Справа № 22-1020 2007
року              Головуючий суддя у І
інстанції - Венгерчук А.О.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді - Буцяк З.І.
УХВАЛА

11
жовтня 2007 року                                                                                                місто
Рівне

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області
у складі:     головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук
С.В., Григоренка М.П.

з участю
секретаря судового засідання Колесової Л.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному
цивільну справу за апеляційною скаргою представника Дочірнього підпри­ємства
"Портал" (далі - ДП "Портал") ЗАТ "МЖК
"Оболонь" на ухвалу Острозького ра­йонного суду від 23 липня 2007
року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановила:

Ухвалою
Острозького районного суду від 23 липня 2007 року задоволено заяву ОСОБА_1. про
забезпечення її позову до ДП "Портал" ЗАТ "МЖК
"Оболонь", треті особи на стороні відповідача - ТОВ
"БПК-2004", Управління Фонду соціального стра­хування від нещасних
випадків на виробництві м. Києва, ОСОБА_2, про відшкодування матеріально ї
моральної шкоди, заподіяної у зв"язку з нещасним ви­падком на виробництві
та смертю її сина ОСОБА_3. На грошові кошти ДП "Портал" ЗАТ "МЖК
"Оболонь" накладено арешт.

В
поданій на це судове рішення апеляційній скарзі представник ДП
"Портал" ЗАТ "МЖК "Оболонь", посилаючись на те, що
ухвала суду про забезпечення позову поста­новлена з порушенням норм
процесуального права та перешкоджає його господарській діяльності, просить
апеляційний суд її скасувати і постановити у справі нову ухвалу про відмову в
задоволенні заяви ОСОБА_1. про забезпечення позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в
судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія су­ддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Частиною
3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допуска­ється на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом
4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про
практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при роз­гляді
заяв про забезпечення позову" роз"яснено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг   позовних вимог, дані  про особу відповіла-

ча, а також
відповідність виду забезпечення позову,
який просить застосувати
особа, котра
звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної від­повідності
слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарсь­кій
діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і
заре­єстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів. Напри­клад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджати­ся власним майном іноді призводить до незворотних
наслідків.

Проте
при постановленні ухвали про забезпечення позову місцевий суд на ці об­ставини
належної уваги не звернув і підстав обрання вибраного ним способу забезпе­чення
позову, а також обставин, які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи
утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у своїй
ухвалі не навів.

Накладаючи
арешт на всі належні відповідачу кошти, суд першої інстанції не зважив на
вимоги ч.3 ст. 152 ЦПК України та не врахував того, що таке накладення арешту
може перешкодити господарській діяльності відповідача, оскільки повністю по­збавляє
його можливості користуватися та розпоряджатися належними йому коштами.

Тому з
урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 312-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника Дочірнього підприємства "Портал" ЗАТ "МЖК
"Оболонь" задовольнити частково.

Ухвалу
Острозького районного суду від 23 липня 2007 року скасувати. Заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову передати на новий розгляд до цього ж суду першої інстанції.

В решті
апеляційну скаргу відхилити.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.