Справа-22-4754-2007 р.                                                 Головуючий
у 1 інстанції: Філь О.Є.
Категорія : 41                                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06 липня 2007
року  Судова палата у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області

в складі:
головуючого - судді                               Новікової
Г.В.

суддів                                                      Кіянової
С.В., Сукманової Н.В.

при
секретарі                                         Баранові
В.В.

за
участю представника відповідача
Червинній Н.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційними

скаргами     ОСОБА_1
і                                    голови     правління     ДВАТ
"Трест

Красноармійськшахтобуд"
на рішення Красно армійського міськрайонного суду від 12 березня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до ДВАТ "Трест Красноармійськшахтобуд"
шахтобудівельного управління №1 про стягнення заборгованості по заробітній
платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 12 березня 2007 року
позов ОСОБА_1 до ДВАТ "Трест Красноармійськшахтобуд"
шахтобудівельного управління №1 про стягнення заборгованості по заробітній
платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди - задоволено частково, з відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 1480,53 грн., середній
заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2722,34 грн. і у відшкодування
моральної шкоди - 200 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і стягнути на його
користь 4031,82 грн., оскільки судом першої інстанції були порушенні норми
матеріального права при розрахунку у вказаній частині, не враховано, що
середньоденний заробіток слід множити на кількість календарних днів , а ні
робочих днів, як вказано у п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року №100 з
наступними змінами..

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодуванні
моральної шкоди і в позові у вказаній частині позивачу відмовити, оскільки
судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, не враховано,
що вини відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати немає, причина
невиплати заробітної плати - є несвоєчасне або неповне фінансування Державного
бюджету робот, які виконані на Державне замовлення, в рішенні Національної
служби посередництва та примирення вказано на відсутність вини підприємства у утворенні
заборгованості по заробітній платі, позивачем не надано доказів спричинення
моральної шкоди саме з вини відповідача, не враховано, що при стягненні
середнього заробітку за час затримки розрахунку слід було вказати на
відрахування.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав
доводи своєї апеляційної скарги і просив її задовольнити і заперечував проти
доводів апеляційної скарги позивача.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися.

Заслухавши доповідача, прояснення представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги
позивача та відповідача слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції правильно
визначив правовідносини, що склалися між сторонами і закон, який їх регулює.

При розгляді справи, суд першої інстанції встановив, що позивач знаходився
у трудових відносинах з відповідачем з 30.08.2006 року до 15.11.2006 року.
Заборгованість по заробітній платі складає за період з серпня до листопада
включно 2006 року 1480,53 грн. і вона підлягає стягненню з відповідача, як
визнана відповідачем. До теперішнього часу вказана заборгованість позивачу не
виплачена, тому відповідно до ст.117 КЗпП України підлягає стягненню і середній
заробіток за час затримки розрахунку за період з 16 листопада 2006 року до
12.03.2007 року в розмірі 2722,34 грн. (розрахунок проведено згідно постанови Кабінету
Міністрів України №100 від 8.02.1995 року з наступними змінами). Враховуючи, що
позивач тривалий час не має можливості отримати свою заробітну плату суд
стягнув у відшкодування моральної шкоди на його користь 200 грн.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку
про те, що позивач має право на стягнення заборгованості по заробітній платі на
підставі ст.ст.115,116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України, а також на
відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата
всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться
в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення
звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні
працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В частині стягнення заборгованості по зарплаті, що належить позивачу на час
звільнення, сторони рішення суду не оскаржують.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в
ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за
весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як, вбачається з розрахунку середнього заробітку за час затримки, наданого
відповідачем (а.с.12-13) середньоденна заробітна плата позивача складає 34,46
грн., кількість робочих днів за період з дня затримки розрахунку по день
ухвалення, рішення суду складає 79 днів (а.с.42), тобто розмір сум за час
затримки розрахунку при звільненні складає 2722,34 грн.

Вказаний розрахунок проведено у відповідності до п.8 Постанови Кабінету
Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами "Про
затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", де зазначено,
що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за два
місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число
робочих днів, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних
днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При таких обставинах, доводи позивача щодо неправильного проведення
розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку необгрунтовані.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації
свого життя.

Моральну шкоду позивачу спричинено тривалою невиплатою заробітної плати, в
зв"язку з чим він був поставлений у тяжке становище, оскільки це його
джерело існування. З урахуванням конкретних обставин справи, а також принципу
справедливості та розумності, суд обгрунтовано стягнув на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди 200 грн.

Доводи представника відповідача про відсутність вини підприємства у
несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу, оскільки підприємство у 2006
році на 70% фінансувалося з Державного бюджету на увагу не заслуговують,
оскільки відсутність коштів у роботодавця не є підставою для відмови у
задоволенні вказаного позову.

Інші доводи відповідача не спростовують правильних по суті висновків суду
першої інстанцію і не дають підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з

Додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і   голови правління ДВАТ
"Трест Красноармійськшахтобуд" відхилити.

Рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 12 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.