РІШЕННЯ

іменем України

4 липня
2007 року                                                                                            м.  Ужгород

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в
складі:

головуючого:
Кеміня М. П.

суддів: Фазикош Г.В. Куштана Б.П.

при
секретарі: Байзат СЮ. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24
квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління освіти Ужгородської
міської ради про поновлення на роботі,
стягнення середньомісячної заробітної плати та відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
в грудні 2006 року пред'явила позов до управління освіти Ужгородської міської
ради про поновлення на роботі,  стягнення
середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовувала тим,  що наказом № 376-к від 08 вересня 2006 року
начальника управління освіти Ужгородської міської ради її звільнено з посади
директора НВК «Гранд» за угодою сторін по п.1
ст.  36 КЗпП України,  але на час винесення вказаного наказу ніякої
згоди між сторонами не було,  а тільки на
третій день тобто 11 вересня 2006 року під психологічним тиском,  коли до неї в робочий кабінет прийшла комісія
із дев'яти чоловік,  і почали їй
погрожувати звільненням з ініціативи адміністрації вона написала заяву під
диктовку в якій спочатку написала про звільнення за власним бажанням а потім на
вимогу начальника управління дописала за угодою сторін. Після чого їй дали
підписати,  що вона ознайомлена з
наказом,  фактично випровадили її з
робочого кабінету який тут же опечатали. На наступний день після перенесеного
стресу,  написала заяву про відкликання
написаної нею заяви. В результаті перенесеного нервового стресу різко погіршився
її стан здоров'я в зв'язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні,  в цей період померла її мати,  що також змусило її займатися організацією
похоронів,  в силу чого просила суд
визнати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин та поновити його.
Крім того посилаючись,  на те що з боку
відповідача мала місце порушення її законних трудових прав,  що призвели до моральних страждань,  втрат нормальних життєвих зв'язків що
вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя просила стягнути в
рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди відмовлено у
зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

Не
погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій
посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення просила таке
скасувати та ухвалити нове рішення,  яким
її позовні вимоги задовольнити. В скарзі посилається на те,

Справа
№: 22-952                                                                    Номер
рядка статистичного звіту: № 40

Головуючий у
першій інстанції: Микуляк П.П. Доповідач: Кемінь М. П.

що судом не взято до уваги всі докази по справі,  про те,
що вона тривалий час перебувала на лікарняному та в цей час похоронила
свою матір,  в зв'язку з цим пропустила
строк звернення до суду з поважних причин. Крім того апелянт посилається і на
інші доводи з яких на його думку,
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановлениям
нового рішення.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2,  просили апеляційну скаргу задовольнити в
повному обсязі із підстав викладених в ній.

Представники
відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  просили апеляційну скаргу відхилити а рішення суду
залишити без змін як таке,  що ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія
суддів,  перевіривши фактичні обставини
справи на предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки
судом першої інстанції і заслухавши пояснення присутніх у засіданні
представників сторін,  допитавши
свідків,  дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а оскаржуване рішення
скасуванню із ухваленням нового рішення,
з наступних підстав.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1 суд виходив із того,  що
такою пропущений строк звернення до суду без поважних причин,  а її посилання на хворобу та на тяжкі сімейні
обставини,  судом не може бути прийнято
до уваги,  оскільки в цей час така
займалася активним громадським життям та зверталася із зверненням до різних
організацій та засобів масової інформації. Про те з таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитись виходячи із наступного.

У разі
пропуску передбачених  ст.  233 КЗпП строків звернення до суду за
вирішенням трудового спору,  суд
зобов'язаний з'ясувати не лише причини пропуску зазначеного строку,  а й усі обставини справи,  права та обов'язки сторін,  при необґрунтованості вимог суд відмовляє в
позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду,  оскільки вони стосуються захисту порушеного
права. При обгрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення
до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового
спору і вирішує останній по суті.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 була звільнена наказом начальника
управління освіти Ужгородської міської ради № 376-к від 08 вересня 2006 року з
посади директора НВК «Гранд» за угодою сторін по п.1  ст.  36
КЗпП України.

Передбачена
п.1  ст.
36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення
трудового договору,  яка відрізняється
від розірвання трудового договору з ініціативи працівника і з ініціативи
власника підприємства,  установи,  організації або уповноваженого ним органу
тим,  що в цьому разі потрібне спільне
волевиявлення сторін,  спрямоване на
припинення трудових відносин в обумовлений строк.

