в 1 інстанції - Попов В.В.
- 31                                                                  Доповідач
ДОДАТКОВЕ    РІШЕННЯ
квітня 2007 року                        Апеляційний
суд Донецької області
складі:                                         головуючого  Краснощокової Н.С. ,
суддів                                                                  Ігнатової
секретарі  Семенченко С. С. ,
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку заяву ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення витрат по оплаті квартирної плати та комунальних
Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 24 січня 2007 року було змінено рішення
Микитівського районного суду м.  Горлівки
Донецької області від 23 жовтня 2006 року та стягнуто зі ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
1144,  08 грн.

19.03.2007
року позивач ОСОБА_1  звернувся до
апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл
судових витрат,  а самехудового збору у
сумі 51 грн та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в
сумі ЗО грн.

В судове
засідання сторони не з"явилися. Про час та місце розгляду заяви ОСОБА_1
щодо ухвалення додаткового рішення сторони повідомлені належним чином.

Згідно
п.1 ч.4  ст.  220 ЦПК України суд,  що ухвалив рішення,  може за заявою осіб,  які беруть участь у справі,  чи з власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення,  якщо судом не вирішено питання
про судові витрати.

Апеляційний суд
вважає,  що заява ОСОБА_1  підлягає задоволенню.

Відповідно
до  ст.
88 ЦПК України,  стороні,  на користь якої ухвалене рішення,  суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково,  судові витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Дійсно,  Апеляційним судом при ухваленні рішення не
були вирішені питання відносно понесених позивачем судових витрат.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачем при зверненні до суду з зазначеними позовними вимогами до
відповідачів,  були сплачені судові
витрати у вигляді судового збору у сумі 51грн. та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн (а.с. 2-3).

Апеляційний
суд вважає необхідним відповідно до вимог діючого законодавства стягнути в
солідарному порядку зі ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1. в рахунок відшкодування витрат
понесених ним на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі
ЗО грн.Що ж стосується витрат понесених ОСОБА_1
на сплату судового збору в розмірі 51

2

грн.,  то ці витрати піддягають стягненню на користь
позивача в солідарному порядку лише з видповідачів ОСОБА_3. та ОСОБА_4.,  оскільки ОСОБА_2. є інвалідом 2-ї групи і
вона відповідно до вимог  ст. 82 ЦПК
України може бути звільнена від сплати судового збору.

Керуючись  ст.
220 ЦПК України,  апеляційний суд,
-

вирішив:

'

Стягнути
в солідарному порядку зі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат
понесених на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі ЗО
грн.

Стягнути
в солідарному порядку зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування витрат понесених по оплаті судового збору в розмірі 51 грн., а
ОСОБА_2 звільнити від цих витрат.

Додаткове
рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і
може бути оскаржене протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.