Апеляційний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"липня
2007року                                                                                  М.
Хмельницький

колегія  суддів
судової палати у цивільних
справах  апеляційного     суду Хмельницької області    в складі:

головуючого судді
Харчука В.М. ,

суддів:                                                                     ГуменюкН.І.

Юзюка О.М. .

при
секретарі                                                        ТимощукМ.
В.

з участю: сторін та представника Гавриленко Р.В. розглянула у відкритому
судовому засіданні цивільну справу № 22-ц-529 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно,
розподіл спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третьої особи на стороні відповідачки ОСОБА_3
про визнання права власності на спадкове майно та розподіл спадкового майна в
натурі,  заслухавши доповідача,  пояснення учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  судова колегія,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2  звернулась до суду із зазначеним
позовом,  посилаючись на те,  що в АДРЕСА_1 у приватному будинку проживав
її син ОСОБА_4,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після
смерті сина відкрилась спадщина,  що
складається із половини зазначеного жилого будинку з надвірними будівлями,  речей домашнього вжитку,  мотоцикла МТ-10 та вкладів в Ощадному банку України
загальною вартістю 17869 гривень.

Позивачка
просить визнати за нею право власності на частину спадкового майна,  а саме: на 12 частину зазначеного спадкового
будинку вартістю 12679 гривень.

Решту
спадкового майна: речі домашнього вжитку,
мотоцикл та вклади в Ощадному банку України на загальну суму 4190
гривень просить виділити відповідачці та дружині померлого ОСОБА_1.

Позивачка
також пояснила,  що інша половина
зазначеного будинку належить бувшій дружині померлого сина ОСОБА_3,  з якою син шлюб розірвав.

Головуючий
у першій інстанції-Чорна Л. М.                                    Справа
№ 22-ц-529

Доповідач
- Харчук В. М.                                                                   Категорія
№ 26

Відповідачка
ОСОБА_1 позову не визнала,  звернулась до
суду із зустрічним позовом.  Зустрічний
позивач посилається на те,  що перебувала
в шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_4  з 8
червня 2005 року,  а з січня 2005 року
проживали у фактичних шлюбних стосунках в спадковому будинку.

Після
смерті чоловіка спадщина відкрилась на цілий жилий будинок,  так як другу його половину ОСОБА_3 подарувала
чоловікові після розлучення. Крім зазначеного позивачкою в первинному позові
майна до складу спадщини також входить пасіка з восьми вуликів та
бджолосімей,  медогонка.

Так як
існує спір між нею та матір'ю спадкодавця щодо розподілу спадкового майна,  то вона просить розділити в рівних долях між
нею та матір'ю спадкодавця жилий будинок з надвірними будівлями,  мотоцикл,
пасіку,  медогонку і предмети
домашнього вжитку на загальну суму 27801 гривню,  виділивши кожному із спадкоємців в натурі
майна на суму 13900, 5 гривень.

А саме визнати за нею право власності на спадкове майно та виділити це
майно в натурі: 12 частину жилого будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1,  що складається із
веранди,  коридору площею 5, 7 кв.
метрів,  кухні площею 6 кв. метрів,  жилої кімнати площею 14 кв. метрів загальною
вартістю 12679 гривень,  12 частину
хліва та гаража.

Крім
того,  просить розділити земельну ділянку
для обслуговування будинку та надвірних будівель,  виділивши їй в користування 12 частину
площею 0, 0850 га,  36, 7 кв. метрів,  виділити предмети домашнього вжитку на суму
14016 гривень,  стягнути із ОСОБА_2  на її користь 500 гривень допомоги на
поховання,  яку мати спадкодавця отримала
по місцю роботи чоловіка,  понесені
судові витрати.

Іншу 12
частину рухомого і нерухомого спадкового майна виділити ОСОБА_2

Відповідачка
за первинним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2  визнала повністю і пояснила,  що перебувала в зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_4  - сином позивачки. В період
шлюбу за спільні кошти подружжя ними було придбано спірний жилий будинок. 26
квітня 2001 року шлюб між нею та спадкодавцем було розірвано і на будинок
видано нотаріусом свідоцтво про право на долю в спільному майні подружжя.

