Справа 22ц -949/ 2007 р.                   Головуючий в
1-ій інстанції Бечко Є.М.
цивільна.                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

11 червня 2007 року.                Апеляційний суд Чернігівської
області

в складі:
головуючого - судді Смаглюк Р.І.,  судді
Бобрової І.О.,  Зінченко СП.,

при секретарі
Вареник О.М.

з участю
позивачки,  її представника,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської
області в м.  Чернігові апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.  Чернігова від 6 квітня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку
користування квартирою між співвласниками,
-

встановив:

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і справу
направити на новий судовий розгляд,
оскільки рішення є необгрунтованим і незаконним з таких підстав.

В січні 2007 року позивачка
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про встановленням
порядку користування житлом в м.  Чернігові
по АДРЕСА_1,  яке на праві спільної
часткової власності належить сторонам та їх неповнолітній дочці ОСОБА_3,  1994 року народження,  на підставі свідоцтва про право власності від
9 листопада 2000 року. Спірна квартира має три ізольовані кімнати,  після розірвання шлюбу сторін фактично в ній
проживає дві сім"ї: позивачка з донькою та відповідач з дружиною. Загальна
площа квартири становить 64, 9 кв.м,
кожен власник має право користування 12, 8 кв.м житлової площі,  але відповідач самовільно зайняв кімнату 16,
9 кв.,  чим погіршив умови проживання
позивачки та їх доньки. Тому,  виходячи з
наявних можливостей спільної квартири,
позивачка просить виділити в користування відповідачу кімнату площею 12,
6 кв. м з лоджією площею 2, 7 кв.м,
виділити їй з донькою в користування кімнати площею 16, 9 кв.м та 9, 1 кв. м з балконом 0, 8 кв. м,  залишити в спільному користуванні
коридор,  кухню,  ванну,
вбиральню,  вбудовану шафу.

2

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Чернігова
від 6 квітня 2007 року позов задоволено.
Суд встановив,  що на кожного
співвласника квартири АДРЕСА_1,  м.
Чернігова припадає по 12, 86 кв.м.
жилої площі. Тому виділення відповідачу кімнати розміром 12, 6 кв.м з
лоджією відповідає розміру його частки в користуванні жилою площею і не порушує
права інших співвласників. Приміщення загал ьного користування суд залишив в
спільному користуванні сторін.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1вважає вказане рішення таким,  що не відповідає  ст.
ст.  212-215 ЦПК
України,  з таких підстав. Суд не
встановив дійсної вартості квартири і виділив йому кімнату,  вартість якої менша його частки,  тому позивачка повинна сплатити йому різницю;
не викликав свідків,  про виклик яких він
заявив клопотання,  та не витребував
інших доказів у справі; не врахував,  що
між ними мала місце усна домовленість про такий порядок користування,  який склався до звернення позивачки до суду.
Судом не враховано,  що фактично
позивачка порушує права їх неповнолітньої доньки,  забороняючи спілкування з батьком,  а також його пропозиції провести обмін
спільного житла на окремі квартири. Тому просить скасувати рішення суду першої
інстанції і справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення позивачки,  вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що вона не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що сторони
та їх неповнолітня донька є власниками квартири АДРЕСА_1 в м.  Чернігові в
рівних частинах кожен /л.с. 8/. Жила площа квартири становить 64, 9 кв. м,  має три ізольовані кімнати /л.с.  8-10,  14-15/,
кожному з них належить право користування жилою площею 12, 86 кв. м.  При наявності кімнати площею 12,
6 кв. м з лоджією площею 2, 7 кв. м суд обґрунтовано виділив в користування відповідачу цю
кімнату,  залишивши в користуванні сторін
та їх доньки місця загального користування: кухню,  коридор,
ванну,  вбиральню,  вбудовану шафу.

Доводи
апелянта щодо визначення вартості квартири та стягнення на його користь різниці
в вартості не стосуються вимог щодо порядку користування квартирою,  тому що це має значення при вирішенні питання
поділу майна відповідно до належних часток. Доводи щодо невиклику свідків та
невитребування інших доказів не впливають на правильність рішення суду першої
інстанції і клопотання з цього питання ним вирішено відповідно до вимог ЦПК
України / л.с. 52-52зв./. Доводи щодо порушення прав неповнолітньої
доньки,  усної домовленості про порядок користування
квартирою,  обміну її на окремі жилі
приміщення не були предметом судового розгляду,
тому не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги
позивача,  яка не ґрунтується на
підставах направлення справи на новий судовий розгляд,  передбачених
ст.  311 ЦПК України.

3

За таких обставин доводи відповідача щодо
незаконності рішення не відповідають встановленим обставинам справи.

Тому
апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню,  рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303,
.307,  308,  313-315,
317,  319 ЦІЖ
України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.  Чернігова
від 6 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.