Справа № 22-ц-3267/2007 р.                                      Головуючий
1 ін. - Слободін М.М.
трудове                                                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 липня
2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого -
Коваленко І.П.

суддів -
Трішкової І.Ю., Черкасова
В.В.

при секретарі -
Ніколаєнко Ю.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та представника Київського національного торгівельно-економічного
університету - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Київського національного
торгівельно-економічного університету , 3-я особа: ректор Харківського
торгівельно-економічного інституту КНТЕУ ОСОБА_3 про поновлення на роботі та
поновлення порушених трудових прав,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2005 року ОСОБА_1 ьзвернулась до суду із позовом до Харківського
бізнес-коледжу , 3-я особа: ректор ОСОБА_3
про поновлення на роботі та поновлення порушених трудових прав

В обґрунтування
своїх вимог вона посилалась на те, що вона працювала в Харківському
бізнес-коледжі, правонаступником якого є Київський національний
торгівельно-економічний університет, з 01.07.1991 р. на посаді дворової
робочої. В зв'язку із упередженим ставленням до неї адміністрації вона була
позбавлена премії за вересень-грудень 2004 року. 04.11.2004 р. скорочена зі
штату працівників Харківського бізнес-коледжу з 03.01.2005 p., а 04.01.2005 р.
- звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Дане звільнення не було
узгоджено адміністрацією коледжу з органом профспілкової організації, ч.1еном
якої вона являлась. Розрахунок з нею був проведений 26.01.2005 p., але не в повному
обсязі, а остаточний розрахунок проведений не в день звільнення 04.01.2005 p., a 14.02.2005
р., тому час
затримки остаточного розрахунку склав 41 день, що складає 312 грн. 44 коп. Крім
того, нею були понесені судові витрати в сумі 51 грн. 50 коп., які полягали в
оплаті послуг юриста, поштових послуг про надання необхідної інформації.

В
зв'язку з цим просила визнати наказ про її звільнення недійсним, зобов'язати
відповідача поновити її на роботі на посаді дворової робочої по прибиранню
території Харківського торгівельно-економічного інституту, зобов'язати
відповідача оплатити їй час вимушеного прогулу з 05.01.2005 р. по теперішній
час, виплатити премію в розмірі, аналогічному виплаті премії за період
вересень-грудень 2004 р. молодшому обслуговуючому персоналу бізнес-коледжу,
виплатити відшкодування за невидачу повного та своєчасного розрахунку при
звільненні за період з 05.01.2005 р. по 14.02.2005 р. в сумі 312 грн. 44
коп. та стягти з відповідача витрати в сумі 51 грн. 50 коп., понесені нею в
зв'язку із розглядом справи.

В
процесі розгляду справи судом в якості відповідача замість ліквідованого
Харківського бізнес-коледжу був притягнутий його правонаступник Київський
національний торгівельно-економічний університет.

Представники
відповідача та 3-ї особи проти позову заперечували і пояснили, що ОСОБА_1 була
звільнена із займаної посади в зв'язку із відсутністю достатнього фінансування,
а не через упереджене ставлення до неї з боку адміністрації. Причиною
несвоєчасного розрахунку з позивачкою була відсутність на той момент бюджетного
фінансування, яке надійшло 20.01.2005 р.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Наказ №
02-0 від 04.01.2005 р. про звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України
визнаний недійсним. Зобов'язано Київський національний торгівельно-економічний
університет поновити ОСОБА_1 на посаді дворової робочої по прибиранню території
Харківського торгівельно-економічного інституту та виплатити їй 5866 грн. 20
коп. за час вимушеного прогулу за період з 05.01.2005 р. по 22.12.2006 p., 336 грн. - за
невидачу повного та своєчасного розрахунку при звільненні за період з
05.01.2005 р. по 14.02.2005 р. та судові витрати в сумі 25 грн. 50 коп.

В
апеляційній скарзіОСОБА_1 просить рішення суду змінити і задовольнити її вимоги
в повному обсязі з урахуванням коригування середньої зарплати на коефіцієнт
підвищення згідно вимог п.10 Постанови KM України
«Про порядок нарахування середньої заробітної плати» посилаючись на те, що
судом при розрахунку суми заробітної плати за час вимушеного прогулу не були
взяті до уваги вимоги вищезазначеної Постанови KM України
та судом безпідставно відмовлено їй у стягненні судових витрат в сумі 26 грн.
50 коп.

Представник
Київського національного торгівельно-економічного університету в своїй
апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення,
яким відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі, або направити справу на новий
розгляд, посилаючись на те, що при постановленні рішення судом не були взяті до
уваги їх пояснення та заперечення.

Колегія
суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні
скарги підлягають задоволенню частково.

При цьому
колегія суддів виходить з наступного.

Поновлюючи
ОСОБА_1 на роботі та стягуючи на її користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, щоОСОБА_1 була
звільнена з роботи в зв'язку із скороченням штату за відсутності достатнього
бюджетного фінансування, однак, це, як вважав суд, не відповідає дійсності.

Між тим, з
такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно
до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках
змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації
(банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату працівників.

Із
матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_1 працювала двірником гуртожитку
Харківського бізнес-коледжу з 01.07.1991 р.