25
травня 2001 року свою частину будинку вона подарувала ОСОБА_4 ,  але за неї чоловік повинен був сплатити їй
кошти. Лише після цього повинна була проводитись реєстрація права власності на
частину будинку в інвентарбюро.

До цього
часу бувший чоловік їй вартості половини будинку не сплатив і своє право
власності на цю частину в інвентарбюро не зареєстрував. Тому вважає себе
власником 12 частини жилого будинку з надвірними будівлями.

Допущена
до участі в справі за зустрічним позовом в якості третьої особи на стороні
первинного позивача,  ОСОБА_3 зустрічного
позову не визнала з тих же підстав.

Первинний
позивач ОСОБА_2  зустрічного позову
ОСОБА_1  не визнала.

Рішенням
Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково,  проведено між
сторонами розподіл спадкового майна.

Визнано
право власності з підстав спадкування і виділено ОСОБА_2  14 частину будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 вартістю 21975 гривень,  а також
речей домашнього вжитку на суму 1674, 32 гривень,  по 12 частині грошових вкладів на рахунку №
в Красилівському відділенні Ощадного банку України № 5311 та на
рахунку № в Красилівському відділенні Ощадного банку України №
5311102 в селі Чернелівка.

Визнано
право власності з підстав спадкування і виділено ОСОБА_1  14 частину цього ж будинку з надвірними
будівлями вартістю 21975 гривень,  речі
домашнього вжитку на суму 311 гривень,
мотоцикл Дніпро" МТ 9,  1973
року випуску вартістю 440 гривень та на 12 частину зазначених грошових
вкладів.

В решті позову
обидвом позивачам відмовлено.

Позовні вимоги
щодо розподілу пасіки та медогонки залишені без розгляду.

Стягнуто
із ОСОБА_2  152, 51 гривень судового
збору на користь держави,  250 гривень
сплаченого збору на користь ОСОБА_1  та
40, 50 гривень витрат на проведення авто-технічної експертизи на користь НДЕКУ при УМ ВС України в
Хмельницькій області.

Стягнуто
із ОСОБА_1  на користь держави 67, 51
гривень судового збору та 40, 50 гривень витрат на проведення авто-технічної
експертизи на користь НДЕКУ при УМВС України в Хмельницькій області.

Позивачка
ОСОБА_2 ,  відповідачка та третя особа
ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили.

Відповідач
та зустрічний позивач ОСОБА_1  рішення
суду першої інстанції оскаржила лише в частині визнання права на спадкове майно
та розподіл жилого будинку та надвірних будівель. В частині розподілу рухомого
майна,  грошових вкладів та мотоцикла
рішення суду не оскаржила.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема,  апелянт вважає,  що суд не врахував,  що на підставі договору купівлі-продажу та
договору дарування спадкодавцю ОСОБА_4 належав цілий жилий будинок
АДРЕСА_1,  а не 12 частина його.

Судом не
враховано,  що в 2001 році половина
будинку подарована спадкодавцю його бувшою дружиною і спадкодавець та вона з
січня 2005 року проживали в цілому будинку,
користувались ним.

Не
проведення технічної реєстрації договору дарування частини будинку в
інвентарбюро не тягне за собою недійсності договору дарування. Відповідно до cm.243,  ч.2 та cm.227 ЦК УРСР ,  що діяв на час дарування,  такі наслідки не передбачались і не
наступали. Судом безпідставно визнано договір дарування неукладеним з
посиланням на cm.
640 ЦК України
2003 року,  порушено положення зазначених
статей ЦК УРСР
1963 року,  неправильно застосовано cm. 640 та п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України 2003 року.

Судом
неправильно визначено правове положення ОСОБА_3 в процесі (третя особа на
стороні відповідача чи відповідач),
порушено положення cm.
10,  ч.4 ЦПК України.

Суд
порушив вимоги cm.213 ЦПК
України,  вийшов за межі позовних вимог
сторін,  так як жодна сторона не вимагала
визнати право власності на спадкове майно лише в ідеальній частині без
реального розподілу будинку. Суд необгрунтовано зазначив в мотивувальній
частині,  що 12 частина спірного будинку
належить ОСОБА_3

Тому
апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання
права власності та розподілу 12 частини будинку,  ухвалити нове рішення,  задовольнити її позовні вимоги в повному
обсязі.

