Справа
№ 22-ц-2390/2007                                     Головуючий у І
інстанції Ярмола О .Я.
Доповідач у II інстанції Березовенко Р.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21   серпня
2007   року   колегія
суддів   судової   палати
в   цивільних   справах апеляційного суду Київської області
у складі: головуючого: Приходько К.П. суддів: Березовенко Р.В.,  Оношко Г.М.
при секретарі: Бобко О.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення    Білоцерківського міськрайонного суду Київської
області від 21 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2,    ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
перевіривши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника позивача,  колегія суддів,

встановила:

У лютому
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом і просив стягнути з
відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 633, 05 грн. та
моральну в розмірі 6000 грн.

Свої
позовні вимоги обґрунтовував тим,  що
22.07.2006 року відповідачі по справі незаконно проникли на його город та
зривали плоди абрикоси,  пошкодивши при
цьому 50 кущів картоплі вартістю 100 грн., 30 кг буряка вартістю 45 грн.,  абрикоси 40 кг на суму 320 грн.,  дерево якої пошкодили. Шкода становить 90
грн. У зв»язку з інцендентом у нього погіршилося самопочуття і він витрачав
кошти на придбання ліків на суму 78, 05 грн. Неправомірними діями відповідачок
також йому було заподіяно моральну шкоду,
яку він оцінює в 6000 грн.

Рішенням
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2007 року
в позові було відмовлено.

Непогодившись
з вказаним рішенням суду позивачем було подано апеляційну скаргу,  в якій він просить рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2007 року скасувати,  оскільки воно є незаконним та
необгрунтованим,  оскільки висновки суду
не відповідають дійсним обставинам справи,
недоведеністю самих обставин справи,
які суд вважає встановленими та неправильним застосуванням норм
матеріального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивач ОСОБА_1 протягом
тривалого часу обробляє земельну ділянку,
яка знаходиться неподалік його садиби по вул. Глиняна в м.  Біла Церква і яка належним чином,  згідно діючого законодавства,

йому не виділялася. На земельній ділянці позивач вирощує сільгосппродукцію:
кортоплю,  буріки та інше. Є там і
плодове дерево - абрикоса,  яке росте на
відстані 1 метру від межі. Вказана земельна ділянка належним чином,  відповідно до існуючих норм,  не огорожена.

22 липня
2006 року відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3проходили повз вище вказану земельну
ділянку і зірвали з дерева кілька абрикос,
в результаті чого між ними та донькою позивача ОСОБА_4 виникла
сварка,  яка переросла в бійку,  в результаті якої відповідачкі ОСОБА_2 було
спричинено легкі тілесні пошкодження.

Даний
інцендент був предметом розгляду правоохоронних органів. Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди ,  з останньої було стягнуто 500 грн.

Зазначені
обставини встановлені судом на підставі пояснень сторін,  письмових доказів,  яким суд дав належну правову оцінку.

Згідно
статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи,  які
беруть участь у справі,  мають рівні
права щодо подання доказів,  їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених цим Кодексом.

Стаття
60 ЦПК України передбачає,  що кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно
до  ст.
212 ЦПК України,  суд оцінює
докази за своїм внутрішнім переконанням,
що грунтується на всебічному,
повному,  об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює
належність,  допустимість,  достовірність кожного доказу окремо,  а також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,  в якому наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відмовляючи
в позові,  суд першої інстанцій дійшов
правильного висновку,  що позивачем не
було надано суду достатніх доказів в підтвердження того,  що саме відповідачами і саме у такому розмірі
/ кількість пошкодженого/ йому було заподіяно матеріальну шкоду,  а також яких моральних страждань саме від
неправомірних дій відповідачок він зазнав.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і тому не
можуть бути прийняті колегією суддів до уваги.

Враховуючи,   що
суд  першої  інстанції ухвалив  рішення
з  дотриманням  норм

матеріального і процесуального права,
правильно навів у рішенні правові підстави в обгрунтування своїх
висновків,  колегія не вбачає підстав для
скасування рішення суду при апеляційному розгляді справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
313,  314, 315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом
двох місяців.