УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22
березня 2007 року                                                           м.
Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: Рищука
П.К.(головуючий) Заїки В.М., Карпусь С.А.

при секретарі: Коник О.

з участю
: сторін розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду від 24 січня 2007 року цивільну
справу № 22ц-518 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на
жилий будинок і розподіл спадкового майна та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Сиворогівської сільської ради Дунаєвецького району, відділу реєстрації
актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції про визнання
права власності на спадщину.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів

установила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дунаєвецького районного
суду від 24 січня 2007 року та постановити нове рішення, яким її позов
задоволити повністю та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Вказаним
рішенням суду позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, а позовну заяву ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину за кожним жилого будинку
нової забудови, незавершеного будівництва, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Проведено розподіл
спадкового майна ОСОБА_3 що складається з 1/2 частини жилого будинку нової
забудови, жилого будинку старої забудови та господарських споруд, розташованих
по АДРЕСА_1 і за ОСОБА_2 визнано право власності та виділено: 2/3 частини
жилого будинку нової забудови вартістю 12279 грн., в якому їй виділено на
першому поверсі, кімнату №2, площею 20 кв.м, кімнату №4, площею 16,8 кв.м,
коридор №1, площею 13 кв.м, ванну, площею 4,3 кв.м, в підвальному приміщенні
виділено веранду №1 площею 20,6 кв.м, підвал №2, площею 15.6 кв.м, підвал №3,
площею 16,5 кв.м, кухню №4, площею 15,4 кв.м. та масандру №6, площею 34,86
кв.м, а всього приміщень загальною площею 157,06 кв.м; 1/3 частину
господарських будівель: сарай Г, площею 17 кв.м, вартістю 853 грн., гараж Д,
площею 6,9 кв.м, вартістю 323 грн.

За ОСОБА_1
визнано право власності та виділено:

1/3
частину жилого будинку нової забудови, вартістю 6672 грн., в якому їй виділено
на першому поверсі кімнату №5, площею 23,9 кв.м, в підвальному приміщенні
виділено гараж №5, площею 36,8 кв.м, масандру №6, площею 24,65 кв.м, а всього
приміщень загальною площею 85,34 кв.м, жилий будинок старої забудови, вартістю
3680 грн. в цілому; 2/3 частини господарських будівель: сарай Г, площею 25,84
кв.м, вартістю 1292 грн., сарай площею 9,4 кв.м, вартістю 524 грн., комору В,
площею 12,7 кв.м, вартістю 745 грн.

Зобов'язано
ОСОБА_1 виконати роботи по переобладнанню приміщень жилого будинку нової
забудови по цокольному поверху: демонтувати дверний блок та замурувати дверний
отвір між приміщеннями 3 та 5; по першому поверху: замурувати дверний проріз
між кімнатою №5 та коридором №1; демонтувати віконний блок в кімнаті №5 та
влаштувати вхід; по мансардному поверху: влаштувати міжкімнатну перегородку в
приміщенні №6; в сарай Г
перенести суміжну перегородку, вхідні ворота залишити в спільному
користуванні.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за належну 1/3 частину жилого будинку старої
забудови грошову компенсацію в розмірі 1224 грн. та 355 грн. грошової
компенсації за різницю в частках в житловому будинку нової забудови, а також
витрати на проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 960 грн.

В задоволенні
решти позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що судом не взято до уваги те,
що ОСОБА_2 разом із сином, знаючи про наявність заповіту, вивезла усе майно з
домоволодіння спадкодавця; приховала факт існування заповіту та справжню дату
смерті ОСОБА_3; покази свідків зі сторони ОСОБА_1 судом було залишено поза
увагою так як і клопотання про витребування з Дунаєвецького районного відділу
реєстрації актів цивільного стану документів, які мають значення для
правильного вирішення справи. Крім того, Сиворогівською сільською радою не було
вчинено будь-яких дій на збереження спадкового майна.

Суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом
встановлено, що з березня 1993 року ОСОБА_2 перебувала у фактичному шлюбі з
ОСОБА_3 та проживали в господарстві останнього в с.Соснівка Дунаєвецького
району. 15 січня 1999 року шлюб між ними був зареєстрований. За час перебування
у шлюбі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
у власному домогосподарстві с.Соснівка Дунаєвецького району, біля старого
будинку, спільно будували новий житловий будинок, будівництво якого ще
незавершене і його готовність становить 81,6%. Будинок будувався їх власними
силами та коштами. 10 квітня 2000 року

ОСОБА_3 помер. ОСОБА_2 поховала
чоловіка та вступила в управління
спадковим майном.

Вона є
непрацездатною, але крім неї, спадкоємцями майна є також дочка чоловіка та
внучка, на яку він склав заповіт.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як
вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1993 року перебували у фактичних шлюбних відносинах і в
1999 році зареєстрували шлюб. На спільні кошти, біля старого будинку, вони
будували новий будинок. В 2000 році ОСОБА_4
помер. ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном. Спадкоємцями також є
дочка та внучка померлого.

Судом
правильно встановлено, що ОСОБА_3
та ОСОБА_2, як подружжя, разом, на спільні кошти, будували будинок, тому
вірно визначив долю кожного із них по 1/2 його частині. Оскільки ОСОБА_2 є
непрацездатною, то вона також має право на обов'язкову долю у спадковому майні.
Суд об'єктивно постановив рішення про розподіл спадкового майна між
спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відповідності до діючого законодавства.

Що ж
стосується наданого ОСОБА_1 списку рухомого спадкового майна, то суд
обгрунтованно відмовив у його розподілі, оскільки суду не було надано доказів
того, що воно дійсно було в наявності у Христофорової Н.С, та не було зазначено
його стану, кількості і якості. ОСОБА_2 в свою чергу надала аналогічний список
і пояснила, що зазначене в ньому майно в неї відсутнє і залишилось ще у
попередньої дружини ОСОБА_4

Розглядаючи
спір по суті суд першої інстанції обгрунтованно задоволив позовні вимоги
ОСОБА_2 повністю, а позовні вимоги ОСОБА_1 - частково, з чим колегія суддів
рахує необхідним погодитись, оскільки висновки суду ґрунтуються на вимогах
закону.

Інші доводи
апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Рішення
постановлено на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, відповідає
вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 315, 319,218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Дунаєвецького районного суду від 24 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
у І інстанції - Артемчук В.М.                                         Справа
№ 22 - 518

Доповідач
- Рищук П.К.        Категорія : 29