Справа №22ц-958, 2007р.                     Головуючий в 1-й
інстанції Калімбет Л.І.
№12                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року травня місяця «10» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Прокопчук Л.П. Суддів: Вадзінського П.О.,

Воронцової Л.П.
при секретарі - Шевардіній К.Г.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 21
листопада 2006 року по справі

за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення збитків за договором купівлі-продажу житлового
будинку,  -

ВСТАНОВИЛА:

05 липня
2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з зазначеним позовом,  посилаючись на те,  що за рішенням Генічеського районного суду
від 22 листопада 2005 року було розірвано договір купівлі-продажу 67/100
частини житлового будинку АДРЕСА_1,  що
належав відповідачці ОСОБА_2,  яка не
виконала вимоги  ст. 362 ЦК України і при
укладенні договору не повідомила його про право третіх осіб на спірну частину
будинку.

Оскільки
вважає відповідачку винною у розірванні договору,  то просив стягнути з неї 20480 грн.,  суми,
яку він частково сплатив при укладенні договору купівлі-продажу.

Рішенням
Генічеського районного суду від 21 листопада 2006 року відмовлено ОСОБА_1 у
задоволенні його позовних вимог.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1.
подав апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення суду скасувати,  постановити
нове,  яким задовольнити його позов,  зазначаючи,
що рішення суду не відповідає вимогам закону та зібраним у справі
доказам.

В
письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає її безпідставною та
такою,  що не спростовує висновків суду
першої інстанції.

В судове
засідання сторони не з'явились повторно,
про причини неявки суд не повідомили,
тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у їх відсутність.

Заслухавши доповідача,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи
позивачу ОСОБА_1. у задоволенні його позову,
суд першої" інстанції виходив з того,  що сума,
сплачена позивачем відповідачці ОСОБА_2 при укладенні договору
купівлі-продажу 67/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є завдатком.

А
оскільки договір купівлі-продажу був розірваний з його,  позивача,
вини,  як сторони,  що порушила умови договору,  то відповідно до ч.4  ст. 653 ЦК України,  він немає права вимагати того,  що було виконане сторонами за зобов'язанням
до моменту розірвання договору.

Однак,  повністю з таким обґрунтуванням висновків
суду не можна погодитись,  виходячи з
наступного.

Із
долученої до матеріалів справи копи договору купівлі-продажу частини
будинку,  продаж її вчинено за 122 880
грн.,  з яких 20480 грн. позивач сплатив
ОСОБА_2 під час оформлення цього договору,
а решту -102 400 грн. - мав сплатити до 15 січня 2006 року.

Отже,  за вказаним договором сплачена позивачем
ОСОБА_1. сума у розмірі 20480 грн. є лише авансом,  а не завдатком,  як то помилково визначив суд.

Тому
посилання в мотивувальній частині рішення на спірну суму як на завдаток є
неправильним і в цій частині апеляційної скарги,  колегія суддів погоджується з її доводами.

З огляду
на викладене,  колегія суддів вважає за
необхідне виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду як на
підставу відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 на  ст.
ст.  570, 571 ЦК України.

Відповідно
до ч.3  ст. 61 ЦПК України
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній,  господарській або
адміністративній справі,  що набрало
законної сили,  не доказуються при
розгляді інших справ,  у яких беруть
участь ті самі особи або особа,  щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Генічеського районного суду від 20 квітня 2006 року встановлено,  що договір купівлі-продажу 67/100 частини
будинку,  укладеного ОСОБА_1. та ОСОБА_2
22 листопада 2005 року підлягає розірванню у зв'язку з істотним порушенням договору
другою стороною.

Істотним
порушенням суд визнав несплату ОСОБА_1. всієї суми до встановленого у договорі
строку.

Посилання
апелянта в апеляційній скарзі на те,  що
в зазначеному рішенні суд послався і на порушення відповідачкою ОСОБА_2
вимог  ст.  362 ЦК України,  яка приховала від нього,  позивача,
наявність права третіх осіб на предмет договору,  колегією суддів до уваги не приймається,  оскільки в цьому рішенні підставою для
розірвання договору було невиконання умов договору ОСОБА_1.,  а не ОСОБА_2

Крім
того,  відповідно до ч.1  ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини,  на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На думку
колегії суддів ОСОБА_1. не довів того факту,
що співвласниця спірного будинку ОСОБА_3 претендувала на купівлю тієї
частини будинку,  яку продавала
відповідачка ОСОБА_2.

Отже,  із вищенаведеного вбачається,  що суд першої інстанції,  відмовляючи позивачу у задоволенні його
позову про стягнення сплаченої ним за умовами договору суми у 20 480 грн.
прийшов до обґрунтованого висновку і правомірно послався на вимоги ч.4  ст. 653 ЦК
України.

З огляду
на вищезазначене колегія суддів вважає,
що підстав для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1відхилити,  а рішення
Генічеського районного суду від 21 листопада 2006 року залишити без змін,  виключивши з мотивувальної частини рішення
посилання на  ст.  ст.
570, 571 ЦК України.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.