АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
22-Ц-1014-Ф/07    Головуючий суду першої
інстанції                        Терентьєва
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції        Мудрова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

4 липня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого
- судді              Притуленко О.В.,

суддів                                     Полянської
В. О.,

Муарової В.В.,

при секретарі                         Петриченко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат
на утримання дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 18 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007 року позивачка звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнених за рішенням Феодосійського
міського суду АР Крим від 26 вересня 2006 року, на утримання неповнолітніх
дітей - ОСОБА_3 1989 року народження і ОСОБА_4 1996 року народження, в розмірі 1/3
з частки всіх доходів, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку на кожного.

У березні 2007 року позивачка змінила вимоги позову та просила змінити
розмір аліментів: стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей
аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі ½ г мінімуму для дитини відповідного
віку на кожного, тобто 558, 00 грн. в загалом та стягнути з відповідача
додаткові витрати на придбання ліків для сина ОСОБА_3 у сумі 80, 00 грн.
Позивачка посилалася на те, що розміру аліментів у сумі 300, 00 грн. стягнутих
згідно рішенням суду від 26 вересня 2006 року не вистачає на утримання вказаних
неповнолітніх дітей, відповідач допомоги не надає.

Крім того, старший син навчається у Феодосійському технікумі, потребує
одягу, харчування, а також він хронічно хворий, що потребує додаткового
медикаментозного лікування.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 18
квітня 2007 року позов ОСОБА_1 був задоволений частково. В частині позовних
вимог про зміну розміру аліментів на У2 мінімуму для дитини відповідного віку
та стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 558, 00
грн. на двох дітей відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивачки
половину понесених нею додаткових витрат на придбання ліків для хворої дитини в
сумі 80, 84 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу
де, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права та на
невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та
ухвалите нове - про повне задоволення позову або направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи
у в частині позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів суд першої
інстанції виходив з того, що матеріальній стан позивачки з 26 вересня, 2006
року не погіршився, також позивачка не надала доказів погіршення її здоров'я,
тому в № частині слід відмовити.

Проте з такими
висновками суду не може погодитись колегія суддів

Судом в безспірному
порядку встановлено,
що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 6 березня 2006 року, від якого
мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 1989 року народження та ОСОБА_4 1996
року народження, які проживають з відповідачкою та знаходяться на її утриманні.
Відповідач є батьком цих дітей.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Феодосійського міського суду АР
Крим від 26 вересня 2006 року з відповідача на користь позивачки були стягнути
аліменти на утримання вказаних неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у
розмірі 300, 00 грн. щомісячно до повноліття дітей (а.с.8).

Відповідно до частини І статті 192 Сімейного кодексу України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.

Як вбачається з рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 26 вересня
2006 року аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно з відповідача були стягнути
виходячи з того, що він не працював постійно, доходу не мав.

Відповідно до витягу з трудової книжки відповідача 19 грудня 2006 року він
працевлаштувався та його заробіток за 5 днів роботи Феодосійському міському
порту склав 299, 97 грн. (а.с. 5). У лютому 2007 року відповідачу було
нараховано 1167, 71 грн. Зазначене свідчить про те, що після прийняття судом
рішення матеріальне становище ОСОБА_2 поліпшилось та він має можливість
надавати на утримання дітей матеріальну допомогу в більшому розмірі.

Проте вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову суд першої
інстанції виходив із того, що матеріальне становище відповідача не погіршилось.
При цьому не звернувши увагу на те, що за змістом статті 192 Сімейного кодексу
України розмір аліментів може бути змінений у разі зміни матеріального
становища платника аліментів.

Порушення норм матеріального права, а саме - статей 182 та 192 Сімейного
кодексу України та вимог статті 212 Цивільного процесуального кодексу України
щодо оцінки доказів призвели до неправильного вирішення справи по суті, що
відповідно до положень статті 309 Цивільного процесуального кодексу України є
підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового - про часткове
задоволення позову, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача
аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 400 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив
позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо стягнення Vi частки
додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 1989 року
народження, також у цієї частині рішення не було оскаржене у апеляційній
інстанції.

На підставі наведеного, статей 182 та 192 Сімейного кодексу України,
керуючись статтею 303, пунктом 2 частини 1 статті 307, статтями 309, 313, 314 та
316 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 18 квітня 2007 року, у
частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру
аліментів скасувати та ухвалите нове рішення у цієї частині - про зміну розміру
аліментів і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошевій сумі у
розмірі 400. 00 грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави: судовий збір у розмірі - 25, 50 грн. та
за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7, 50 грн.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак

може бути оскаржено до суду касаційної інстанції шляхом
подачі касаційної скарвццротягом

двох місяців з
дня набрання ним законної сили.