Ухвал а

Іменем У к р а ї н и

5 липня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в складі:
Луценка В.В., Голембевської Л.М., Копаничук С.Г. у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від
22 лютого 2007 року розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання договору
дарування частини будинку та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання недійсним договору
дарування частини житлового будинку за касаційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 січня 2005 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 31 березня 2005 року, -

Встановила:

В листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування частини будинку зазначивши
в позові, що 04.09.2003 року вона уклала з відповідачкою договір
дарування належного їй на праві власності будинку АДРЕСА_1. Оскільки,
відповідачка ОСОБА_2 після укладення договору
дарування не надала їй раніше обумовлену допомогу,
просила розірвати договір дарування, а сторони привести в первинний стан.

ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 із зустрічною позовною завою, в якій просила визнати недійсним договір дарування частини будинку як
удавану угоду та визнати, що в дійсності між нею та ОСОБА_1 була укладена угода
купівлі-продажу будинку.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 січня
2005 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 31 березня 2005 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано, що під виглядом договору дарування 63/100 частин будинку АДРЕСА_1, який був укладений 04.09.2003 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 фактично уклали договір купівлі-продажу.

Договір дарування від 04.09.2003 року 63/100 частин будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано недійсним.

В обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невірне
застосування судами норм матеріального права, а
тому просить рішення скасувати, а справу направити на новий
розгляд.

Колегія суддів розглянувши касаційну скаргу дійшла до висновку, що підстав
для скасування рішень суду не вбачається, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень вимог п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду №3
від 28.04.1978 року із змінами, внесеними 25.12.1992
року «Про судову практику в справах

Справа №33ц-343кс       2007р.        Категорія: 10       Рішення ухвалено під головуванням
Мацького Е.М.

Суддя-доповідач: Луценко В.В.

2

про визнання угод недійсними»,
встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони дійсно мали на
увазі.

У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення
про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із
застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони
мали на увазі.

При розгляді справи судом встановлено, що 04.09.2003 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 мала місце угода про купівлю-продаж
63/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1, а не
договір дарування частини зазначеного вище спору.

Дані обставини підтверджуються поясненнями сторін, розпискою виданою
ОСОБА_1, в якій вона власноруч вказує про
продаж частини будинку АДРЕСА_1 за 10000 доларів США. На виконання договору купівлі-продажу частини будинку ОСОБА_1 передала ключі ОСОБА_2, а покупці
вселились у придбану частину будинку.

Ці обставини не заперечує і сама
позивачка ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не
спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення місцевого суду та ухвала
апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави,
передбачені ст.342 ЦПК України для обов'язкового скасування ухвали суду
відсутні.

Керуючись ст.ст.332, 342 ЦПК
України, судова колегія, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 січня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 31 березня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.