Справа 22ц-299 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 року                                                                                     м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді
Самчука П.П.

суддів :   Пастощука М.М., Харчука В.М. при
секретарі   Степчук І.В. з участю
ОСОБА_1 та його представника і представника
Хмельницької філії ЗАТ КБ „Приватбанк"

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-299 за апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства комерційний
банк „Приватбанк" на рішення Хмельницького міськрайонного суду
від 26 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" м. Дніпропетровськ, приватного
підприємства „Виробничо - торгівельна продовольча
компанія „Кий-Експо" м. Київ і ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору поруки.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд

встановив:

ОСОБА_1 18
серпня 2003 року звернувся в суд з позовом, вказавши, що 26 вересня 2003 року між ЗАТ КБ „Приватбанк" (Кредитор) та ПП „ВТПК „Кий-Експо" (Позивальник) було укладено договір кредиту №
08.03.03.00.1003 на 138000 грн., на забезпечення якого також 26 вересня 2003
року між ЗАТ КБ „Приватбанк" (Кредитор) та ПП „ВТПК „Кий-Експо"( Боржник) і його дружиною
-фізичною особою ОСОБА_3 ( Поручитель) було укладено договір
поруки, на укладення якого ЗАТ КБ „Приватбанк" не перевірив отримання згоди іншого з подружжя поручителя, тобто його,
ОСОБА_1. Зазначав, що укладення договору,
який виходить за межі дрібного побутового, без письмової згоди іншого з подружжя, відповідно до ст. 65 СК України, є
підставою для визнання його недійсним. В
зв"язку з цим просив визнати недійсним договір поруки від 26 вересня 2003 року, укладений між ЗАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 жовтня 2006 року визнано недійсним договір позики від 26 вересня 2003 року,
укладений Дунаєвецьким відділенням Хмельницької філії ЗАТ КБ „Приватбанк"
з ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ЗАТ КБ „Приватбанк" рішення суду
вважає неправильним, просить скасувати і ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1
відмовити в позові, посилаючись, що судом дано неправильну оцінку
фактичним обставинам справи та неправильно застосовано
матеріальне і процесуальне право.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а
рішення суду-скасуванню із-за невідповідності
висновків суду обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 24 листопада 2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі
та обоє вибрали прізвище ОСОБА_1.   Із статуту
приватного  підприємства  „Виробничо- торгівельна  продовольча

Головуючий у першій інстанції -
Фанда В.Л.                                   Справа № 22ц- 299

Доповідач- Самчук П.П.                                                                        Категорія 11,18

2

компанія
„Кий-Експо", зареєстрованого Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією
25 лютого 2002 року за №03066, вбачається, що зазначене підприємство засноване на праві приватної власності громадянки України
ОСОБА_3, чим остання вказала недостовірні дані
щодо прізвища, оскільки з 24 листопада 2001 року вже мала прізвище ОСОБА_1.
Місцезнаходження підприємства вказане м. Київ, пр. Червонозоряний 119.

В рішенні власника №18 від 04 серпня 2003 р. про заключения з
„Приватбанком" кредитного договору на 138000 грн.,
в заявці на отримання короткотермінового займу від 01.09.2003 р. і в анкеті
клієнта „Приватбанку" від 01.09.2003 р. також вказана власником підприємства
ОСОБА_3 і юридична адреса підприємства - м. Київ, пр. Червонозоряний 119, підписання кредитного договору і договору
застави по кредиту доручено першому
заступнику директора ОСОБА_1 в період до 25 вересня 2003 р. В дальнішому кредитний договір і договір поруки від 26
вересня 2003 року були підписані від імені „Кий-Експо" ОСОБА_1
При цьому договір поруки як поручитель, підписала
ОСОБА_3 і вказала паспорт НОМЕР_1, виданий 06 травня 1998 року, хоча на
цей час вже мала прізвище ОСОБА_1 і паспорт НОМЕР_2 на ім"я ОСОБА_2, виданий 20.03.2002 р. на підставі
загубленого паспорта НОМЕР_1.

В кредитному договорі і в договорі поруки вказана юридична адреса
підприємства проспект Червонозоряний 119. Однак,
в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що
приблизно через півроку „Кий-Експо" змінило юридичну адресу і не знаходиться по проспекту Червонозоряному ,119, але у вище
зазначених документах недостовірна інформація не була змінена. Також ОСОБА_2
вказувала дошлюбне з ОСОБА_1 прізвище і паспорт, який вважався загубленим.

Зазначені обставини свідчать, що дії ОСОБА_2 і ОСОБА_1. при укладенні кредитного договору і договору позики від 26
вересня 2003 року були узгодженими, цілеспрямованими і
протиріч між ними, як подружжям, не виникало.

Посилання в рішенні суду на ст. 23 КпШС УРСР та ст. 65 СК України є
помилковим, оскільки договір поруки не потребує
нотаріального посвідчення, а пред"явлення позову про визнання недійсним договору поруки від 26 вересня 2003 року спочатку
ОСОБА_2, а потім ОСОБА_1 при таких конкретних обставинах апеляційний суд
розцінює як бажання уникнути матеріальної
відповідальності по кредитному договору та повернення кредиту. В
зв"язку з цим не заслуговують на увагу відгуки ОСОБА_1. та ОСОБА_2 щодо
правильності рішення суду першої інстанції.

З врахуванням
викладеного апеляційний суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позову.

Керуючись ст.   ст. 307, 309, 314, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд

вирішив:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства „Приватбанк" задоволити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 жовтня 2006 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

ОСОБА_1 в позові до закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк", приватного підприємства
„Виробничо-торгівельна продовольча компанія
„Кий-Експо" і ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки від 26
вересня 2006 року, укладеного між ЗАТ комерційний банк „Приватбанк" і ОСОБА_3, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене

в касаційному порядку до Верховного суду України протягом
двох місяців з дня набрання

ним
законної сили.