Справа № 22-ц-1355                                 Головуючий у 1 -й інстанції Корольова Г. Ю.
19                                               Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

23   жовтня
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
в   цивільних  справах

апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого
-Рибалки В. Г.,

суддів                              - Сибільової Л.
О.,  Криворотенка В.І.,

з участю
секретаря судового засідання -Назарової О.М.
та  осіб,   які
беруть  участь  у
справі   - позивачки  ОСОБА_1. ,
її представника ОСОБА_2.,
представників відповідача ДПА України в Сумській області Нєговєлова
А.В.,  Волинцева І. В.,  Клещенка О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 вересня 2007
року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у Сумській
області,  Державного казначейства України
про відшкодування шкоди,  завданої
незаконними діями органів податкової міліції,

встановила:

Зазначеним
рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. ,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права,  зокрема,   ст.
ст.  4,  8 ЦПК України,   ст.
ст.  1166,  1173,
1176 п.6 ЦК України,  неналежну оцінку доказів в справі,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  неповне з"ясування
обставин,  що мають значення для
справи,  просить рішення скасувати та
ухвалити нове,  яким задоволити її
позовні вимоги. Вважає рішення таким,  що
порушує її права,  передбачені  ст.
ст.  З,  19,
28,  29,  56 Конституції України,  та помилковим висновок суду про те,  що вона не має права на відшкодування шкоди
на підставі спеціального закону в зв'язку з незаконними діями працівників податкової
міліції

Вислухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
позивачки та її представника,  які
підтримали скаргу з викладених в ній мотивів,
представників відповідача,  які
заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним,  вивчивши матеріали справи та перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія судців
вважає,  що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

ОСОБА_1.
,  звернувшись в травні 2007 року до суду
з зазначеним позовом,  свої вимоги
мотивувала тим,  що вона як приватний
аудитор згідно з укладеним договором в вересні 2006 року надавала консультаційні
послуги з бухгалтерського обліку приватному підприємству «Тристан» в м.  Охтирка Сумської області. 21 вересня 2006
року слідчий слідчого відділення податкової міліції ДПА України в Сумській
області ОСОБА_3.  порушив кримінальну
справу за  ст.   ст.
212 ч.3,  336 ч.2 КК України за
фактом ухилення посадових осіб ПП «Тристан»
від сплати податків та зборів,  інших
обов'язкових платежів в особливо великих розмірах та службового підроблення. 22
вересня 2006 року слідчий проводив обшук в службових приміщеннях ПП «Тристан».

Вона
близько 13.00 години намагалась ввійти в кабінет бухгалтера,  де проводився обшук,  щоб забрати свою сумку з ліками,  але її туди не впустили. Близько 16.00 години
її самопочуття погіршилось,  треба було
прийняти ліки від астми. Вона попросила,
щоб її впустили в кабінет за ліками,
але,  коли вона взяла там свою
сумку,  слідчий ОСОБА_3.  почав виривати з її рук сумку,  викручувати їй руки,  до нього приєднався оперуповноважений
податкової міліції ОСОБА_4.,  вони
закрутили їй руки за спину,  повалили на
підлогу,  обшукали її. Слідчий обшукав її
сумку. Лише після цього вона прийняла ліки від астми. У неї було спровоковане
загострення серцевого нападу та приступ астми.

Своїми
діями працівники податкової міліції принизили її честь і гідність,  завдали їй фізичного болю. Працівники ПП «Тристан» викликали їй
«Швидку допомогу»,  Наступного дня їй
наклали гіпс на руку,  їй було завдано
легких тілесних ушкоджень,  які потягли
короткочасний розлад здоров'я. Вона не змогла виконувати свої обов'язки за
договором з 22 вересня по 2 жовтня 2006 року. 8 лютого 2007 року Ковпаківський райсуд м.  Суми скасував постанову слідчого про
порушення кримінальної справи та відмовив в порушенні кримінальної справи.

