РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р. червня місяця «04» дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, в складі:

Головуючого: Яковенко Л.Г. Суддів: Курил енка О. С

Синельщікової О.В. При секретарі: Петренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання усиновлення недійсним та по зустрічному позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення аліментів на утримання дитини, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про визнання усиновлення недійсним відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про стягнення аліментів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

На вказане рішення ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2. відмовити, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено підстав визначених в ст.,236 СК України для визнання усиновлення недійсним.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2. місцевий суд дійшов висновку про необхідність відповідачем виконувати свої обов'язки відповідно до ст.180 СК України.

Але з позицією місцевого суду колегія суддів погодитись не може.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з вересня 2001р. по червень 2004р.

Справа №22-ц-2781/2007 Головуючий в суді І інстанції: Гордейчик Т.Ф.

2

У ОСОБА_2. від попереднього шлюбу на утриманні знаходиться син ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.

В 2002р. ОСОБА_1. усиновлює ОСОБА_3для виховання його в сім'ї.

А вже в 2003р. ОСОБА_2. звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, який суд і задовольняє в червні 2004р. після закінчення строку на примирення.

Таким чином фактичне існування усиновлення було трохи більше року.

В ст.236 СК України наведено вичерпний перелік випадків визнання усиновлення недійсним.

Сторони по справі неодноразово змінювали та уточнювали свої позовні вимоги.

В останньому судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1. просив визнати усиновлення недійсним з підстав, що він при усиновленні не бажав настання прав та обов'язків, які виникають при усиновленні.

Як встановлено місцевим судом і не заперечувалось в суді апеляційної інстанції сторони по справі сумісно фактично не проживали. Позивач ОСОБА_1. свого житла не має, проживає в маневровому фонді виконкому Алуштинської міськради по АДРЕСА_2.

ОСОБА_2. та син ОСОБА_3проживають в квартирі матері відповідачки -ОСОБА_4по АДРЕСА_1.

Судом місцевим, як і колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено бажання ОСОБА_1. виконувати обов'язки які виникли при усиновленні.

Фактично дитина була на вихованні бабусі та матері.

На даний час, як видно з матеріалів справи та пояснень самої ОСОБА_2., вона має іншу сімю, перебуває у фактичних шлюбних відносинах де перебуває і дитина.

А батьківство ОСОБА_1. носить формальний характер і по суті є фіктивним.

Сам ОСОБА_1. дитиною ніколи не цікавився і не цікавиться на даний час, вихованням дитини не займається, навіть не підтримує її матеріально, про що говорить заявлений позов про стягнення аліментів.

Дане фіктивне батьківство не тільки не має позитивних наслідків, але і не є на користь самій дитині.

По справі склалася ситуація коли дитина маючи рідного батька, рахується сином другого, який нею ніколи не займався, а проживає і виховується з іншим чоловіком.

Крім того по справі вбачається, що і ОСОБА_2. завідомо не бажала сумісно проживати з усиновлювачем, так як через рік після усиновлення подала заяву про розірвання шлюбу і стала проживати фактичною сімєю з іншим чоловіком.

Сам шлюб сторін по справі також був не тривалим, трохи більше трьох років.

При встановлених обставинах колегія суддів вважає за необхідне визнати батьківство ОСОБА_1. відносно ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. недійсним.

Відносно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2. про стягнення аліментів з ОСОБА_1., колегія суддів вважає їх такими що задоволенню не підлягають.

Так, ст.237 СК України в ч.б передбачає право суду постановити рішення про стягнення аліментів на дитину з особи, що була її усиновлювачем , на строк не більш як два роки, якщо дитина не має батьків або батьки не мають змоги її утримувати, за умови що усиновлювач може надавати матеріальну допомогу.

Але такі обставини в суді не встановлені.

Таким чином виходячи з встановленого, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині позовних вимог ОСОБА_1. повністю, а в частині позовних вимог ОСОБА_2. частково, в частині задоволеній за п.3 ст.309ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. необхідно відмовити з наведених раніше підстав.

3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати усиновлення ОСОБА_1 ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1року народження - недійсним.

Передати ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. матері ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст.ст. 325,327 ЦПК України.