Справа № 22-990/07                                                       Головуючий
Категорія                                                                            інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня
2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого:
Парінової І.К.

суддів: Іванової
І.П., Лісіциної
А.І.

при секретарі Іщенко О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Алчевського міського суду Луганської області від 26 грудня 2006 р. за позовом ОСОБА_1до КП „Алчевське
виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про
поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2004 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до комунального підприємства „Алчевське
виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" про
поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. В
обгрунтування позову вказав, що працював у відповідача каменярем 4 розряду.
Приказом № 147 від 30 квітня 2004 року був звільнений по ст.40 ч.2 КЗпП України
(у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я).
Вважаючи звільнення незаконним, просив задовольнити його позов: визнати наказ
про його звільнення незаконним, поновити на роботі, стягнути середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з КП „Алчевське виробниче
управління водопровідно-каналізаційного господарства" на користь ОСОБА_1доплату за
роботу зі шкідливими умовами праці у сумі 307 грн.82 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду
змінити, скасувавши в частині відмови йому у задоволенні позову в частині
відмови у виплаті середньої заробітної плати за вимушений прогул і моральну
шкоду, тому що не було враховано, що згода профспілкового комітету на його
звільнення була отримана 22.07.04 р. - після
звільнення, тому з 30.04.04 р. по 22.07.04 р. він

вважає вимушеним
прогулом. Просив ухвалити нове рішення про стягнення моральної шкоди в сумі
10000 грн. та матеріальної шкоди за вимушений прогул.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 не
оскаржує в апеляційній скарзі відмову у задоволенні позову про поновлення на
роботі. Він необгрунтовано вважає, що суд повинен був стягнути з відповідача на
його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30 квітня 2004
р. - з дня звільнення до того часу, коли була отримана згода профспілкового
комітету - по 22 липня 2004 року, хоча саме з такими вимогами до суду не
звертався. Суд взагалі відмовив позивачу у стягненні середнього заробітку за
вимушений прогул, тому що дійшов висновку, що підстав для поновлення ОСОБА_1на
роботі немає, а відповідно і немає підстав для стягнення за вимушений прогул, а
також моральної шкоди.

Суд першої інстанції ухвали в рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав зміни чи скасуванбня рішення суду немає.

Керуючись ст.ст.
307 ч. 1 п. 1, 308, 313-315, 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.
Рішення Алчевського міського суду Луганської області від 26 грудня 2006 р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Луганської області набирає
чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців після її проголошення.