дисциплінарному стягненню.
Проте,  його у порушення строків
притягнення до дисциплінарної відповідальності звільнили з роботи за
порушення,  які мали місце до 01.07.2006
року,  та які були відомі Міністерству
транспорту та заявку України при здачі звіту за перше півріччя 2006 року до
середини липня 2006 року.

Постановою
Ялтинського міського суду АР Крим від 11.12.2006 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства транспорту та зв'язку
України № 1000 від 09.10.2006 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника Ялтинського морського торгівельного порту. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на
посаді начальника Ялтинського морського торгівельного порту з 10.10.2006 року.
Стягнуто з Міністерства транспорту та зв'язку України на користь позивача за
час вимушеного прогулу 12 952,  50 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат.

Не
погодившись з постановою суду,
Міністерство транспорту та зв'язку України подало апеляційну
скаргу,  в якій ставить питання про її
скасування,  як постановленої з
порушенням норм матеріального та процесуального закону. Апелянт просить
ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог,  вказавши,
що наказ № 1000 від 09.10.2006 року „Про звільнення ОСОБА_1" видано у межах
компетенції та відповідно до умов Контракту та трудового законодавства.

ОСОБА_2також
подав апеляційну скаргу та просив постанову суду скасувати,  провадження по справі закрити, ,  посилаючись на те,  що вказана справа не підлягає розгляду у
порядку адміністративного судочинства

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню,  а
провадження по справі повинно бути закрито з наступних підстав.

Так,  з матеріалів справи і слідує,  що ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства транспорту та
зв'язку України про поновлення на роботі на посаді начальника Ялтинського
морського торговельного порту та стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

За
наслідками розгляду справи за нормами Кодексу адміністративного судочинства
України судом першої інстанції ухвалено постанову.

Проте,  відповідно до
ст.  ст,  2,  3,  17 КАС України,  в порядку адміністративного судочинства
вирішуються лише публічно-правові спори із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень,  дій чи
бездіяльності,  з метою захисту
прав,  свобод та інтересів фізичних
осіб,  прав та інтересів юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади,  органів місцевого
самоврядування,  їхніх посадових і
службових осіб,  інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Специфікою
публічно-правового спору є,  крім
суб'єктного складу,  підстави виникнення
цього спору.

Виходячи з
наведеного,  колегія суддів вважає,  що даний спір виходить за межи
публічно-правового,   оскільки  його
предметом  є  наказ
Міністерства про  звільнення