АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 3104 / 2007                           Головуючий
в 1 інстанції - Якименко
- 11/12                                            Доповідач  - Глушенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ                                                                     УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року                            Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глушенко
Н.Г.

суддів                                                     -
Григорченка Е.І.,  Прозорової М. Л.

при
секретарі  - Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.  Дніпропетровська від 5 жовтня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 та прокурора Амур-Нижньодніпровського району м.  Дніпропетровська до ОСОБА_3,  (1 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_1, ' Управління житлового
господарства Дніпропетровської міської ради,
треті особи!: Шоста державна нотаріальна контора,  приватні нотаріуси Дніпропетровського
нотаріального округу ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
Відділ громадянства,  міграції та
реєстрації фізичних осіб Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ УМВД України в
Дніпропетровській області,  - про
визнання недійсними довіреності від 17 червня 2000 року,  договорів купівлі-продажу квартири від 30
серпня 2000 року та 18 листопада 2004 року,
а також визнання недійсною державної реєстрації та усунення перешкод у
користуванні квартирою та вселення,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  звернувся до суду з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати рішення Амур -
Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 05.10.2006 року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 та прокурора Амур-Нижньодніпровського району м.  Дніпропетровська в її інтересах - про
визнання недійсним договору-купівлі продажу квартири від 18.11.2004 року,  скасування державної реєстрації про передачу
у власність спірної квартири,  визнання
недійсним свідоцтва про право власності на житло від 31.07.2000 року,  про усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення позивачки в спірну квартиру і ухвалити нове рішення про
відмову позивачам в цій частині позовних вимог / а. с.  200-2002 /.

Зазначеним
рішенням від 05.10.2006 року суд визнав недійсними: довіреність від імені
ОСОБА_2 видану на ім'я ОСОБА_4,
посвідчену 17.06.2000 року приватним нотаріусом   Дніпропетровського    міського
нотаріального    округу   ОСОБА_5

(зареєстрована в реєстрі за № 1942); договір купівлі - продажу квартири від
30.08.2000 року укладений між ОСОБА_4 (який діяв від імені ОСОБА_2) та
ОСОБА_3,  посвідчений державним
нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою
О.М.  за реєстровим № 3-5182; договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 18.11.2004 року укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1,  який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2726.

Крім того,  суд скасував державну реєстрацію про передачу
у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та визнав недійсним Свідоцтво про право
власності на житло,  видане
Дніпропетровським міськвиконкомом 32.07.2000 року за № 4/590 - 2000,  зареєстроване в Комунальному підприємстві
"Дніпропетровське БІТ' на ім'я ОСОБА_2

Також,  суд усунув перешкоди у користуванні житлом та
вселив ОСОБА_2 в спірну квартиру / а. с.
182а-182в /.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_1
посилається на те,  що рішенця
суду

є незаконним та необгрунтованим,
оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального

права / а. с.  200-202 /.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що апеляційну
скаргу необхідно відхилити,  а рішення
суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що згідно ордеру від
28.02.1983 року позивачці ОСОБА_2 було надано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1,  де вона,  будучи основним квартиронаймачем,  була зареєстрована та проживала / а. с.  15-16, 20 /.

Як
вбачається з вироку Індустріального районного суду м.  Дніпропетровська від 07.11.2002 року / а.
с.  33-35 /,  громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16.06.2000 року
скоїли злочин відносно ОСОБА_2 - викрали деякі речі,  усі документи на квартиру та її паспорт,  а , 18.06.2000 року/з метою ^продовження
злочинного замислу,  направленого на
заводод^ня квартирою позивачки,  вивезли
ОСОБА_2 з її квартири,  нанесли тяжкі
тілесні ушкодження,  після чого вона
протягом 6 місяців знахоішласьуна лікуванні в лікарні,  де їй,
у зв'язку зі злочинними діями з боку зазначених осіб,  було ампутовано праву руку.

За час
знаходження ОСОБА_2 в лікарні злочинці приватизували квартиру позивачки на
підставі довіреності на розпорядження квартирою від 17.06.2000 року,  посвідченої в нотаріальному порядку,  яка була нібито видана ОСОБА_2 на ім'я
ОСОБА_4,  і це при тому,  що позивачка не видавала ніякої довіреності
на розпорядження своєю квартирою,  а
ОСОБА_4 ніколи не був знайомим з позивачкою і ніколи не отримував від неї
ніяких повноважень,  як і не приймав
участі ні в приватизації спірної квартири,
ні в подальшому її продажу,
виконували ж ці дії засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і невідома особа,  які скористалася паспортом ОСОБА_4,  котрий у нього було викрадено,  ще в травні 2000 року.

Зазначені
обставини встановлені вироком суду від 07.11.2002 року. Після приватизації
спірної квартири,  яка відбулася
31.07.2000 року,  квартира,  де була прописана позивачка ОСОБА_2,  все по тій же довіреності від 17.06.2000
року,  злочинцями була продана за
договором купівлі-продажу від 30.08.2000 року ОСОБА_3,  яка в ній зареєструвалася і стала проживати.
Вийшовши з лікарні ОСОБА_2 прийшла додому,
але відповідачка ОСОБА_3 не пустила її в квартиру і стала вимагати,  щоб позивачка виписалася з квартири.

Оскільки
позивачка відмовилася від виписки з квартири,
то ОСОБА_3 22.03.2004 року звернулася до суду з позовом про усунення
перешкод в користуванні власністю / а. с.

2-3 /,  а ОСОБА_2,  в
свою чергу,  03.06.2004 року,  звернулась з зустрічним позовом про визнання
недійсними довіреності,  договору купівлі
продажу та усунення перешкод в користуванні квартирою і її вселення / а. с.  28-30 /.

Під час
знаходження спору в суді та розгляду справи,
відповідачка ОСОБА_3 18.11.2004 року продала спірну квартиру
ОСОБА_1,  якому було відомо,  що в квартирі прописана жінка,  але він,
як сам пояснив суду,  не перевірив
підстави її проживання та прописки (реєстрації) в придбаній ним квартирі.

За таких
обставин,  суд першої інстанції прийшов
до висновку,  що позовні вимоги,  як ОСОБА_2,
так і позовні вимоги прокурора АНД району м.  Дніпропетровська підлягають задоволенню.

Вирішуючи
даний спір,  який виник між
сторонами,  суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевірив доводи сторін та дав ш належну
правову оцінку,  постановив рішення,  яке відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами та поясненнями самих сторін.

При вище
наведених обставинах1 справи,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те,
що як довіреність від 17.06.2006 року на розпорядження квартирою від
імені ОСОБА_2,  так і свідоцтво про право
власності на житло на ім'я ОСОБА_2 та послідуючі договори купівлі - продажу
спірної квартири підлягають визнанню недійсними,  державна реєстрація квартири -
скасуванню,  а сама ж позивачка підлягає
вселенню в спірну квартиру.

Приведені
в апеляційній скарзі доводи відповідача ОСОБА_1
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками
суду по їх оцінці.

Відповідно
ж до  ст.
212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду,  який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням,  що ґрунтується на
всебічному,  повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Посилання відповідача на те,  що він
є добросовісним набувачем безпідставні,

оскільки...сроск обставинами справи,
висновками суду про те,  що він se

недобросовісним набувйчем та доказами в їх підтвердження,  яким дана судом оцінка

відповідно до  ст.  212 ЦПК України.

Інші доводи
апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання. Порушень
матеріального чи процесуального закону,
які могли б призвести до скасування рішення,  судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Амур-Нижньодніпровського районного суду м.
Дніпропетровська від 5 жовтня 2006 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.