Разом з
тим матеріалами справи,  стверджено,  що 08 вересня 2006 року між ОСОБА_1,  як працівником з одного боку та роботодавцем
управлінням освіти Ужгородської міської ради в особі її керівника з
іншого,  не було досягнуто ніякого спільного
волевиявлення спрямованого на припинення трудового договору,  як і не обумовлено сам строк з якого повинен
припинятися безстроковий трудовий договір. І тільки на третій день після
винесення відповідного наказу на робочому місті позивача ОСОБА_1,  за присутності дев'ять членів комісії
роботодавця,  а саме 11.09.2006 року
написала заяву в якій просила звільнити її фактично по двом взаємовиключним
підставам: за власним бажанням з 11.09.2006 року,  та за згодою сторін.

За встановлених
фактичних обставин справи колегія суддів приходить висновку,  що звільнення ОСОБА_1,  на підставі п.1  ст.  36
КЗпП України з Ш вересня 2006 року мало місце без законної підставі і в силу
вимог  ст.  235 КЗпП України,  така повинна бути поновлена на попередній роботі.

Відповідно до  ст.  234 КЗпП
України,  у разі пропуску з поважних
причин строків,  установлених статтею 233
цього Кодексу суд може поновити ці строки.

Колегія
суддів з врахуванням,  фактично
встановлених обставин справи,  що після
незаконного звільнення у ОСОБА_1 погіршився стан її здоров'я вона знаходилися
на стаціонарному та амбулаторному лікуванню,
крім того в цей час в неї склалися важкі сімейні обставини,  померла її мама,  яка знаходилася на її утриманню,  що вимагало від неї додаткового часу та
зусиль на організацію похоронів,  визнає
поважними причини пропуску нею строку звернення до суду за захистом свого
порушеного трудового права,  та
можливість поновлення такого строку.

Частиною
другою статті 235 КЗпП України передбачено,
що при винесенні рішення про поновлення на роботі,  орган який розглядає трудовий спір,  одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок
обчислення середньої заробітної плати,
затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №
100 з відповідними змінами та доповненнями.

Заробітна
плата ОСОБА_1 за повні два місяці роботи,
що передували її звільненню за серпень 2006 року складає 2743.67 грн. та
за липень 2006 p.-
3414, 57 грн. В серпні 22 робочі дні,
в липні -21 робочий день. Тому середня заробітна плата позивача за один
день складає:

(2743.67 грн. +
3414.57 грн.): (21 р.д + 22 р.д.) = 143 грн. 21 коп.

Кількість
днів вимушеного прогулу позивача ОСОБА_1 за період з 11.09.2006 року по
4.07.2007 р. (день постановления
рішення) становить 123 робочих дні. Таким чином заробітна плата позивачки
за час вимушеного прогулу складає:

143.21 грн. х
123 дн. = 17 614 грн. 83 коп.

Статтею
237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику,  у
разі якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За
встановлених фактичних обставин справи,
що позивачка ОСОБА_1,  була
незаконно звільнена з роботи,  тривалий
час працювала керівником даного освітянського колективу,  змушена була відстоювати свої трудові права в
судах,  що безперечно вимагало у неї
додаткових зусиль для організації свого життя,
та завдавало їй моральних страждань,
у неї виникли всі підстави для відшкодування моральної шкоди з
відповідача. Разом з тим колегія суддів виходячи із принципів розумності,  виваженості та справедливості визначає розмір
відшкодування моральної немайнової шкоди в сумі 5 000 грн.

Керуючись
п.2 ч.1  ст.  307,
п.п. 1-4 ч.1  ст. 309,  ч. 2
ст.  314,   ст.
316 ЦПК України,  колегія суддів,

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2007 року скасувати ухваливши
по справі нове рішення,  яким позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити
ОСОБА_1 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Визнати
звільнення ОСОБА_1 з посади директора НВК «Гранд» за угодою сторін на підставі
п.1  ст.
36 КЗпП України з 11 вересня 2006 року відповідно до наказу № 376-к від
08 вересня 2006 року управління освіти Ужгородської

міської ради незаконним та поновити ОСОБА_1 на попередній роботі.

Стягнути
з управління освіти Ужгородської міськради в користь ОСОБА_1 17 614 (сімнадцять
тисяч шістсот чотирнадцять ) грн. 83 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та 5 000 (п'ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В решті позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України,  як суду касаційної
інстанції,  протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.