Справа № 22 - 2280 / 2007р.                                 Головуючий у 1
інстанції: Панкеєв О.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"
19 " червня 2007 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:      Полякова
О.З.,

Суддів:                  Бабак A.M.,

Онищенка Е.А.

При
секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в
особі представника ОСОБА_2 на
рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від "24" квітня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Восьма
державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Філіпова Лариса Петрівна, про
визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Восьма державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус Філіпова Л.П., в якому просила визнати заповіт
ОСОБА_5 від 31.03.2005 року недійсним. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
ОСОБА_5 покінчив життя самогубством, приймав сильнодіючі; ліки, через що не міг
розуміти свої дії та керувати ними.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від «24» квітня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права
та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення
районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному
обсязі.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення
з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що
позивачка у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала
участь у справі не довела суду ті обставини, на які вона посилалася як на
підставу своїх вимог, а саме не довела, що ОСОБА_2 на час вчинення заповіту не
міг розуміти своїх дій та керувати ними, а тому підстав для визнання заповіту
недійсним у відповідності і ст.ст. 225, 1257 ЦК України у суду не має.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_6, смерть якого наступила від одиночного вогнепального поранення. За
фактом смерті ОСОБА_5 прокуратурою Хортицького району була проведена перевірка
та встановлено, що смерть наступила у результаті самогубства.

31 березня 2005 року ОСОБА_2 склав заповіт, який затверджено приватним
нотаріусом Філіповой Л.П. згідно якого він заповів ОСОБА_4, сину його дружини,
Уг частку кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Допитом свідків встановлено, що перед смертю спадкодавець спілкувався з
ними, впізнавав їх, все розумів.

Згідно акту посмертної судово-психіатричної експертизи від 27.02.2007 року
№ 142 ОСОБА_5 страждав рядом захворювань, однак у зв'язку з відсутністю у
медичних документів описів психічного стану у експертів не має можливості дійти
висновку про його психічний стан під час складення заповіту.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що районний суд прийшов до
правильного висновку про те, що позивач вимагаючи визнати спірний заповіт
недійсним не довела в ході судового розгляду, що спадкодавець ОСОБА_5 під час
складення заповіту у присутності нотаріуса не міг розуміти своїх дій та
керувати ними.

Посилання апеляційної скарги на те, що районним судом не прийнято до уваги
її доводи стосовно того , що її батько ОСОБА_5 не міг в нормальному стані
здоров'я скласти заповіт на іншу особу, приймаючи до уваги, що вона є єдиною
донькою являються безпідставними, оскільки ці посилання є тільки припущеннями.
При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_5 на протязі 18 років проживав в
повторному шлюбі, та на протязі ніж тривалого часу виховував сина дружини, на
якого і склав заповіт.

Доводи скарги стосовно того, що районним судом не законно
, за їх клопотанням не

призначено повторної посмертної судово-психіатричної
експертизи в м. Києві є також

необгрунтованими, оскільки провести таку експертизу в
будь якої іншої експертної

установи не можливо у зв'язку з відсутністю даних в
медичних документах, про психічних

стан померлого.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія судців вважає, що рішення суду постановлено
з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ,317
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу  ОСОБА_1
в  особі  представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від "24" квітня
2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може
бути

оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом

двох місяців.