Справа № 22ц - 440/07                                 Головуючий у 1
інстанції Миронюк М.Г.
- 5                                                  Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
червня 2007 р.                                                                                                    місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
Завидовської-Марчук О.Г.

суддів Данилюк
В.А., Осіпука В.В.

при секретарі
Тарасюк Ю.А.

з участю
позивача ОСОБА_1.

представника
позивача ОСОБА_5.

представника
відповідача ОСОБА_6.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3до
ОСОБА_4про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та
припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4на рішення Ковельського міськрайонного
суду від 22 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду із зазначеним позовом. Покликалась на ті
обставини, що їй та неповнолітнім дітям сину ОСОБА_2, дочці ОСОБА_3і
відповідачу ОСОБА_4. на праві спільної сумісної власності належить
приватизована квартира АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу, що мало місце у 2005
році, вона разом із дітьми змушена була залишити дане жиле приміщення так як
спільне проживання з відповідачем у одній квартирі стало неможливим.

Приймаючи
до уваги те, що частки всіх співвласників у майні, яке належить їм на праві
спільної сумісної власності є рівними і частка відповідача 1/4 у жилому
приміщенні є незначною і не може бути виділена в натурі. Спільне користування
квартирою неможливе, іншого жилого приміщення вона разом з дітьми немає,
відповідач має інше житло, то просила суд ухвалити рішення про припинення права
спільної сумісної власності на спірне жиле приміщення, виділивши кожному   із співвласників  по 1/4
його частки, припинити право

власності
відповідача ОСОБА_4. на його частку у спірній квартирі в розмірі 1/4 з виплатою
йому грошової компенсації її вартості та стягнути з відповідача в її користь
понесені по справі судові витрати.

Рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 22 березня 2007 року позов задоволено.
Ухвалено припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1та
виділити по 1/4 частки у праві спільної власності кожному із співвласників -
ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3

Припинено
право власності ОСОБА_4. на 1/4 частку у спірній квартирі та визнано право
власності по 1/3 частці у праві спільної часткової власності на дану квартиру
за кожним із співвласників - ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3

Стягнуто
з ОСОБА_1. в користь ОСОБА_4. 36228 грн. 25 коп. компенсації вартості 1/4
частки спірної квартири.

Стягнуто
з ОСОБА_4. в користь держави судовий збір в сумі 277 грн. 18 коп. та в користь
ОСОБА_1. 447 грн. 38 коп. - понесені судові витрати.

У
поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4., вважаючи дане
рішення незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального права,
просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1. у позові.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1. суд першої інстанції, зіславшись на ч.4 ст.355 ЦК України, вважав,
що виділ часток в розмірі 1/4 у квартирі АДРЕСА_1Волинської області, яка
належить сторонам на праві спільної сумісної власності, кожному із
співвласників є цілком можливим і ухвалив рішення про припинення їх права
спільної сумісної власності на дану квартиру.

Проте з
таким висновком суду погодитись не можна оскільки він суперечить чинному
цивільному законодавству та спростовується доказами, що зібрані судом.

Так
згідно ст.370 ЦК України,
співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності.

У разі
виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ
частки із майна, що є у спільній сумісні власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно
ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається
згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),
співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація
співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Судом
встановлено, що спірне жиле приміщення АДРЕСА_1 належить сторонам та їх
неповнолітнім дітям, сину ОСОБА_2
і дочці ОСОБА_3на праві спільної сумісної власності (а.с.7, 9) та є
неподільною річчю, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної
експертизи від 29 січня 2007 року (а.с.24-27). Отже виділ часток у натурі із
даного майна на вимогу співвласника є неможливим. Тому у задоволенні даних
позовних вимог ОСОБА_1. слід відмовити.

Також
ухвалюючи рішення про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1. про припинення права
власності відповідача ОСОБА_4. на 1/4 частку у спірній квартирі з подальшою
компенсацією в грошах її вартості за рахунок позивача, суд виходив з того, що
його частка у даному майні є незначною, і не може бути виділена в натурі,
спільне володіння і користування майном є неможливим і воно є неподільним та
таке припинення права власності на частку у майні не завдасть істотної шкоди
його інтересам.

Проте з таким
висновком суду погодитись не можна.

Так
згідно ч.1 та 2 ст.321 ЦК
України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа
може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно
до п.4 ч.1 ст.365 ЦК України
право на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З матеріалів справи слідує,
що відповідач ОСОБА_4. іншого жилого приміщення у користуванні, чи у власності
крім спірної квартири немає, то у разі припинення права власності на частку у
даній квартирі де він проживає, він виявиться незабезпечений житлом. Отже таке
припинення права на частку у спільному майні за наведених обставин завдасть
істотної шкоди відповідачу, тому така вимога заявлена до нього ОСОБА_1.
задоволена бути не може.

Крім
того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вирішив визнати право власності
по 1/3 частки на спірну квартиру за ОСОБА_1. та її неповнолітніми дітьми: сином
ОСОБА_2 і дочкою
ОСОБА_3, хоча такі позовні вимоги ніким не заявлялись, тим самим вийшов за межі
позовних вимог.

Враховуючи
наведені обставини, а саме: невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права, допущені судом першої
інстанції, колегія суддів вважає за необхідне постановлене рішення скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст.355, 365, 368, 370 ЦК України, колегія
судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення
Ковельського міськрайонного суду від 22 березня 2007 року в даній справі
скасувати.

У
задоволенні позову ОСОБА_1у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4про виділ частки із майна, що є у спільній частковій
власності та припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших
співвласників відмовити.

Рішення
набирає законної сили негайно і може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його проголошення.