УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                                               м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Лісової В.І.,

Новосядлої В.М. ,  Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 29 березня 2004 року і на ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 7 вересня
2004 року в справі за позовом ОСОБА_1до Головного Управління по фізичній
культурі та спорту Київської міської державної адміністрації про визнання
недійсним попередження про наступне звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2004 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління по
фізичній культурі та спорту Київської міської державної адміністрації про
визнання недійсним попередження про наступне звільнення.

Позов
обґрунтовує тим,  що з 1 вересня 1990
року працює директором Спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського
резерву №19 м.  Києва з ігрових видів
спорту,  плавання в ластах та художньої
гімнастики.

7              жовтня 2003 року він
отримав від першого заступника начальника Головного

Управління по фізичній культурі та спорту КМДА Буркацького П.В.
попередження про

наступне звільнення у зв'язку з реорганізацією СДШОР №19 м.  Києва,
з 10 грудня 2003 року за

пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Просив
визнати вказане попередження недійсним,
посилаючись на те,  що в
попередженні не вказано його прізвище,
попередження підписано особою,  не
наділеною правом прийому та звільнення з роботи,  посада директора спортшколи не входить до
номенклатури КМДА,  відповідач не
повідомив Дарницький центр зайнятості про вивільнення працівника,  не було згоди профспілкового комітету на його
звільнення і йому не була запропонована інша робота.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 29 березня 2004 року,  залишеним буз
зміни ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 7 вересня 2004 року,  у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  суд першої
інстанції,  з чим погодився апеляційний
суд,  виходив із того,  що вручення робітнику попередження про
наступне звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України є обов'язковою умовою
при звільненні з вказаних підстав. Оскільки звільнення позивача за цих обставин
в майбутньому не відбулось,  то вказане
попередження не має для позивача правового значення.

8              касаційній скарзі
позивач просить скасувати судові рішення і направити справу на

новий судовий розгляд до суду першої інстанції,  оскільки при вирішенні справи був

неправильно застосований матеріальний і порушений процесуальний закони.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

№33ц-873кс07

Новосядла В.М.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
рішення постановлені із додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія судців Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 29 березня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 7 вересня 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_1до Головного Управління по фізичній культурі та спорту Київської
міської державної адміністрації про визнання недійсним попередження про
наступне звільнення залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.