Справа № 22-ц-3637/ 2007 р.                                         Головуючий
трудові                                                             1
інстанції - Загоруйко З.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 серпня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого -
судді -  Макарова Г.О., судців -   Хорошевського О.М., Кокоші В.В., при
секретарі -   Круговій І.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до дирекції Укрзалізниці, статутного територіально
- галузевого об'єднання "Південна залізниця", служби будівельно -
монтажних робіт і цивільних споруд Південної залізниці про поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити
його на роботі на посаді заступника начальника Південної залізниці з кадрів та
соціальних питань та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

В
обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на посаді заступника
начальника Південної залізниці працював з 27 травня 2005 року.

19
грудня 2005 року він, в результаті конфлікту з керівництвом
"Укрзалізниці" та Південної залізниці був звільнений з вказаної
посади і переведений на посаду помічника начальника Харківського будівельно -
монтажного експлуатаційного управління (далі -ХБМЕУ) з кадрових та соціальних
питань наказом від 20 грудня 2005 року.

У січні
2006 року йому було запропоновано увільнення за власним бажанням, а після
відмови, за результатами перевірки, його було звільнено на підставі п.3 с 40 КЗпП України
за систематичне невиконання обов'язків, обумовлених трудовим договором та
правилами внутрішнього трудового розпорядку наказом по СМІЦС від 27 червня
2006р. №311.

Вважав,
що його звільнення було незаконним, оскільки Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників, зтверджений наказом Міністерства труда та
соціальної політики України від 29 грудня 2007 року № 336 не передбачає посаду
помічника з кадрів та соціальних питань.

Крім
того, в порушення вимог ст..
43-1 КЗпП України згода на його звільнення була дана профспілковою
організацією, яка не мала на це повноважень.

Під час
розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1. позовні вимоги доповнив. Крім
первісно заявлених вимог просив скасувати накази начальника Південної залізниці
№ 1026-ОС від 19 грудня 2005 року та начальника служби будівельних робіт та цивільних
споруд Південної залізниці № БМЕС/02 від 21 березня 2006 року, № 12 від 16
червня 2006 року, № 33 від 26 липня 2006 року та № 3 від 27 липня 2006 року.

Рішенням
Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2007 року в
позові ОСОБА_1. відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції скасувати, як
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і направити
справу на новий розгляд до того ж суду.

При
цьому посилався на те, що суд не перевірив доводи, наведені ним в позовній
заяві. Висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ч.1 с 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підстави
для скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд передбачені ст.. 311 ЦПК України,
проте, апеляційна скарга ОСОБА_1. посилань на такі підстави не містить.

Згідно
ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування рішення.

Порушень
судом першої інстанції норм процесуального права, які б були обов'язковою
підставою для скасування рішення, судова колегія не знаходить. Відсутні на них
посилання і в апеляційній скарзі.

Відмовляючи
у задоволенні позову в частині скасування наказів від 6 грудня 2005 року, 19
грудня 2005 року та 21 березня 2006 року, суд виходив з того, що строк на
оскарження цих наказів, позивачем було пропущено. Такий висновок відповідає
вимогам ст.. 233 КЗпП
України. Клопотання про поновлення строку позивач не заявляв.

Вимога
про скасування наказу № 33 від 26 червня 2006 року обґрунтовувалась позивачем
тим, що невиконання робітником необгрунтовано покладених на нього трудових обов'язків
не містить вини з боку робітника. Оскільки посада, на яку він був призначений
наказом від 20 грудня 2005 року не передбачена Довідником кваліфікаційних
характеристик, вважав необгрунтованим покладенням на нього виконання цих
обов'язків.

Однак, такі
твердження позовної заяви та апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги,
оскільки не ґрунтуються на тих нормативних актах, на які посилається позивач.

Підпунктом
3434.2 Класифікатору професій ДК - 003-95, затвердженого наказом Держстандарту
України від 27 липня 1995 року (з наступними змінами і доповненнями), в
редакції, яка діяла на час видання наказу № 108 від 20 грудня 2005 року, яким
позивача було прийнято на роботу до ХБМЕУ, передбачена посада помічника
керівника виробничого та іншого структурного підрозділу.

ХБМЕУ,
відповідно до Положення про нього має статус відокремленого структурного
підрозділу Південної залізниці (а. с. 55).

Доводи
позивача про те, що Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників
не містить посади, на яку його було переведено, також безпідставні, оскільки
наказ Міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29 грудня
2004 року "Про затвердження Випуску 1 "Професій працівників, що є
загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних
характеристик професій працівників" видано з метою приведення таких
характеристик у відповідність до вимог Законів України "Про вищу
освіту", "Про професійно-технічну освіту" та класифікатора
професій ДК 003-95, а тому не може розглядатися, як самостійний перелік
професій чи посад.

Не
знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що позивач
перебував на обліку в профспілковій організації Управління Південної залізниці,
а тому первинна профспілко організація не мала повноважень надавати згоду на
його звільнення.

Згідно
відповіді голови Профспілкової організації Управління Південної залізниці № 44
від 7 серпня 2007 року, у зв'язку із звільненням ОСОБА_1. був знятий з 19
грудня 2005 року з обліку в цієї профспілковій організації.

Оскільки
судова колегія підстав, передбачених ч.3 ст. 303 ЦПК України не знаходить,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 цього Кодексу, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Харківського районного суду Харківської області від 18 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.