Справа №22-ц-1435/07р.                     Головуючий першої   інстанції
18                                           Суддя-доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09
серпня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого               -       Галущенка О.І.,

суддів:    Базовкіної Т.М. ,    Довжук Т.С,

при
секретарі судового засідання Швейновій І.В.,

за
участю  відповідача                      ОСОБА_1 ,

представника
відповідача                  ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2007 року
за

позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про стягнення
боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

22
лютого 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення суми боргу за договором позики
в розмірі 23 381 грн. та судових витрат.

Позивачка
вказувала,  що 01 жовтня 2004 року
відповідач позичив у неї 4630 доларів США,  що еквівалентно 23 381 грн. по курсу Нацбанку України на
день позики. Термін повернення вказаної суми був оговорений у розписці до 31
грудня 2004 року,  але відповідач борг не
повернув.

Посилаючись на
вказане,  позивачка просила позов
задовольнити.

Відповідач
в судовому засіданні позов не визнав й пояснив,
що розписка дійсно складена позивачкою та підписана ним,  але фактично він грошей від ОСОБА_3 не
отримував.

Рішенням
Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2007 року позов
задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 23 381 грн. за
договором позики,  240 грн. судового
збору та 30 грн. витрат,  пов'язаних з
інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову. На думку апелянта,
рішення суду є незаконним,  не
відповідає дійсним обставинам справи та постановлено з порушенням норм
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення відповідача
та його представника,  дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції в межах заявлених вимог,
повно з'ясував обставини справи,
дав належну правову оцінку доказам,
які були представлені сторонами,
і дійшов правильного висновку про те,
що оскільки сторони уклали договір позики у письмовій формі,  то заперечення позичальника про те,  що ім не були одержані гроші від
позикодавця,  шляхом показань свідків в
даному разі не допускається. Також правильний висновок суду і щодо ненадання
відповідачем допустимих доказів безгрошевості договору позики та що заявлена
сума позову є заборгованістю за договором оренди автомобіля. Тому суд
обгрунтовано задовольнив позов.

Згідно
зі  ст.
1051 ЦК України позичальник вправі заперечувати договір позики за його
безгрошовістю,  доводячи,  що гроші або речі в дійсності зовсім не
одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості,  ніж зазначено в договорі.

З
матеріалів справи вбачається,  що між
сторонами було укладено договір позики на суму 4630 доларів США (сума
еквівалентна 23 381 грн.),  що
підтверджено наданою відповідачем позивачці розпискою,  в якій він визнає наявність боргу та
зобов'язується у встановлений строк повернути суму боргу. Відповідно до
вимог  ст.  60 ЦПК України позичальник ОСОБА_1  не довів у судовому засіданні факт
неодержання ним грошей від позикодавця.

Доводи
позивачки про наявність між сторонами боргових зобов'язань підтверджується
матеріалами справи,  зокрема,  розпискою,
наданою відповідачем.  Відповідач
не заперечує факт надання ним цієї розписки.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що рішення
суду не відповідає дійсним обставинам справи та постановлено з порушенням норм
процесуального права,  є неогрунтованими
та спростовуються дослідженими судом доказами,
які оцінювались ним за правилами
ст.  212 ЦПК України.

Враховуючи
викладене,  колегія судів вважає,  що рішення суду постановлено у відповідності
до статей 1047,  1049, 1051 ЦК України та є
законним і обґрунтованим,  а тому підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303, 308,  315 ЦПК України,  колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Баштанського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України.