Справа №22Ц-30342007 р.                Головуючий у 1
інстанції Бакуменко Л.А.
Категорія   18                                        Доповідач
у 2 інстанції Червінко   К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12  листопада 2007  року
колегія  суддів  судової палати  в
цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого
судді   Яворського М.А. суддів:
Корзаченко І.Ф., Червінко К.С. при секретарі
Паніну  М.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" на ухвалу
судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2007
року про відмову у прийнятті заяви Закритого акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк" про видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 боргу за кредитним договором та заборгованості по сплаті відсотків за
користування кредитом,-

встановила:

У липні 2007
року Закрите акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк"
звернулося у суд з вищезазначеною заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1. боргу за кредитним договором та заборгованості по сплаті
відсотків за користування кредитом, посилаючись на невиконання відповідачем
зобов'язань по кредитному договору.

Ухвалою судді
Білоцерківського міськрайонного суду від 18 липня 2007 року Закритому
акціонерному комерційному банку „Приватбанк" відмовлено у прийнятті заяви
про видачу судового наказу.

Постановлено
роз'яснити Закритому акціонерному товариству комерційний банк „Приватбанк"
право на звернення до суду з зазначеними вимогами у порядку позовного
провадження.

Повернути кошти
сплачені на інфомаційно-технічне забезпечення в сумі 15 грн. та судовий
збір   в сумі 25 грн. 50 коп.

Закрите
акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" в апеляційній скарзі
просить скасувати ухвалу судді, посилаючись на порушення суддею норм
матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
п.п.1, 2 ч.1 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо:

заявлено вимогу,
не передбачену статтею 96 цього Кодексу; із заяви і поданих документів
вбачається спір про право.

Пунктом 1
частини 1 ст. 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано,
якщо заявлено вимогу, яка ґрунтується на правочині, вчиненому в письмовій
формі.

Із матеріалів
справи встановлено, що 13 листопада 2006 року між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк „ПриватБанк" та ОСОБА_1. було укладено
договір відповідно до якого ОСОБА_1. 13 листопада 2006 року отримала кредит у
розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36
відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном
повернення 13 листопада   2011 року.

Кредит був
наданий у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви
позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною
карткою. Форма письмового правочину відповідає вимога ст. 207 УК України.

З умовами та
Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною
карткою, ОСОБА_1. ознайомлена і згідна.

Згідно умов
договору ОСОБА_1. повинна надавати банку грошові кошти - щомісячний мінімальний
платіж, який складається з нарахованих до сплати відсотків та частки
заборгованості за кредитом.

Відповідно до
ст.ст. 526, 527, 523 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення
зазначених вимог закону та умов договору ОСОБА_1., починаючи з 29 грудня 2006
року не здійснювала щомісячних погашень заборгованості за кредитним договором
внаслідок чого виникла кредитна заборгованість.

Згідно ст.ст.
1050, 1054 ЦК України
наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини
суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми
кредиту.

З матеріалів про
видачу судового наказу та правочину вчиненому у письмовій формі не, вбачається
спору про право.

За наведених
обставин, висновок судді, що зі змісту заяви про видачу судового наказу та
доданих до неї документів вбачається спір про право, не ґрунтується на
матеріалах справи і законі.

Колегія суддів
вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм матеріального і
процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням заяви про видачу
судового наказу з доданими до неї документами до того ж суду першої інстанції
для вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк"
задовольнити.

Ухвалу судді
Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2007 року
скасувати, а заяву Закритого акціонерного товариства комерційний банк
„Приватбанк" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за
кредитним договором та заборгованості по сплаті процентів за користування
кредитом повернути до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про
видачу судового наказу.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців.