УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у  цивільних справах

апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді                          Малахової
Н.М.

суддів:                                                  Матюшенка І.В.

Широкової Л.В.
при секретарі

судового засідання                              Малайчук Н.Д.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Андрушівському районі на рішення Попільнянського районного
суду Житомирської області від 2
серпня 2007 року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
в Андрушівському районі до відкритого
акціонерного товариства „ Попільнянський спецкар'єр ", третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 про
повернення особової справи ОСОБА_1
до відповідача та стягнення виплачених ОСОБА_1 страхових сум,

встановила:

У грудні 2005 року позивач звернувся до суду з позовом про повернення
особової справи ОСОБА_1 відповідачу, посилаючись на те, що справу прийнято помилково. Зазначав, що ушкодження здоров'я
ОСОБА_1 заподіяно внаслідок ДТП, тому шкоду повинен відшкодовувати володілець джерела
підвищеної небезпеки, а саме відповідач.

У процесі розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги та просив
стягнути з відповідача виплачені ОСОБА_1 страхові суми.

Рішенням Попільнянського районного суду від 2 серпня 2007 року у задоволені
позову відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, що судом при ухвалені рішення порушені норми
матеріального та процесуального закону. Зокрема,
вказує, що відповідати за заподіяну шкоду повинен володілець джерела підвищеної небезпеки, справа передана до Фонду
помилково.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

2             Встановлено,
що ОСОБА_1 працювала у відповідача і при

виконані трудових обов'язків
отримала ушкодження здоров'я під час ДТП, що сталася 8 лютого 1983 року з вини водія автомобіля, що перебував у оренді відповідача.

У відповідності до положень п.1 Правил відшкодування підприємствами, «установами, організаціями шкоди, заподіяної робітникам і
службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з їх роботою (1961 року з
послідующими змінами), що діяли на час виникнення страхового випадку, відшкодування шкоди в такому випадку покладалося
на відповідача -підприємство, де працювала ОСОБА_1.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1. має право на
відшкодування шкоди на підставі положень Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі Закону)
і, що виплату страхових сум за цим Законом покладено на позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо здійснення позивачем страхових виплат, оскільки
останній відмовляється їх виплачувати.

Проте, у ст.37
Закону міститься вичерпний перелік випадків, коли позивач може відмовитися від
здійснення таких виплат.

Тому вимоги
позивача щодо повернення справи відповідачу є безпідставними.

За таких обставин, коли рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального закону,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Андрушівському районі відхилити, а рішення Попільнянського
районного суду Житомирської області
від 2 серпня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.