Справа
№ 22ц-1043/2007 р.
УХВАЛА

іменем України

25 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого
- Паліюка В.П.,

судді в:                Лівінського
І. В.,

Шолох З.Л.,  при секретарі: Негрун І.О.,  за участю.      позивачки ОСОБА_1,
її представника ОСОБА_2 ,

відповідача
ОСОБА_3,  його представника ОСОБА_4,  розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м.  Миколаєва від 06 березня 2007
року

за позовом
ОСОБА_1,   яка  діє також-
в  інтересах     неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3,  ОСОБА_6 про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

29 січня 2007 року позивачка
звернулась з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про вселення.

Позивачка
зазначала,  що має право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1. Однак
відповідачі перешкоджають її проживанню в спірній квартирі разом з
неповнолітньої дитиною.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила вселити
її разом з сином в спірне житлове приміщення.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 06 березня 2007 року позов
задоволено. Постановлено вселити ОСОБА_1
разом з неповнолітнім ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_3,  посилаючись на порушення судом матеріального права та
неповне з'ясування обставин,  що мають
значення для справи,  просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,  яким
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши докази по справі,  колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Суд
повно та всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку всім доказам,
які надали сторони та прийшов до вірного висновку,  що позивачка є співвласником спірної квартири
і має право в ній проживати. В зв'язку з чим,
обгрунтовано вселив ОСОБА_1  разом
з сином в спірне житлове приміщення.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те,  що
позивачка не може бути вселена в спірну квартиру,  оскільки ніколи в ній не проживала і не
приймала участі в проведенні ремонту,  є
необгрунтованими.

Так,  згідно
ст.  150 ЖК України,  громадяни,
які мають у приватній власності будинок (частину будинку),  квартиру,
користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1  є власником Уг частини квартири АДРЕСА_1.

Водночас,  судом встановлено,  що позивачка не має можливості проживати в
даній квартирі,  оскільки відповідачі в
цьому їй перешкоджають.

Отже,  висновок суду щодо необхідності вселення
позивачки разом з неповнолітнім сином в спірну квартиру,  відповідає обставинам справи та положенням
чинного законодавства.

Посилання
апелянта на незаконність рішення є наслідком помилкового тлумачення положень
житлового законодавства,  а тому не
заслуговують на увагу.

Керуючись
статтями 303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити,  а рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 06 березня 2007 року - залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України.