АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-4637/2007                                          Головуючий
у І й інстанції - Тетереня і никоя
-11/15                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів -   Григорченка Е.І , Прозорової М. Л.

при секретарі -
Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_1,  який діє в своїх інтересах
та в

інтересах
ОСОБА_2 на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від
06 квітня 2007 року по справі за позовом Прокурора Томаківського району
Дніпропетровської області в інтересах Кисличуватської сільської ради
Томаківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по сплаті орендної плати та пені,  -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною скаргою,
в якій просить рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської
області від 06.04.2007р. змінити,
зменшивши розмір заборгованості по орендній платі,  посилаючись на те,  що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального закону.

Зазначеним
рішенням позовні вимоги Прокурора Томаківського району Дніпропетровської
області в інтересах Кисличуватської сільської ради Томаківського району
Дніпропетровської області задоволені,  з
відповідачів на користь Кисличуватської сільської ради Томаківського району
Дніпропетровської області стягнено заборгованість по орендній платі в розмірі
9100, 95грн. та судові витрати в сумі 81грн.

Судом
встановлено,  що 29.03.2004року між
приватним підприємцем ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з одного боку та Кисличуватською
сільською радою з другого,  було укладено
договір оренди на земельну ділянку загальною площею 0,  3785 гектарів,  розташованої по АДРЕСА_1,  під будівлями і спорудами комерційного
призначення для ведення підприємницької діяльності.

Пунктом
11 зазначеного договору,  визначено,  що орендна плата вноситься щомісячно у
розмірі 1/12 частини річної орендної плати не пізніше 1 числа наступного за
звітним місяця.

Однак
відповідачі не сплачують орендну плату з серпня 2004 року,  внаслідок чого до місцевого бюджету не
надходили кошти за користування земельною ділянкою в сумі

8908, 20 грн.

У разі не внесення
орендної плати у
строки,  передбачені п. 14 зазначеного договору оренди,  сплачується пеня у розмірі 2, 0 % не сплаченої суми
за кожний день просрочки.
Згідно розрахунків розмір пені з 01.08.2004 року по 30.11.2006 року складає
192, 74 грн.

Загальний
розмір заборгованості,  включаючи
нараховану пеню,  в період з 01.08.2004
року по 30.11.2006 року,  складає 9100,  95грн.

За таких
обставин,  суд першої інстанції прийшов
до висновку про задоволення позовних вимог.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів не
находить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду.

Вирішуючи
даний спір,  який виник між
сторонами,  суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевірив доводи сторін та,  дав їм належну правову оцінку,  постановив рішення,  яке відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та
поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції,  керуючись
діючим законодавством,  зокрема  ст.
206 ЗК України,   ст.  21 Закону України „Про оренду землі"
прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог,  оскільки відповідачі у відповідності до  ст.  10
ЦПК України повинні були довести за допомогою належних та допустимих
доказів,  з урахуванням положень  ст.
ст.  57-59 цього ж Кодексу,  зазначені ними обставини.

Проте
відповідачі не надали суду доказів,  які
б підтверджували в установленому законному порядку те,  що вони сплачували орендну плату,  а також те,
що вони продали будівлю,  яка
розташована на орендованій земельній ділянці.

Доводи,  приведені в апеляційній скарзі,  що договір оренди був припинений рішенням
сільської ради,  не можуть бути прийняті
до уваги,  оскільки,  зазначеним рішенням відповідачі булда
зобов'язані виконати певні дії та привести земельну ділянку в належний
стан,  тільки після цього договір оренди
підлягає розірванню.

Інші
доводи,  приведені в апеляційній
скарзі,  не можуть бути прийняті до
уваги,  оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів,  незгоди з висновками
суду по їх оцінці,  та особистого
тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно
ж до  ст.
212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду,  який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням,  що ґрунтується на
всебічному,  повному та об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Порушень
матеріального чи процесуального закону,
які могли б призвести до скасування судового рішення,  судом апеляційної інстанції не встановлено.

Справа
судом 1-ї інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих
суду доказів.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Томаківського районного суду
Дніпропетровської області   від 06 квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.