Справа № 22ц-1870/07                               Головуючий у І -й
інстанції Ямкова О.О.
41                                                 Доповідач
апеляційного суду Славгородська Н.П.
УХ В А Л А

Іменем України

9 жовтня 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: головуючого - СлавгородськоїН.П.,  судців: Базовкіної Т.М. ,  Мурлигіної О.Я.,  при секретарі БобуйокІ.Ф.,

за участю
представника відповідача ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за апеляційною  скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрального
районного суду м.  Миколаєва від 11 липня
2007 року

за  позовом

ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю

експертно-консультативне бюро „ЮрЕкспертиза" (далі - ТОВ ЕКБ

„ЮрЕкспертиза") про стягнення не донарахованої заробітної плати,  вихідної допомоги та середнього

заробітку за час затримки розрахунку,

УСТАНОВИЛА:

У червні
2007 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ТОВ ЕКБ „ЮрЕкспертиза" про
стягнення не донарахованої заробітної плати,
вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивачка
зазначала,  що з 1 квітня 2003 р.
працювала у відповідача на посаді юриста з господарського права з посадовим
окладом 850 грн.,  в лютому 2004 р. їй
була зменшена заробітна плата до 390 грн. без попереднього повідомлення та
отримання її згоди на це. Вважає,  що має
право на стягнення не донарахованої заробітної плати за період з 1 лютого 2004
р. по 31 грудня 2005 р.
в розмірі 10580 грн. 6 лютого 2006 р. її було звільнено з роботи на
підставі  ст.  38 КЗпП України у зв'язку з тим,  що власник не виконує законодавство про
працю. При звільненні не була виплачена вихідна допомога у розмірі тримісячного
заробітку,  що складає 2550 грн. В
зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні відповідач повинен виплатити їй
12567 грн. середнього заробітку за час затримки з 7 лютого 2006 р. по 31 квітня
2007 р.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 11 липня 2007 року позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ ЕКБ
„ЮрЕкспертиза" на користь ОСОБА_2 2265 грн. 06 коп. вихідної допомоги та
середнього заробітку за час затримки її виплати без відрахування прибуткового
податку й інших обов'язкових платежів.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення,  посилаючись на порушення судом
норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача,  дослідивши матеріали справи
і перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_2 працювала в ТОВ
ЕКБ „ЮрЕкспертиза" на посаді юриста з господарського права з посадовим
окладом 850 грн. Наказом

2

№ 608 від 1 листопада 2003 p. з 1
січня 2004 р. введено в дію штатний розклад із зменшенням посадових окладів на
підставі протоколу зборів засновників № 24 від 31 жовтня 2003 р. з одночасним
наданням працівникам підприємства права на робочому місці у вільний від роботи
час самостійно надавати клієнтам послуги правового характеру з послідуючим
наданням декларації про доходи до податкової інспекції за місцем проживання. За
штатним розкладом в період з 1 січня 2004 р. по 2006 р. посадовий оклад
позивачки становив 390 грн. В порушення трудового законодавства заробітна плата
сплачувалась позивачці несвоєчасно і 6 лютого 2006 р. вона була звільнена за
п.3  ст.
38 КЗпП України за власним бажанням внаслідок порушення власником
законодавства про працю.

Суд дав
належну оцінку доказам по справі і дійшов правильного висновку про те,  що позовні вимоги про стягнення не
донарахованої заробітної плати за період з 1 лютого 2004 р. по 21 грудня 2005
р. не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 протягом двох років продовжувала працювати у відповідача із
зменшеним посадовим окладом,
встановленим новим штатним розкладом.
Наказ № 608 від 1 листопада 2003 р. про введення в дію з 1 січня 2004 р.
штатного розкладу із зменшенням посадових окладів не оскаржувала і до 18 червня
2007 р. не зверталася до суду з позовом про стягнення не донарахованої
заробітної плати. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців позивачка була зареєстрована з 14 липня 2005 р. як
фізична особа-підприємець.

Зазначені
обставини свідчать про те,  що позивачка
знала про зменшення її посадового окладу і погодилася з цим.

Таким
чином,  при визначенні розміру вихідної
допомоги,  яка передбачена  ст.  44
КЗпП України при припиненні трудового договору з підстави,  зазначеної у п.3  ст.  38
КЗпП України,  суд правильно виходив з
розміру середнього заробітку,  який
позивачка отримувала до звільнення.

У
зв'язку з частковим задоволенням вказаних позовних вимог суд визначив розмір
відшкодування за час затримки відповідно до правил,  зазначених у ч. 2  ст.
117 КЗпП України.

Зі
стягненням на користь позивачки визначених судом сум відповідач погодився.

Доводи позивачки
в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись
статтями 303, 308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 11 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.