УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 травня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Олексієнка
М. М. ,

суддів:                         Косигіної Л.М. ,  Миніч Т.І.,

при
секретарі судового

засідання                     Хоменко Р.В.,

з участю:
ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського
районного суду від 21 лютого 2007 року

встановила:

У
листопаді 2006 року
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2. про стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. Вимоги ґрунтувались на тому,  що відповідач добровільно не утримує двох
малолітніх доньок,  тому просила стягнути
кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку,  але не менше 30% прожиткового мінімуму на
кожну дитину відповідного віку.

Рішенням
Житомирського районного суду від 21
лютого 2007 року
позовні вимоги задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
доньок: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2,  у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку,  але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Не погоджуючись
із судовим рішенням,  ОСОБА_2. подав
апеляційну скаргу,  в якій,  посилаючись на порушення норм
цивільно-процесуального законодавства,
просив його скасувати,
провадження у справі закрити. Скаржник виходив із того,  що,
той же,  Житомирський районний суд
постановою від 04.11.1997
року стягнув з нього аліменти в розмірі 1/3 частини на утримання дітей,  тому повторно аналогічне рішення виносити не
мав права.

Вислухавши
доводи осіб,  які з'явились в судове
засідання,  з'ясувавши обставини справи в
межах апеляційного скарги,  колегія
суддів приходить до висновку про задоволення скарги.

Справа № 22 - ц /1008                                                Головуючий
у 1 інстанції
Єзерська І.В

Категорія
36                                                                  Доповідач
- суддя Олексієнко
М. М.

2

Відповідно   до
ч.1     ст. 310   ЦПК
України   рішення   суду
підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у
справі або залишення заяви без розгляду з підстав,  визначених
ст.   ст.  205,
207 ЦПК України.

Провадження
у справі закривається,  згідно п.2
ч.1  ст. 205 ЦПК України,  якщо набрали законної сили рішення суду або
ухвала суду про закриття провадження у справі,
у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди
сторін,  ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими сторонами,
про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як
свідчить зміст копії постанови судді Житомирського районного суду від
04.09.1997 року (а.с. 34),  із ОСОБА_2
стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання доньок: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_2,  аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів
заробітку (доходів),  щомісячно,  починаючи з 29.08.1997 року і до їх
повноліття.

Позивачка
повторно звернулась з аналогічним позовом,
в якому просила стягнути аліменти на утримання двох доньок в розмірі 1/3 частини від доходів
відповідача з дня подання позову до повноліття дітей,  посилаючись на ухилення останнього від
утримання дітей,  тобто порушено справу з
приводу спору між тими самими сторонами,
про той самий спір і з тих самих підстав. Зокрема,  позивачем,
як в першому так і в другому випадку,
виступала ОСОБА_1,  відповідачем є
ОСОБА_2. Спір був і є з приводу стягнення аліментів. Підстави позову - це
обставини,  якими позивач обґрунтовує
свої вимоги,  які об'єктивуються у
поданих доказах. При подачі позову у 1997 році та 2006 році підстави позову є
однакові - ухилення відповідача від утримання дітей.

Проте,  не дивлячись на наявність судового рішення
між тими сторонами,  про той спір і з тих
підстав,  суд першої інстанції відкрив
провадження у справі та виніс повторне рішення,
в якому не зазначив,  з яких
підстав він ухвалив нове рішення при наявності не скасованого та не зміненого
попереднього.

Позивачка
не позбавлена можливості повторно звернутись з виконавчим листом до державної
виконавчої служби для його виконання,
оскільки,  як зазначено в ч.4  ст. 21 Закону України «Про виконавче
провадження»,  рішення про стягнення
періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів,  про відшкодування шкоди,  заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я,  втратою годувальника тощо)
можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду,  на які присуджені кошти.

Перешкод
у повторній подачі виконавчого листа немає,
так як позивачка забрала його у березні 1999 року,  а Закон
України «Про виконавче провадження» набрав чинності з 21.04.1999 року.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  209,
303,  304,  п.4 ч.1  ст. 307,
ст.   ст. 3Ю,
313,  п.3 ч.1  ст.
314,   ст.   ст. 315,
317,  324,
325 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

3

Рішення  Житомирського районного  суду
від  21
лютого  2007
року скасувати та постановити ухвалу про закриття
провадження у справі.

Ухвала
набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.