Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
Лихути Л.М., Романюка Я.М., Яреми
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну
скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області від 5 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 12 червня 2007 року в справі за позовом
Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про
зобов'язання укласти додатку угоду до договору про надання позики, визнання
частково недійсним договору,
в с т а н о в и л а :
Сумське обласне комунальне
підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»
(далі  - Фонд) звернулося до  суд із вищевказаним позовом посилаючись на
те, що  23 грудня 1997 року між Державним
підприємством  «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості», правонаступником якого є  Фонд та ОСОБА_1 було укладено договір №
103  про надання позики на купівлю житла.
Відповідно до умов договору  Фонд надав
ОСОБА_1 позику для будівництва жилого будинку АДРЕСА_1 строком на 8 років в
сумі 13 000 грн. зі сплатою 3% річних у валюті України за курсом долара США на
день сплати відсотків Сума позики, що належить до сплати, дорівнюється живій
вазі молодняку великої рогатої худоби (далі - МВРХ)  в кількості
Позичальник зобов'язувався погасити
позику в повному обсязі та відсотки за користування нею до 25 грудня 2005 року.
За умовами договору позика в кількості 4 432 грн. МРРХ повинна була
сплачуватися у натуральному вигляді, а за згодою Фонду - іншими видами
сільгосппродукції, а сума позики  в
кількості 2 954 кг МВРХ - в грошовому виразі із застосуванням закупівельних
цін, встановлених на день сплати позики. Позичальник зобов'язувався повернути
позику та відсотки за користування нею за 7 років рівними частками щорічно,
починаючи з 1999 року до 30 листопада кожного наступного року, останній платіж
здійснити до 25 грудня 2005 року. Пунктом 4.2 договору позики було передбачено
за порушення строків погашення  позики
штрафні санкції у розмірі 0,5 % від несплаченої в строк суми за кожен день
Позика надавалася під забезпечення
порукою двох фізичних осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які зобов'язувалися на вимогу
Фонду сплачувати платежі з позики та нараховані проценти в термін і в розмірах,
встановлених зобов'язанням ОСОБА_1 Поруки були посвідчені 23 грудня 1997 року
державним нотаріусом Тимощенко Л.М. та зареєстровані в реєстрі за №6-2574, №
6-2575 Фактично Фондом позики  була надана
3 квітня 1998 року - 3 000 грн.,  11
січня - 2 000 грн., 30 травня 2000 року та 9 червня 2000 року -  по 3 000 грн., 7 липня - 2 000 грн., і
урахуванням середньої закупівельної ціни МВРХ в цей період - 2, 26 грн./кг
ОСОБА_1 належало до повернення 5 753 кг МВРХ.
У зв'язку із наведеними
обставинами початок погашення кредиту був за ініціативою Фонду перенесений з 1999 р. на 30.11.2000р.
одруження ОСОБА_1, взяла прізвище чоловіка - „ОСОБА_4" та здійснювала погашення позики
наступним чином: 21.12.1999р.
- 105 кг м'яса, що за даними позивача складає 210 кг МВРХ, 21.06.2000р. -400,00 грн., 01.12.2000р. - 500,00
грн., 25.01.2001р. - 433,72 грн., 12.04.2001р. - 1600,00 грн., 13.11.01р. - 1000,00 грн., 30.01.2002р.
- 500,00 грн., 10.04.2002р. - 600 кг муки, що за даними позивача складає 117,9 кг МВРХ,
04.09.2002р. - 500,00 грн., 17.03.2005р. - 300,00 грн., 23.11.2005р. -1000,00 грн.
Фонд просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та
заборгованість за договором
позики в сумі 47 464,83 грн., в тому числі:              18 398,63 грн. - кредит, 13 87,01
кредиту та відсотків за користування ним.
ОСОБА_1 (ОСОБА_4), звернулася до суду із
зустрічним позов, посилаючись на те, що договір позики укладався під час дії Цивільного
Кодексу України в редакції 1963р. В заяві вказувалося на невідповідність умов укладеного
договору положенням ст. 170 названого Кодексу, за якою не передбачені проценти по грошових
зобов'язаннях, за винятком операцій кредитних установ, зобов'язань по зовнішній торгівлі та
інших випадків, зазначених у законі. У заяві зазначалося, що постановою Кабінету Міністрів України
від 15.12.2005р. № 1196, яка набрала чинності 28.12.2005р.,
внесено зміни до пункту 23 Правил надання довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на селі,
лише з 28.12.2005р. на законодавчому рівні було дозволено нарахування пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє на момент виникнення боргу, за прострочення платежу за договорами позики,
укладеними Фондом. З наведених підстав ОСОБА_1 (ОСОБА_4)  вважала, що до 28 грудня 2005 року нарахування
штрафних санкцій та процентів не мало правових
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 5 квітня                   2007 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Сумської області                          від 12 червня 2007
року, позов Фонду задоволено частково: стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором
позики та проценти за користування позикою у сумі 16040 грн. 71 коп. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь позивача 2064 грн. 19 коп. штрафних санкцій за прострочення
платежу за договором позики. Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з кожного на користь держави 53 грн. 47 коп. судового збору та по 10
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі Фонд просить скасувати постановлені
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості» відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 5 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 червня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.М. Лихута

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема