УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
червня 2007 року                                                                              м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого       Фединяка
В.Д.

суддів:                                                                   Мелінишин
Г.П.,  Бойчука І.В.

секретаря                                                              Пожар
Р.В.

з
участю:                                                               позивача
ОСОБА_1.,  представника

відповідача
ОСОБА_3. - ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1
на рішення Коломийського міськрайонного суду від    16 квітня
2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування квартири від 24 січня 2006 року,  згідно якого позивачка подарувала,  а відповідач прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1

Позовні
вимоги ОСОБА_1. мотивувала тим,  що є
перестарілою,  малограмотною людиною і
укладаючи під впливом обману вище вказаний договір дарування вважала,  що укладає договір довічного утримання,  за яким передає відповідачу частину належної
їй квартири. Довідавшись у восени 2006 року,
що ОСОБА_3 не збирається надавати їй догляд і після отримання копії
зазначеного договору,  зрозуміла про
вчинення над нею обману з сторони відповідача щодо дарування спірної квартири.

Крім
цього,  вказувала позивачка,  що їй належить дві квартири НОМЕР_1 і НОМЕР_2
в будинку по АДРЕСА_1 Укладаючи спірний договір дарування,  нотаріус об'єднала ці дві квартири в
одну,  не маючи для цього правових
підстав. За наведеного,  просила
задовольнити позов.

Рішенням
Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2007 року ОСОБА_1. відмовлено у
задоволенні позову.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
представник позивачки ОСОБА_1. -ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу,  в якій ставиться питання про скасування
оскаржуваного рішення і задовольнити позов у справі,  вказуючи про те,  що при вирішенні спору у справі судом
допущено порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема,  судом не враховано,  що позивачка не мала наміру дарувати
відповідачу належну їй квартиру,  а діяла
під впливом обману з сторони відповідача.
На  думку  представника
апелянта,   позивачку  шляхом
обману  позбавлено

Справа
НОМЕР_12-ц-696/07                            Головуючий
у 1 ін ст.  Максим"юк Р.Ю.

Категорія
13                                                         Доповідач
- суддя Фединяк В.Д.

2

права на житло і замість
квартири НОМЕР_2 жилою площею 13 кв.м.
АДРЕСА_1,  яку вона мала намір
передати відповідачу за договором довічного утримання,  укладено договір дарування двох квартир
загальною площею 53, 2   кв.м.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. підтримала доводи апеляційної скарги,  просить задовольнити цю скаргу.

Представник
відповідача   апеляційну скаргу не
визнала,   вважає подану скаргу
безпідставною.

Заслухавши
пояснення сторін у справі,  дослідивши
письмові докази,  колегія суддів
приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позову,  суд
першої інстанції виходив з того,  що
укладаючи договір дарування спірної квартири позивачка розуміла значення своїх
дій,  бажала їх наслідків,  усвідомлюючи,
про своє безперешкодне проживання у цій квартирі.

Висновок суду
відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно  ст.  4
Закону України "Про власність" встановлено,  що
власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно  ст.
717 ЦК України
за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується
передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Договір,  що встановлює обов'язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового
характеру,  не є договором дарування.

За змістом  ст.
727   цього Кодексу  дарувальник має право вимагати розірвання
договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна,  якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти
життя,  здоров'я,  власності дарувальника,  його батьків,
дружини (чоловіка) або дітей.

Якщо
обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника,  спадкоємці дарувальника мають право вимагати
розірвання договору дарування.

Дарувальник
має право вимагати розірвання договору дарування,  якщо обдаровуваний створює загрозу
безповоротної втрати дарунка,  що має для
дарувальника велику немайнову цінність.

Дарувальник
має право вимагати розірвання договору дарування,  якщо внаслідок недбалого ставлення
обдаровуваного до речі,  що становить
історичну,  наукову,  культурну цінність,  ця річ може бути знищена або істотно
пошкоджена.

Дарувальник
має право вимагати розірвання договору дарування,  якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є
збереженим.

У разі
розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у
натурі.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачка ОСОБА_1. та мати відповідача ОСОБА_3 проживають по сусідству в одному
житловому будинку по АДРЕСА_1 Коломийського району і тривалий час надає
позивачці сторонній догляд та матеріальну допомогу. Позивачка ОСОБА_1.,  приймаючи таку допомогу і знаючи,  що у майбутньому не залишиться без житла та
без стороннього догляду,  усвідомлюючи
значення своїх дії подарувала належну їй квартируНОМЕР_2 у цьому будинку сину
ОСОБА_1. - ОСОБА_3.

Зазначені
обставини підтвердили в судовому засіданні нотаріус ОСОБА_5. ,  свідок ОСОБА_6. ,  ОСОБА_7. і частково не заперечувала сама
ОСОБА_1.

За таких
обставин,  відповідно  ст.
ст.  717, 727 ЦК України,   ст.  4
Закону України "Про власність" суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку відмовивши у позові ОСОБА_1.,  оскільки позивачка не довела суду того,  що належна їй спірна квартира вибула з її
власності внаслідок помилки чи
обману    з сторони відповідача.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що ОСОБА_1.
належать дві квартири у будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 є помилковими,

3

так як
спростовуються витягом з реєстру прав власності на спірну квартиру (а.с. 49,
50),  представленим суду позивачкою.

Інші доводи
апеляційної не спростовують правильності висновків суду викладених в
оскаржуваному рішенні,  тому задоволенню
не підлягають.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає
оскаржуване рішення суду по суті правильним і таким,  що постановлена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права. Підстав для скасування зазначеного
судового рішення,  за доводами
апеляційної скарги не встановлено.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315,  317 ЦПК України,  колегія суддів ,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 квітня 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців
безпосередньо до Верховного Суду України з часу набрання законної сили.