Справа №
22ц-747/07 Категорія:      44
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 вересня 2007 року

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.

суддів Киці С.І., Здрилюк О.І.

при секретарі Тарасюк Ю.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до приватного підприємства «Пересувна механізована колона № 19» про визнання рішення
зборів та статуту неправомірними, визначення часток у майні колективного
підприємства та стягнення грошової компенсації за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 15 червня 2007 року.

Колегія суддів

встановила:

Позивач ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду від 15 червня
2007 року, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення про
задоволення її вимог.

Зазначеним
рішенням в позові ОСОБА_1. до приватного підприємства «Пересувна механізована
колона № 19» про визнання рішення зборів та статуту неправомірними, визначення
часток у майні колективного підприємства та стягнення грошової компенсації
відмовлено.

В апеляційній
скарзі апелянт вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим. Покликається на те, що вона працювала в КМП «ПМК-1», з
її трудовою участю було створено майно, яке склало статутний фонд КПМ
«ПМК-1» і було передано трудовому колективу цього підприємства. Вона має право
на частку в майні підприємства нарівні з іншими членами трудового колективу.
Вважає підставною свої вимоги про визнання незаконними рішення загальних зборів
трудового колективу КМП «ПМК-1» правонаступником якого є «ПМК № 19» про
розподіл часток статутного фонду підприємства лише між працівниками, які
працюють на підприємстві на даний час і трудовий стаж яких на підприємстві
становить 5 років станом на 1 березня 2003року та зміни до Статут КМП «ПМК-1»,
затверджені загальними зборами трудового колективу ввід 11.03.05р. в частині
визнання власності лише за працівниками, які мають стаж роботи 5 років станом
на 1.03.2005р.

Судом першої
інстанції встановлено, що з 1972 року позивач працювала старшим бухгалтером
автобази облміжколгоспбуду. В 1974р. підприємство перейменовано в ПМК-3, а в
1986р. - в ПМК-19, де вона продовжувала працювати головним бухгалтером. 22 березня 1994 року було створене колективне
міжгосопдарське підприємство «ПМК-1». До складу     підприємства     ввійшли
Волинське     міжгосподарське     об»єднання     по

2

агропромисловому будівництві
«Волиньагробуд» та колективне міжгосподарське підприємство ПМК 19. Вона
працювала в ПМК-1 (в даний час приватне підприємство «Пересувна механізована
колона №19») до 03.07.2001р. і була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України у
зв»язу з виходом на пенсію. 11 березня 2005 року були проведені загальні збори
трудового колективу колективного міжгосподарського підприємства «ПМК-1» на яких
було вирішено питання про перерозподіл часток у статутному фонді підприємства
між співвласниками «ПМК-1» - встановлено частки у статутному фонді підприємства
кожного з членів трудового колективу, та затверджено статут КМП «ПМК-1» в новій
редакції.

Заслухавши осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про власність», який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, суб'єктами права колективної
власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів,
колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські
товариств, господарські об»єднання, професійні спілки, політичні партії та інші
громадські об»єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.

Згідно з
частинами 2-4 ст. 23 цього ж Закону у майні колективного підприємства
визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника у майні
колективного підприємства визначається залежно від його трудової участі в
діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у збільшенні
майна. На вклад працівника колективного підприємства нараховуються і
виплачуються проценти в розмірі, що визначається трудовим колективом виходячи з
результатів господарської діяльності підприємства. Працівникові, який припинив
трудові відносини з підприємством, а також спадкоємцям померлого працівника
виплачується вартість вкладу.

Відповідно до
Статуту колективного міжгосподарського підприємства «ПМК-1» від 22 березня
1994року КМП «ПМК-1» є відомчим підприємством, що входить в склад об»єднання
«Волиньагробуд». Вклади учасників до статутного фонду КМП складали об»»єднання
«Волиньагробуд» 54,31% -70771тис.крб. та трудовий колектив ПМК-1 45,69% -
59538тис. крб., а разом 130309тис.крб. 12.11.2003 року підприємство
«Волиньагробуд» прийняло рішення про вихід з числа співвласників КМП «ПМК-1» і
свою частку статутного фонду передало трудовому колективу КМП «ПМК-1». 18
березня 2005 року затверджено статут КМП «ПМК №1» у новій редакції. В ньому
зазначено, що підприємство засноване на власності трудового колективу
підприємства, вид підприємства - приватна власність, вищим органом підприємства
є збори співвласників, які складаються з членів трудового колективу -
працівників станом на 01.03.05р. зі стажем роботи на підприємстві не менше 5
останніх років та встановлені вклади (частки) співвласників у статутному фонді
(капіталі) підприємства у відповідних розмірах.

В судовому
засіданні встановлено, що позивачка працювала в КМП «ПМК-1» і була звільнена з роботи з 6 липня 2001 року за
власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв»язку з входом на пенсію.

Так як на час
проведення загальних зборів трудового колективу «ПМК №1» - 11 березня 2005 року,
позивачка не була членом цього трудового колективу у зв»язку з звільненням, до
органу самоврядування трудового колективу не відносилась, то суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені її позовних вимог про визнання
рішення зборів та статуту недійсним.

З позовної
заяви, протоколу судового засідання, вбачається, що позивачка ставить питання
про визначення і стягнення частки в майні підприємства, підстави та предмету
позову не змінювала.

3

Відповідно до
законодавства член колективного підприємства (працівник), який припинив трудові
відносини з ним, має право на одержання вартості визначеного вкладу, а не
частки в майні підприємства. Позивачка не заявляє вимоги про стягнення вартості
вкладу. Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні
частки в майні підприємства, що не позбавляє позивачку права звернутись з
позовом про стягнення вартості вкладу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних
висновків суду.

Рішення судом
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від
15 червня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.