Судова
колегія приходить до висновку,  що
апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню,  рішення Красилівського районного суду від 11
грудня 2006 року скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині з мотивів
невідповідності висновків суду обставинам справи,  порушення судом та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального права -cm.cm.243,
227 ЦК
УРСР 1963 року,   ст. 640 та п.п.4 та 9
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України 2003 року,  cm.cm. 213,  11 ЦПК України.

з

З
мотивувальної частини рішення Красилівського районного суду слід також
виключити посилання на визнання договору дарування 12 частини спірного будинку
ОСОБА_3 ОСОБА_4  неукладеним і про
належність ОСОБА_4  лише 12 частини будинку.

Рішення
Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року підлягає скасуванню також
і в частині стягнення із ОСОБА_2  на
користь ОСОБА_1  152, 51 гривень
понесених зустрічним позивачем судових витрат по справі (сплаченого мита,  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та витрат на проведення судової будівельно-технічної
експертизи).

Судом
встановлено,  що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
проживали в зареєстрованому шлюбі і в період шлюбу купили на спільні кошти
жилий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1,
в якому проживали.

Подружні
стосунки між ними припинились і 26 квітня 2001 року шлюб між подружжям
розірвано.

25
травня 2001 року нотаріальною конторою видане свідоцтво про право на долю в
спільному майні подружжя ОСОБА_3 на 12 частину спірного будинку,  інша 12 частина будинку на підставі договору
купівлі-продажу залишилась у власності ОСОБА_4

Цього ж дня ОСОБА_3 подарувала належну їй 12 частину жилого будинку з
надвірними будівлями ОСОБА_4 ,  договір
дарування нотаріально оформлений в приватного нотаріуса Красилівського
нотаріального округу.

ОСОБА_3
виселилась з господарства і у власності ОСОБА_4 залишився весь жилий
будинок,  яким він користувався.

В січні
2005 року ОСОБА_4  став проживати в цьому
будинку у фактичних шлюбних стосунках із ОСОБА_1,  з якою зареєстрував шлюб 8 червня 2005 року.

30 липня
2005 року ОСОБА_4  помер і після його
смерті відкрилась спадщина на весь жилий будинок.

Спадщину
після смерті ОСОБА_4 прийняли його мати ОСОБА_2
та дружина ОСОБА_1,  які в
шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали до нотаріальної контори
відповідні заяви.

Наведені
обставини фактично визнаються сторонами і повністю підтверджуються дослідженими
доказами: договором купівлі-продажу (а.с. 15),
свідоцтвом про розлучення (а.с. 33),  договором дарування (а.с. 34),  свідоцтвом про одруження (а.с.  35),
матеріалами спадкової справи (а. с.
46-50),  домовою книгою (а.с.
59),  свідоцтвом про право власності
подружжя на частку в спільному майні (а.с. 91),
іншими матеріалами справи.

Відповідно
до cm.cm.153,
243-244,  227 ЦК УРСР 1963 року,  що діяли на момент укладання договору
дарування 12 частини спірного будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,  договір дарування жилого будинку вважається
укладеним з моменту нотаріального його посвідчення та передачі подарованого
будинку чи частини його обдарованому.

Діючий
на той час Закон не ставив умовою дійсності договору обов'язкову реєстрацію
його в бюро технічної інвентаризації чи в органі самоврядування.

При
таких обставинах право власності ОСОБА_4 на подаровану частину спірного будинку
виникло 25 травня 2001 року з дня нотаріального посвідчення договору та
отримання подарованого майна.

Висновки
суду першої інстанції в цій частині не відповідають встановленим обставинам
справи і порушують зазначені норми матеріального права.

Відповідно
до п.п.4 та 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року новий Цивільний кодекс України та його
положення застосовуються до цивільних правовідносин,  що виникли після набрання ним чинності.

4

До
договорів,  що укладені та виконані до 1
січня 2004 року (часу набрання чинності новим кодексом) правила ЦК України 2003
року застосовуються лише в частині щодо підстав,  порядку і наслідків зміни або розірвання
договорів незалежно від дати їх укладення.