Посилаючись
на  ст.
ст. 3,  8,  28,
56,  124 Конституції України,   ст.
ст.  1- 3,  4,  14
Закону України «Про відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  на незаконний обшук по кримінальній
справі,  на те,  що її викликали на допити,  висловлювали погрози фізичної розправи та
погрози закриття її підприємницької діяльності,
що викликало погіршення стану її здоров'я,  просила відшкодувати їй моральну шкоду,  заподіяну незаконними обшуком та
застосуванням фізичної сили,  нанесенням
легких тілесних ушкоджень,  що спричинили
короткочасний розлад здоров'я,  в розмірі
25 000 гр.,  відшкодувати втрачений
заробіток за час тимчасової непрацездатності в розмірі 3300 гр.,  витрати,
понесені на придбання медичних засобів - 52, 53 гр.,  витрати на отримання юридичної допомоги -
4000 гр.,  зобов'язати Державне
казначейство України відшкодувати їй зазначені кошти (а. с.  1 -4).

Вирішуючи
спір та відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що ОСОБА_1.  не надала безспірних
доказів обставинам,  на які посилалась в
своїй позовній заяві,  а також послався
на те,  що вона не є суб'єктом,  який може вимагати відшкодування на підставі
зазначеного спеціального Закону.

Цей
висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
матеріального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
приватний аудитор ОСОБА_1.  та ПП "Тристан" в особі
директора Кутового А.В. 08.09.2006 року уклали договір,  за яким ОСОБА_1.  зобов'язалась надавати консультаційні послуги
з питань бухгалтерського та податкового обліку і представляти інтереси підприємства
у період його податкової перевірки з 08.09.2006 року по 30.09.2006 року.

Постановою
слідчого СВ ПМ ДПА в Сумській області ОСОБА_3 від 21.09.2006 року була порушена
кримінальна справа за фактом ухилення від сплати податків,  зборів,
інших обов'язкових платежів в особливо великих розмірах та службового
підроблення службовими особами ПП "Тристан"
за ознаками злочинів,  передбачених  ст.
ст.  212 ч.3,  366 ч.2 КК України.

На час
порушення кримінальної справи ОСОБА_1.
надавала консультаційні послуги ПП "Тристан"
за вищезазначеним договором   (а.
с.  12,
13,  66,  67).

З
матеріалів справи вбачається,  що 22
вересня 2006 року в приміщенні ПП «Тристан» проводився обшук працівниками
податкової міліції в рамках порушеної на той час кримінальної справи,  і ОСОБА_1. ,
перебуваючи в приміщенні як аудитор,
що обслуговує ПП «Тристан»,
потрапивши до кабінету,  де
проводився обшук,  намагалась

вийти з
кабінету,  забравши там свою сумку,  при цьому працівники податкової міліції,  які проводили обшук,  провели догляд її сумки. Достовірних доказів
про те,  що до неї була застосована
фізична сила,  ОСОБА_1.  суду не надала.

З
приводу звернень ОСОБА_1з цього питання ДПА в Сумській області,  прокуратурою Сумської області проводились
розслідування дій працівників податкової міліції під час проведення обшуку в
приміщенні ПП «Тристан»,  в тому числі за
фактом нанесення їй тілесних ушкоджень,
в результаті чого порушень в діях працівників ДПА не було виявлено і в
порушенні кримінальної справи за цими фактами було відмовлено,  що позивачка не оскаржувала (а.с.  5,
9,  87 - 113 ).

Постановою
Ковпаківського районного суду м. Суми від 8 лютого 2007 року постанову слідчого
СВ ПМ ДПА в Сумській області від 21 вересня 2006 року про порушення
кримінальної справи за  ст.  212 ч.3 і
ст.  366 ч.2 КК України за фактом
ухилення від сплати податків,
зборів,  інших обов'язкових платежів
в особливо великих розмірах та службового підроблення службовими особами ПП «Тристан» скасовано і в
порушенні кримінальної справи за
ст.  212 ч.3 і  ст.
366 ч.2 КК України відносно посадових осіб ПП «Тристан» відмовлено
(а.с.  19-23).

Скасовуючи
постанову слідчого,  суд зазначив,  що приводів та передбачених законом підстав
для порушення кримінальної справи не було.

