Справа №22ц-2734 від 2007 року                          Головуючий у їй інстанції - Самоткан Н.Г.
Категорія: 21                                                               Доповідач- Калиновський А.Б.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10 травня 2007
року колегія судців судової палати по цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого : судді - Калиновського А.Б.

суддів - Кіктенко Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Журавель Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.
Павлограді

на рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня
2006 року

за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді (далі - Фонд) про стягнення страхової виплати за моральну шкоду,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2006
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути на його користь моральну шкоду в
розмірі 15 000 грн., посилаючись на те, що в період з 27 червня 1980 року по 10 вересня 1991 рік та з 04 січня 1993
року по 14 січня 1997 року знаходився в трудових відносинах з шахтою
«Павлоградська» виробничого об*єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля».
17 листопада 1979 року, при виконанні трудових обов*язків він був травмований,
про що був складений акт форми Н-1 №48 від 18 листопада 1997 року. На підставі
висновку травматолога від 09 квітня 1993 року та довідкою ВТЕК від 28 квітня
1993 року йому призначено 10% втрати професійної працездатності безстроково. В
серпні 2004 року йому було призначено 20%
втрати професійної працездатності. Вважає, що вказаним фактом йому
спричинена моральна шкода та посилаючись на діюче законодавство просив
задовольнити його вимоги.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
27 грудня 2006 року позов був задоволений частково. Стягнуто з
Фонду на користь позивача в рахунок страхової виплати за моральну шкоду 7000
грн.

В апеляційній
скарзі Фонд ставить питання про відміну рішення суду та постановления нового рішення про відмову позивачу в позовних вимогах, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне скаргу задовольнити,
рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивач з 27 червня 1980 року по 10 вересня 1991 рік та з 04
січня 1993 року по 14 січня 1997 року знаходився в трудових відносинах з шахтою
«Павлоградська» виробничого об*єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля»
(а.с.4-6). 17 листопада 1979 року, при виконанні трудових обов*язків він був
травмований, про що був складений акт форми Н-1 №48 від 18 листопада 1997 року
(а.с.7-8). На підставі висновку травматолога від 09 квітня 1993 року та
довідкою ВТЕК від 28
квітня 1993 року йому призначено 10%) втрати професійної працездатності
безстроково. В серпні 2004 року йому було призначено 20% втрати професійної
працездатності.    Оскільки, вперше 10%
втрати працездатності позивачу

2

було встановлено у 1993 році, то правовідносини, які виникли між сторонами
повинні регулюватися матеріальним законом,
який діяв на момент отримання позивачем професійного захворювання, тобто ст.12 Закону України від 14 жовтня 1992 року „Про
охорону праці" та п.11 Правил відшкодування шкоди власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я,
пов"язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою
КМУ від 23 червня 1993 року № 472 з послідуючими змінами та
доповненнями.

Отже, суд помилково дійшов висновку про те, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди згідно Закону
України „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який не
розповсюджується на правовідносини, які виникли до його прийняття.

Позивач не скористався своїм правом на відшкодування моральної шкоди, яке
виникло у нього в 1993 році.

За таких обставин, колегія суддів не може визнати рішення суду першої
інстанції законним та обгрунтованим, тому воно
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу
в його позовних вимогах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
27 грудня 2006 року скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Павлограді
про стягнення страхової виплати за моральну шкоду.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня набрання ним
законної сили.