Тому суд
першої інстанції неправильно застосував положення cm.640 ЦК України 2003
року та зазначені пункти Прикінцевих та перехідних положень кодексу до договору
дарування,  який був укладений та
виконаний ще в 2001 році.

Відповідно
до cm.cm.11,
213,  307 та 309
ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах диспозитивності в межах
заявлених сторонами позовних вимог із застосуванням норм матеріального
права,  що регулюють спірні
правовідносини та на підставі досліджених належних і допустимих доказів.
Рішення суду повинне бути законним та обгрунтованим.

Суд
апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове
рішення по суті спору,  якщо суд першої
інстанції зробив висновки,  які не
відповідають обставинам справи та порушив і неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

А
тому,  рішення Красилівського районного
суду від 11 грудня 2006 року в зазначеній частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до cm.cm.1216,  1218,  1261,  1268-1270 ЦК України 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються
спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4,  своєчасно прийняли спадщину. Ця спадщина
складається з цілого жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 і
спадкоємці вправі успадкувати цей будинок в рівних долях кожна.

Відповідно
до висновку судової будівельно-технічної експертизи реальний розподіл на дві
приблизно рівні частки можливий при умові проведення будівельних робіт по
обладнанню окремих частин будинку. Цією ж експертизою варіантом № 2 визначено
можливість реального розподілу,
визначена вартість всього будинку з надвірними будівлями і окремих його
частин,  можливість переобладнання та
його вартість.

Вирішуючи
питання вибору варіантів виділу частин будинку кожному із спадкоємців,  судова колегія вважає за необхідне виділити
ОСОБА_2,  як престарілій особі,  пенсіонеру за віком частину будівель з необхідністю
найменших переобладнань приміщень.

Орган
місцевого самоврядування дав дозвіл на проведення переобладнань (а.с. 103-135).

Відповідно
до cm.cm.316-317,  319,
355-358,  1278 ЦК України 2003
року кожен із спадкоємців має право на виділ його частки у спадковому майні в
натурі (реальний розподіл).

На
підставі наведеного,  керуючись cm.cm.303,
307,  309,  313-314,  316-317,
319 ЦПК України,  судова колегія,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити,  рішення
Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року в частині визнання права
власності та розподілу жилого будинку та стягнутих із ОСОБА_2  судових витрат в сумі 152, 51 гривень на
користь ОСОБА_1  скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно,
розділити його,  виділивши їй
48М00 частин жилого будинку з надвірними будівлями

5

АДРЕСА_1,  що складається із коридора 1 площею 5, 7
кв. метрів,  жилої кімнати 2 площею 14, 0
кв. метрів,  кухні 5 площею 6, 0 кв.
метрів,  добудови „а" та гаража
„В" загальною вартістю 42189 гривень.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно,
розділити його,  виділивши їй
52М00 частин жилого будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1,  що складається із жилої кімнати З площею 13,
7 кв. метрів,  жилої кімнати 4 площею 13
кв. метрів,  хліва „Б" загальною
вартістю 45711 гривень.

Зобов'язати
ОСОБА_1 здійснити обладнання дверного прорізу в зовнішній стіні будинку
приміщення 4 і встановити подвійні двері,
замурувати дверні прорізи між приміщеннями 2 і 3,  1 і 4,
обладнати перегородку в приміщенні 4,
розділивши її на коридор / кухню; переобладнати систему опалення,  газопостачання і освітлення окремо для своєї
квартири,  здійснити поділ горища на дві
рівні частини по коньку житлового будинку з влаштуванням окремого входу зовні.

Зобов'язати
ОСОБА_2 обладнати окрему систему опалення,
газопостачання і електроосвітлення в своїй частині будинку.

Зазначені переобладнання здійснювати після виготовлення та погодження у
встановленому порядку проектно-кошторисної документації.

Стягнути
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1761, 0 гривень грошової компенсації за
переотриману частину будівель.

Стягнути
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 367, 80
гривень (сплачене державне мито та витрати на проведення будівельно-технічної
експертизи,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Виключити
з мотивувальної частини рішення посилання на визнання договору дарування
частини будинку неукладеним та на належність ОСОБА_4  лише однієї другої частини будинку.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.