Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28  серпня
2007  року.  Автозаводський  районний
суд  м.  Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого
судді - Савічева В.О.

при
секретарі - Петько С. О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
доОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на користування житловим
приміщенням та реєстрацію в житловому приміщенні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом доОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права на
користування житловим приміщенням та реєстрацію в житловому приміщенні,  зазначивши,
що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. 21.11.2001 року
шлюб між ними був розірваний.

Від
шлюбу мають сина ОСОБА_3,  1984 року
народження,  який після розірвання шлюбу
залишився проживати з батьком,  та
неповнолітню доньку - ОСОБА_5,
22.03.1990 року народження,  яка
залишилась проживати з нею.

05.01.1993
року згідно обмінного ордера № 943 від 28.12.1992 року вони стали проживати в
кв. АДРЕСА_1. Вона в спірній квартирі була зареєстрована як член сім'ї.

16.07.2003
року вона була знята з реєстрації за вищевказаною адресою і прописалась в
АДРЕСА_2,  але фактично продовжує
проживати в спірній квартирі,  так як з
14.05.1984 року по теперішній час працюю дільничним лікарем-терапевтом в
Кременчуцькій Першій міській лікарні ім.
О.Т. Богаєвського.

В
спірній квартирі вона проживає,  але без
реєстрації,  так як відповідачі
заперечують проти її прописки.

В січні
місяці 2007 року вона звернулась доОСОБА_4 з проханням зареєструвати її в
квартирі АДРЕСА_1,  але їй було
відмовлено і листом № 7/16 від 10.01.2007 року повідомлено,  що на даний час в квартирі зареєстрований
відповідач ОСОБА_2. та двоє дітей: син Ігор і донька Олена. І для того,  щоб в даний момент зареєструвати її в спірну
квартиру,  на підставі  ст.  65
ЖК України необхідна письмова заява від колишнього чоловіка та письмова згода
сина ОСОБА_3,  так як він уже є
повнолітнім.  За відсутності такої згоди
їй запропоновано звернутись з заявою до суду. Просила суд

визнати
за нею право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язатиОСОБА_4
зареєструвати її в житловому приміщенні поАДРЕСА_1.

Стягнути
зОСОБА_2 На її користь державне мито в сумі 8-50 грн. та за інформаційне
технічне забезпечення при розгляді справи 7.50 грн.

В
судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх
задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на обставини
викладені в заперечені на позовну заяву,
просив в позові відмовити.

Відповідач
Зяблов І.А. в судове засідання не з'явився в своїй заяві просив справу слухати
за його відсутності,  з позовом не
погодився.

Представник
відповідача КГЖЕП «Центральний» в судове засідання не з'явився в своїй заяві
просили справу слухати без участі представника.

Суд
розглянувши матеріали справи,  вислухавши
пояснення сторін,  дав повну оцінку
зібраним по справі доказам у їх сукупності приходе до висновку,  що позов підлягає задоволенню.

Так,  судом встановлено,  що позивачка ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. 21.11.2001 року шлюб між ними був розірваний,  що підтверджується свідоцтвом про розірвання
шлюбу серії І-КЕ № 089752 від  21.11.2001
року,  актовий запис № 7 63.

Від
шлюбу мають сина ОСОБА_3,  1984 року
народження,  який після розірвання шлюбу
залишився проживати з батьком,  та
неповнолітню доньку - ОСОБА_5,
22.03.1990 року народження,  яка
залишилась проживати з нею.

05.01.1993
року згідно обмінного ордера № 943 від 28.12.1992 року сторони стали проживати
в кв. АДРЕСА_1. Позивачка ОСОБА_1 в спірній квартирі була зареєстрована як член
сім'ї.

16.07.2003
року позивачка була знята з реєстрації за вищевказаною адресою і прописалась в
АДРЕСА_2,  але фактично продовжує
проживати в спірній квартирі,  так як з
14.05.1984 року по теперішній час працює дільничним лікарем-терапевтом в Кременчуцькій
Першій міській лікарні ім.  О.Т.
Богаєвського.

В
спірній квартирі позивачка ОСОБА_1 проживає,
але без реєстрації,  так як
відповідачі заперечують проти її прописки.

В січні
місяці 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась доОСОБА_4 з проханням
зареєструвати її в квартирі АДРЕСА_1,
але їй було відмовлено і листом' № 7/16 від 10.01.2007 року
повідомлено,  що на даний час в квартирі
зареєстрований відповідач ОСОБА_2. та двоє дітей: син Ігор і донька Олена. І
для того,  щоб в даний момент зареєструвати
її в спірну квартиру,  на підставі  ст.  65
ЖК України необхідна письмова заява від колишнього чоловіка та письмова згода
сина ОСОБА_3,  так як він уже є
повнолітнім.  За відсутності такої згоди
їй запропоновано звернутись з заявою до суду.

Відповідно
до  ст.
64 ЖК України члени сім'ї наймача,
які

проживають
разом з ним,  користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки,
що випливають з договору найму жилого -приміщення.

До
членів сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших
осіб,  якщо вони постійно проживають
разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо
особи,  зазначені в частині другій цієї
статті,  перестали бути членами сім'ї
наймача,  але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні,  вони мають
такі ж права і обов'язки,  як наймач та
члени його сім'ї.

Так як
позивачка ОСОБА_1 продовжує проживати в спірній квартирі,  суд вважає,
що позивачка має такі ж права і обов'язки,  як і
відповідачі по справі.

Згідно
ч. 1  ст.
65 ЖК України,  наймач вправі в
установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї,  які проживають разом з ним,  вселити в займане ним жиле приміщення свою
дружину,  дітей, -батьків,  а також інших осіб. Дійсно,  позивачка є колишньою дружиною. Квартиру
відповідач ОСОБА_2. отримував на склад сім»ї: себе,  позивачку,
як дружину та двох,  на той час
неповнолітніх дітей. Тому суд вважає,  що
позивачка ОСОБА_1 має таке ж право на користування житловим приміщенням і
реєстрацію в спірній квартирі,  як і
відповідачі.

На
підставі викладеного та керуючись
ст.  ст.  64,  65
Житлового Кодексу України,  Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 р. за № 13 «Про деякі
питання,  що виникли в практиці
застосування Житлового Кодексу України»,
ст.  ст.  10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1о доОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на користування
житловим приміщенням та реєстрацію в житловому приміщенні - задовольнити .

Визнати
за ОСОБА_1право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Зобов*язатиОСОБА_4
зареєструватиОСОБА_1в житловому приміщенні поАДРЕСА_1.

Стягнути
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державне мито в сумі 8-50 грн. та за інформаційне
технічне забезпечення при розгляді справи 7.50 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської
області через автозаводський районний суд м.
Кременчука шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.