Справа № 22-1758/2007р.                                         Головуючий у 1
- 23                                                             Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2007
року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого -
Петричка П.Ф.,  суддів: Павлишина
О.Ф.,  Монастирецького Д.І.,  при секретарі: Щербатій І.М. ,  з участю ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною   скаргою   ОСОБА_1
на   рішення   Франківського районного суду міста Львова
від 09 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири-

встановила:

ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної
шкоди,  завданої залиттям її квартири.

Рішенням
Франківського районного суду міста Львова від 09 лютого 2007 року позов ОСОБА_2
задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 в її користь 500 гривень у
відшкодування матеріальної шкоди,  300
гривень у відшкодування моральної шкоди та 39 гривень 69 копійок вартості
проведеного експертного обстеження житла,
а всього 839 гривень 69 копійок. В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю. Також стягнено з ОСОБА_1 в користь держави 51 грн. судового
збору,  від сплати якого позивач
звільнений.

Рішення суду
оскаржила ОСОБА_1.

В
апеляційній скарзі покликається на те,
що воно є невірним,  так як
районним судом не дано належної оцінки показанням допитаних свідків,  які ствердили факт залиття нею квартири
позивачки і були присутніми при складанні акту. Оскільки їх підписів на акті
немає,  то їхні показання є надуманими і
неправдивими.

В акті №
69-М від 29.07.2004 року відмічено,  що
свіжих слідів затоплення в приміщеннях квартири не виявлено,  однак судом не дано цьому належної оцінки.

Оскільки
ні позивачкою,  ні свідками не доказано
факт нанесеної матеріальної та моральної шкоди першій,  то і стягувати такі з неї - передчасно,  недоцільно і не можна.

В
доповненні до апеляційної скарги посилається на те,  що судом не прийнято до уваги: Висновок
експертизи з питань охорони праці № 1696.04.46 від 10.09.2004 року,  в якому вказано,  що процеси руйнування стін,  перегородок,
тріщини,  відшарування проходять
внаслідок збільшення навантаження від плит перекриття. Випадання заповнення
швів між панелями в кімнатах проходить внаслідок замокання плит перекриття з
верхнього поверху внаслідок прогину плит перекриття з невідомих причин;
Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 4068 від 30 травня 2006
року,  з якого вбачається,  що імовірною причиною виникнення даних
пошкоджень можуть бути - тимчасові динамічні навантаження,  які могли виникнути при проведенні
ремонтно-будівельних робіт,  залиття яке
мало місце 09.05.1999 року,  давність
проведення поточного ремонту квартири позивачки. Просить рішення суду
скасувати.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення ОСОБА_1 на
підтримання апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_2,  перевіривши
матеріали справи,  межі та доводи
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід відхилити.

'    1

Відповідно
до  ст.  308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_2,  суд виходив з
того,  що з вини відповідачки заподіяно
шкоду позивачці.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив та
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
закон,  який їх регулює.

Посилання
апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування правильного по суті
і справедливого рішення,  оскільки вони
викладені апелянтом однобічно,  виходячи
з власних інтересів та протирічать фактичним обставинам справи.

В суді
першої інстанції беззаперечно встановлено,
що 15 липня 2004 року з вини ОСОБА_1 відбулося залиття квартири
позивачки і вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт за наслідками
залиття вказаної квартири становить 500 грн.. Суд дав належну оцінку експертним
висновкам,  на які посилається
апелянт,  і з урахуванням фактичних
обставин стягнув не 3050 грн.,  як
вказано у висновку,  а 500 грн.,  що відповідає завданій позивачці матеріальній
шкоді.

Факт
залиття квартири позивачки 15 липня 2004 року з вини ОСОБА_1 підтверджено
показаннями свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  які ставити під сумнів у суду апеляційної
інстанції підстав немає.

З
висновку експертизи № 1696.04.46 з питань охорони праці від 10.09.2004 року
вбачається,  що випадання заповнення швів
між панелями в кімнатах квартири позивачки проходить внаслідок замокання плит
перекриття з верхнього поверху,
руйнування оздоблення стін і перегородок коридору проходить внаслідок
замокання зверху. Це підтверджується і наявними у справі фотофіксаціями
(а.с.  17-25).

Із звіту
про незалежну оцінку вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт
внаслідок затоплення квартири у АДРЕСА_1,
59/51 від 20 вересня 2004 року видно,
що дві кімнати помешкання позивачки були затоплені мешканцями
квартири,  яка знаходиться поверхом
вище,  в результаті чого пошкоджене
оздоблення стелі,  особливо в місцях
з»єднання панелей перекриття та кутах стін (а.с.  26-35).

Посилання
апелянта на висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № 4068
від 30 травня 2006 року (а.с.
79-89),  який вказавши на наявні
пошкодження у квартирі,  зазначив,  що встановити коли відбулось залиття квартири
не надається можливим,  як на підставу
для відмови у позові ОСОБА_2,  суд до
уваги не приймає,  так як з моменту
залиття 15.07.2004 року і до моменту проведення експертизи пройшло двадцять два
з половиною місяці.

З огляду
на те,  що позивачка постійно скаржилась
на дії відповідачки в ЖЕК,  пізніше ЛКП
«Вулецьке»,  Франківську
райдержадміністрацію (а.с.  13-16,  58-61,
95-96,  98,  102,
103,  139-141),  Акт № 69-М від 29.07.2004 року,  складений трьома посадовими особами
Львівського комунального підприємства «Вулецьке» Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради не може служити підставою для відмови в
позові ОСОБА_2.

Визначений
судом розмір відшкодування позивачці моральної шкоди в розмірі 300 гривень
відповідає суті позовних вимог,  характеру
діянь,  її моральним стражданням,  з урахуванням ступеня вини у заподіянні таких
відповідачки.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам,  доводи скарги висновків суду не
спростовують,  тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
ч.1 п.1  ст.  307,
ст.  308,  ч.1 п.1
ст.  314,   ст.
ст.  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Франківського районного суду міста Львова від 09 лютого 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.