Справа № 22ц- 2187/ 2007                   Головуючий по 1-й інстанції
Кузнецова О.Ю. Суддя-доповідач
ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ
року                        м.Полтава
Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської
Головуючого -судді Прядкіної О.В.
Суддів Чернова С.І., Обідіної О.І.
При секретарі Ткаченко Т.І.
З участю позивача  ОСОБА_1 представників
відповідача Онішкевич М.Г.,Плутенко К.О., Штирі А.П.
відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою
рішення              Октябрського
районного   суду   м.Полтави

Полтавського області від 21
червня  2007 року

по   справі   за
позовом   ОСОБА_1до

комунально-госпрозрахункової               служби
по       паркуванню

автотранспорту
міського управління житлово-комунального господарства
про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
недоплаченої заробітної плати, допомоги по
тимчасовій непрацездатності, коштів на сплату
штрафу та відправлення поштової кореспонденції та відшкодування
моральної шкоди

судова
колегія, заслухавши  доповідь
судці-доповідача апеляційного суду Прядкіної О.В., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням                   Октябрського   районного    суду
м.Полтави

Полтавського
області від 21 червня 2007 року частково задоволені позовні
вимоги   ОСОБА_1

Визнані незаконними накази комунально-госпрозрахункової служби по
паркуванню автотранспорту міського управління житлово-комунального господарства
№ 2-П від 05.01.2007р. , № 6-П від 22.01.2007р.,№
13-П від 22.02.2007р. про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді
доган на ОСОБА_1, визнано
незаконним її звільнення з посади головного
бухгалтера за п.3 ст.40 КЗпП УКраїни відповідно до наказу № 18-К від
23.03.2007р.

-2-

Поновлено
ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера комунально-госпрозрахункової
служби по паркуванню
автотранспорту міського управління житлово-комунального господарства з
24 березня 2007р. та стягнуто на її користь за період з часу звільнення до дати
постановления судового
рішення середній заробіток за час вимушеного прогулу - 1386,96 грн.,
недоплачену заробітну плату за січень та березень 2007р. в сумі 68,09 грн.,
1000 у відшкодування моральної шкоди та 107,50 грн. судових витрат.

Стягнуто з
відповідача на користь держави судовий збір 76,50 грн. та 22,50 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах в сумі 2533,14 грн., коштів на сплату штрафу 170 грн. та
відправлення поштової кореспонденції в сумі 25,34 грн. відмовлено за
недоведеністю.

Рішення суду в
частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу допущено до негайного виконання.

Рішення суду
оскаржене ОСОБА_1, яка просить рішення місцевого суду змінити, яким стягнути з
відповідача на її користь замість 68,09грн. недоплаченої заробітної плати за
січень і березень 2007р. відповідно 176,45грн. і 45,22 грн.- загалом
221,67грн., заробітну плату за час вимушеного прогулу 1427,74 грн. замість
1386,96 грн., збільшити до 5000грн. розмір морального відшкодування, 25,34 грн.
витрати по відправленню та зберіганню поштової кореспонденції та 173,05 - суму
штрафу.

Вважає, що
рішення суду в цій частині не відповідає обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах доводів
апеляційної скарги, прийшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з
таких підстав :

Відповідно до
ст.308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої
інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що  позивач з 03.10.2006р. по 23.03.2007р.
працювала у відповідача  головним
бухгалтером служби по паркуванню. Звільнена за ст.40 п.3 КЗпП України.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, місцевий суд вірно виходив з порушення адміністрацією відповідача вимог
ст.184 ч.3 КЗпП України та поновив ОСОБА_1 на роботі.

Вирішуючи
питання про стягнення на користь позивача середній заробіток за час вимушеного
прогулу суд вірно виходив з розрахунку середньомісячного заробітку позивача
462,32 грн., як то передбачено п.2 « Порядку обчислення середньої заробітної
плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від
08.02.1995р.

-3-

Вірно судом встановлений розмір
недоплат позивачу за січень 2007р. та березень
2007р. на суму 68,09 грн., що підтверджується актами перевірки інспекції праці
від 20 березня та 20 квітня 2004р.

Місцевий суд правомірно  не знайшов
підстав для задоволення вимог щодо сплати позивачкою штрафних санкцій, застосованих ДТП в розмірі 170 грн., як таких, що сплачені добровільно, а також
коштів, витрачених на відправлення поштової
кореспонденції.

Позивачем  переконливих доказів на підтвердження
позовних вимог в цій частині не надано.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вірно
місцевим судом також оцінено ступінь моральних страждань позивача та
частково задоволені позовні вимоги в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду.

Встановивши
такі обставини,суд першої інстанції
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та
процесуального закону.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,315 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави Полтавського області від 21 червня
2007 року  залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.