Справа № 22ц-3238/2007 р.                                                  Головуючий
18                                                                            суддя
Доповідач суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 травня 2007 р. Апеляційний
суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого
судді:                                            Повєткіна
В.В.

Суддів:                                       Козлова
С. П.,  Красвітної Т.П.

При
секретарі:                                                    Білоус
A.M.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні в М. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26
січня 2007 року

за позовом
Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,  -

встановив:

Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26
січня 2007 року
задоволено позовні вимоги ЗАТ КБ
«ПриватБанк»,  на його гористь с ОСОБА_1.
стягнуто заборгованість по кредитному договору у сумі грн. (а.с. 25-26).

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись
на порушення норм процесуально­го права та неповне з'ясування обставин,  що мають значення для справи,  просить рі­шення суду скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову банку у задоволені позо­ву,  оскільки суд: не забезпечив фіксування
процесу технічними засобами; не дослі­див надані позивачем докази належним
чином при наявності у заяві суперечностей у відповідях на питання про володіння
нерухомістю; не призначив перевірку матеріалів справи правоохоронними органами
(а.с. 32-33).

У суді
апеляційної інстанції відповідач апеляційну скаргу підтримав і напо­лягав на
тому,  що кредитний договір він не
підписував,  кредит не отримував,  необ­хідні для отримання кредитної картки
документи підписав на прохання свого знайомо­го ОСОБА_2.

Перевіривши
законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги і вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  апе­ляційний суд
вважає,  що скарга є необгрунтованою і не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановлюючи
рішення про задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції встановив,
що 06 січня 2006 року відповідач
уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк»
договір про надання кредиту у сумі 5000,
00 грн. під 4% річних,  станом на 31 липня 2006
ро­ку відповідач не повернув кредит у сумі 4995, 50 грн. та відсотки за користування кредитом у сумі 1372, 06 грн.

Такий
висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно
до  ст.
ст. 1054, 1055 ЦК
України за кредитним договором .банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) .зобов'язується надати грошові кошти (кре­дит) позичальникові у
розмірі та на умовах,  встановлених
договором,  а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти; такий договір повинен бути укладений у
письмовій формі.

Як
вбачається зі справи,  на підтвердження
того,  що між банком та відповіда­чем
укладено кредитний договір у письмовій формі,
позивачем надані суду першої інстанції наступні докази: заява
відповідача від 06 січня 2006 року про надання
йому кредитної картки з лімітом у сумі 5000,
00 грн. під 4% на
місяць (а.с. 5-6); розписка відповідача від 06 січня 2006
року про отримання кредитної картки (а.с. 5-

6, 9); ксерокопії картки індівідуального номера та паспорту
відповідача,  засвідчені'

його підписом
(а.с. 8-9).

Відповідно
до заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання банківських
послуг,  Правилами користування платіжною
карткою,  Тарифами,  а також з тим,  що таким чином він уклав з банком договір про
надання банківських послуг (а.с. 6, 7, 8).

У
судовому засіданні у суді першої інстанції відповідач не заперечував,  що підписи на заяві,  договорі,
ксерокопії картки індівідуального номера та ксерокопії паспорту зроблені
ним.

За таких
обставин суд першої інстанції обгрунтованно визнав,  що між сторона­ми був укладений договір про
надання кредиту.

Розмір
заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам відповідачем не оскаржується
та підтверджуються наданними позивачем у суді апеляційної інстанції розрахунком
заборгованості,  клієнтською випискою за
договором,  випискою з картко­вого
рахунку відповідача (а.с. 51,
52, 53-55) .

Згідно
зі  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів
на підтвердження своїх заперечень на позов відповідачем суду не на­дано.

Посилання
відповідача на отримання грошей по кредитній картці іншою особою не можуть бути
прийняти до уваги,  оскільки: відповідач
добровільно підписав усі документи,
необхідні для отримання в банку кредитної картки,  в тому числі про отримання цієї картки;
отриманою кредитною карткою вправі розпоряджатися на свій розсуд.

Тому
наведені ним обставини щодо неотримання кредиту стосуються його відно­син з
вказаною ним особою,  а не відносин з
банком.

Не є
підставою для скасування рішення суду першої інстанції: відсутність фі­ксування
процесу технічними засобами,  про що
сторонами не було заявлено клопотан­ня; наявність суперечностей при заповненні
заяви,  які повинен був усунути відпові­дач
при підписанні заяви,  і які ніяким чином
не впливають на визнання укладенного договору нікчемним; ненаправлення судом
першої інстанції матеріалів,  наданих бан­ком,  до правоохоронних органів,  що не є компетенцією суду,  а сам приводу звернення до цих органів ніяких
доказів суду не надав.

З огляду
на це висновки суду першої інстанції повністю відповідають доказам,  наданим сторонами у судовому засіданні.

Тому
доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованості рішення суду
першої інстанції є безпідставними.

Зважаючи
на вищенаведене,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції всебічно
і повно дослідив обставини справи,  надав
належну оцінку доказам по справі і постановив законне і обгрунтоване рішення.

Порушень
матеріального та процесуального права при ухваленні рішення судом першої
інстанції не допущено.

Тому підстав для
скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У
зв'язку з викладеним і керуючись
ст.  ст. 307, 308, 314, 315 Цивільного
процесу­ального кодексу України,
апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26
січня 2007 року - залишити без
зміни.

Ухвала
Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.