АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                                         м.  Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської

області в складі:

Журавльова О.Г.,  Оверіної О.В.,  Доценко Л.І..,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу року за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства
«Трансімпекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим
виплатам,  за касаційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2005 року про
скасування рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 липня
2003 року з направленням цивільної справи на новий розгляд,

встановила:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 27 квітня 2005 року,  якою
рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 липня 2003 року
скасовано,  справу направлено на новий розгляд
до того ж суду у іншому складі.

В
обґрунтування касаційної ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення
апеляційної інстанції та залишенням в силі судового рішення суду першої
інстанції.

Колегія
судів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду ухвали апеляційного суду відсутні виходячи з наступного.

Апеляційним
судом встановлено,  матеріалами справи
підтверджено,  що 08 липня 2003 року
районний суд постановив рішення за відсутності представника відповідача,  не маючи даних про те,  що йому було повідомлено у встановленням
законом порядку про час та місце судового засідання,  тобто з порушенням вимог ч.1  ст.
172 ЦПК України ( ЦПК 1963 року,
який діяв на час розгляду справи). Висновок суду про те,  що відповідач був належним чином повідомлений
про судове засідання матеріалами справи не підтверджується (т.2, а.с. 108) та
не відповідає положенням  ст.  ст.
94, 95 ЦПК України.

Крім
того,  вточнивши та доповнивши при новому
розгляді справи позовні вимоги,  у
порушення  ст. 143 ЦПК України додатковим
письмовим позовом зазначені вимоги оформлені не були,  а тому копія такої заяви та поданих
документів відповідачу не вручалися і заперечення ПП «Трансімпекс» з цього
приводу не досліджувалися.

Головуючий
у першої інстанції Кримська О.М.                       Справа
№ ЗЗц-508/2007

Доповідач
Журавльов О.Г.                                                        Категорія
ЦП: З

2

Апеляційний
суд зробив правомірний висновок,   що
стягуючи 2986 і рішень заборгованості по заробітній платі та 1536,   39 гривень компенсації у зв'яжу із затримкою
її виплати,   суд першої інстанції
визнавши право позивача на її одержання послався на те,   що правильність визначення розміру цих сум
підтверджується висновком спеціаліста управління праці та соціального
захисту,   хоча із змісту листа цього
управління від 17.06,  2003 року
(а.с.  64) не зрозуміло,   які саме розрахунки ним перевірялися,   а згідно вимог с і.202 ЦП К України (1963р.)
суд має обґрунтовувати рішення лише на доказах,   які були досліджені у судовому засіданні.

В
рішенні суду не наведено розрахунку і в частині стягнення з ІІП «Трансімпеке»
на користь позивача компенсації за невикористану відпуску у розмірі 429 грн. Не
ґрунтується на доказах і висновок суду щодо компенсації моральної шкоди у сумі
4000 гривень.

У
зв'язку з чим,   апеляційний суд обґрунтовано
зробив висновок,   що рішення районного
суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону,   підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до того ж суду у іншому складі.

Відповідно
до ч. 2   ст.   324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно   ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановити або (та)
вважати доведеними обставинами,   що не
були встановлені в рішенні суду,   чи
відкинуті ним,   вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,   що
ухвала суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та
процесуального права,   а також відсутні
передбачені ч.1   ст.   338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не спростовують.

Керуючись   ст.
ст.   332,
336 ЦПК України,   колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1,   відхилити.

Ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2005 року про скасування
рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 липня 2003 року
з направленням цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства
«Трансімпеке» про стягнення заборгованості по заробітній платі та іншим
виплатам на новий розгляд,   залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.