Наказом №700-0
від 02.11.2004 року скорочена з 03.01.2005 р. двірник гуртожиткуОСОБА_1.
(а.с.3). Прибирання території біля гуртожитку покладено на молодший
обслуговуючий персонал гуртожитку.

Наказом № 02-0
від 04.01.2005 р.ОСОБА_1 звільнена з роботи в зв'язку із скороченням штату
через відсутність достатнього бюджетного фінансування з 04.01.2005 р. (а.с.4).

Із
наданих копій штатного розпису вбачається, що посада прибиральника території
гуртожитку в штатному розписі, починаючи з 2005 року відсутня.

В судовому засіданні було
встановлено, що Харківська обласна профспілкова організація солідарних
профспілок Української міжгалузевої республіканської профспілки „Праця",
ч.1еном якої на момент звільнення була позивачка, не має статусу первинної
профспілкової організації, тому, відповідно до вимог ст.43 КЗпП України та п.15
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. „Про практику
розгляду судами трудових спорів", узгодження з даною профспілковою
організацією питання про звільнення позивачки не потрібно.

Наказом
Міністерства освіти і науки України № 33 від 21.01.2005 р. припинено
Харківський бізнес-коледж як юридичну особу. Майно, права та обов'язки
Харківського бізнес-коледжу передані Київському національному
торгівельно-економічному університету, (а.с.64-65).

Отже,
колегія суддів вважає, що при звільненні позивачки вимоги КЗпП України порушені
не були.

Доводи
ОСОБА_1 стосовно того, що причиною її звільнення було негативне ставлення до
неї з боку адміністрації, колегією суддів не приймаються, оскільки, відповідно
до вимог ст.60 ЦПК України, доказів цьому нею не надано.

Безпідставні
посилання ОСОБА_1 стосовно того, що тільки вона була звільнена в зв'язку із
скороченням штату, оскільки, як вбачається із копії наказу № 698-0 від
01.11.2004 року, на підставі фінансового плану на 2005 рік були скорочені з
03.01.2005 р. дві бюджетні ставки викладачів бізнес-коледжу, одна ставка лаборанта
за рахунок спец.коштів та одна бюджетна ставка двірника гуртожитку, (а.с.50
т.2).

Не приймаються
колегією суддів і доводи позивачки стосовно того, що підстав для скорочення
штату Харківського бізнес-коледжу не було, т.я. за її інформацією бюджетне
фінансування Харківського бізнес-коледжу не зменшилось, а збільшилось, оскільки
право визначати штат і численність працівників належить лише власнику чи
уповноваженому ним органу і суд не вправі обговорювати питання про доцільність
скорочення чисельності чи штату працівників.

Що стосується рішення суду в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки остаточного розрахунку, то колегія суддів вважає, що
рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Так, судом
встановлено, що позивачка звільнена 04.01.2004 р. Остаточний розрахунок, як
вказала позивачка і проти чого не заперечував представник відповідача, був
проведений з ОСОБА_1 14 лютого 2004 року, а не в день її звільнення.

Отже,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на
користь позивачки підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки
остаточного розрахунку.

Однак,
із матеріалів справи вбачається, що середній заробіток ОСОБА_1 складав 246
грн.68 коп. (а.с.48 т.2), а не 245,79 грн., тому, виходячи з вимоги Постанови KM
України від 08.02.1995 р. № 100, на користь позивачки з відповідача
підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в
сумі 449, 50 грн. (246,68 гр.:22,5Х41 день).

Не
підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення на її користь 25 грн. за
розпискою юриста про отримання ним винагороди за надані юридичні послуги.

Відповідно
до ч.1 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Однак,
доказів того, що така допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом або іншим фахівцем
в галузі права, нею не надано.

Що
стосується рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 в частині стягнення судових
витрат в сумі 26,50 грн., а саме вартості відправлень "її звернень до
різних інстанції за роз'ясненнями, то колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції

обґрунтовано
дійшов висновку стосовно відмови в задоволені позову в цій частині відповідно
до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

На
підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, 313, ч.2
ст.314, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та представника Київського національного
торгівельно-економічного університету задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2006 року змінити. В
частині зобов'язання Київського національного торгівельно-економічного
університету сплатити ОСОБА_1 відшкодування за невидачу повного та своєчасного розрахунку
при звільненні рішення суду змінити і збільшити розмір стягнення з 336 грн. до
449 гр.50 коп. В частині визнання наказу № 02-0 від 04.01.2005 p.,
виданого ректором Харківського бізнес-коледжу про звільнення ОСОБА_1 за ст..40
п.1 КЗпП України недійсним, зобов'язання Київського національного
торгівельно-економічного університету поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді
дворової робочої по прибиранню території Харківського торгівельно-економічного
інституту, сплатити ОСОБА_1 за вимушені прогули з 05.01.2005 р. по 22.12.2006
р. 5866 грн.20 коп. та стягнення на користь ОСОБА_1 з Київського національного
торгівельно-економічного університету 25 грн.50 коп. судових витрат - рішення
суду скасувати і в позові в цій частині ОСОБА_1 відмовити. В іншій частині рішення
суду залишити без зміни.

Рішення
набирає чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.