Справа № 33ц-57/07                                                     Головуючий
33                                                                                        Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10
травня 200 7 року                                                                                        місто
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Расевича С.І., Шевчук Л.Я.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до селянської
спілки «Урожай», Бучацької районної державної адміністрації про визнання права
на земельну частку (пай) та видачу сертифіката на право на земельну частку
(пай) за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду від 21
травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 7
вересня 2004 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до селянської спілки «Урожай», Бучацької районної
державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) та видачу
сертифіката на право на земельну частку (пай).

Рішенням
Бучацького районного суду від 21 травня 2004 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів апеляційного суду Тернопільської області від 7 вересня 2004
року, в позові відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і постановити нове
рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального права.

У
поясненні на касаційну скаргу Бучацька районна державна адміністрація зазначає,
що судові рішення, на її думку, є законними та обгрунтованими.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю
селянській спілці «Урожай» видано 25 вересня 1996 року. Відповідно до ст. 2 Указу
Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарських
підприємств, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що чоловік позивача
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому не міг бути включений до списку осіб,
які мають право на земельну частку (пай), що був доданий до державного акта на
право колективної власності на землю селянської спілки «Урожай» від 25.09.1996
року.

Апеляційний
суд погодився з висновками місцевого суду і залишив його рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи, що рішення судів ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі висновки доводи судів не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Бучацького районного суду від 21 травня 2004 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від
7 вересня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.