Відповідно
до положень  ст.  1 ч. 1 п.2,
ст.  2 ч. 1 п.3 Закону України
«Про відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  підлягає відшкодуванню шкода,  завдана громадянинові внаслідок незаконного
обшуку; право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку,  передбачених цим Законом,  виникає у випадках відмови у порушенні
кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав,  зазначених у пункті 2 частини першої цієї
статті,  тобто за відсутності події
злочину,  відсутністю у діянні складу
злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Оскільки
в кримінальній справі позивачка не мала статусу особи,  відносно якої приймалось яке-небудь рішення
по кримінальній справі,  суд прийшов до
вірного висновку про те,  що
підстав,  передбачених цим законом,  для відшкодування моральної шкоди позивачці
немає.

Суд
першої інстанції послався на те,  що в
період вчинення слідчих дій в межах кримінальної справи у ОСОБА_1не виникло
право на відшкодування шкоди,  оскільки
відносно неї не був постановлений виправдувальний вирок суду,  не встановлено в обвинувальному вироку суду
чи іншому рішенні суду незаконного притягнення до кримінальної
відповідальності,  не обирався запобіжний
захід,  не проводилися обшуки,  виїмки в житлі чи інших володіннях.

З огляду
на зазначене суд зробив вірний висновок про те,
що ОСОБА_1.  не є суб'єктом,  що має право вимагати відшкодування шкоди за
зазначеним спеціальним законом та
ст.  1176 ЦК України,  оскільки відносно неї не вчинялись дії як
відносно суб'єкта кримінальної відповідальності за статтями,  за якими була порушена кримінальна справа. Та
обставина,  що була оглянута її сумка,  яка знаходилась в приміщенні,  де проводився обшук в рамках кримінальної
справи,  порушеної за фактом порушення
законодавства працівниками ПП «Тристан»,  працівником якого вона не являється,  не дає їй право на відшкодування шкоди в
зв'язку з зазначеною обставиною.

Висновки
суду узгоджуються і з вимогами  ст.   ст.
10,  60 ЦПК України,  згідно яких кожна з сторін повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачка
посилається на акт її судово-медичного обстеження,  згідно якого
у неї було виявлено
посттравматичний  тендовагініт правого
передпліччя,  що є легким

тілесним
ушкодженням,  що спричинило короткочасний
розлад здоров'я,  та на довідку
Охтирської ЦРЛ,  з якої вбачається,  що 22 вересня 2006 року о 18 год. 59 хв. мав місце
виклик бригади «Швидкої допомоги» до магазину «Тристан» до ОСОБА_1. ,  якій встановлено діагноз цефалгія,  синдром лікворної гіпертензії. На лікуванні
вона знаходилась з   25 вересня 2006 року
по 2 жовтня 2006 року (а.с.  6-8,  64).

Суд
належним чином оцінив докази в справі та зробив обгрутований висновок про
відсутність підстав вважати,  що
працівники відповідача заподіяли позивачці шкоду. Пояснення свідків -
працівників ПП «Тристан» є суперечливими і з врахуванням обставин,  часу та підстав виклику «Швидкої допомоги»
ОСОБА_1.  не дають підстав вважати,  що до позивачки була застосована фізична
сила,  що стала причиною заподіяння
тілесних ушкоджень.

Суд дав
об'єктивну оцінку показам допитаних свідків в сукупності з іншими доказами в
справі,  зокрема,  в тій частині,  що позивачка посилається на обставини застосування
до неї фізичної сили працівниками податкової міліції о 16.00 годині,  а виклик «Швидкої допомоги» до неї був
здійснений лише через три години і з приводу,
який не зафіксував заподіяння їй тілесних ушкоджень,  та прийшов до вірного висновку про те,  що позивачка не довела тих обставин,  на які вона посилалась як на підставу
відшкодування їй моральної та матеріальної шкоди.

Таким
чином,  місцевий суд вірно встановив
обставини справи і відповідні їм правовідносини. Обставини,  на які посилається апелянт,  були предметом дослідження суду першої
інстанції. Апеляційна скарга не містить посилань на факти чи обставини,  які б спростовували висновки суду і могли
бути підставою для скасування рішення суду,
а тому його слід залишити в силі.

Керуючись  ст.   ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія судців

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Охтирського районного суду Сумської області від 12 вересня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.з дня набрання нею законної сили.