Справа № 22ц - 1367/2007року                                     Головуючий у 1 інс. - Косач І.А.
Доповідач - Острянський В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 року Апеляційний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Квача М.О.,

суддів - Острянського В.І.,
Заболотного В.М.,

при секретарі - Вареник О.М.,

з участю: ОСОБА_1., ОСОБА_5., його адвоката
ОСОБА_6.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги виконуючого
обов'язки першого заступника прокурора м. Чернігова на рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 05 липня 2007 року по цивільній справі за
позовом першого заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування будинком, визнання
частково недійсним договору дарування та недійсним договору купівлі-продажу
будинку, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду
М.Чернігова від 05 липня 2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі прокуратура м. Чернігова просить рішення суду першої
інстанції скасувати як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,
посилаючись на те, що позивач, на підставі факту здійснення капітального
ремонту спірного будинку в 2003 - 2004 роках, набув права власності на нього за
правилами ст.175 Сімейного кодексу України, як майно, що набуте батьком і сином
за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів; що суд не звернув уваги на
те, що позивач постійно проживав у спірному

будинку
з 1971 року. Апелянт також вказує на те, що судом неповно з'ясовані обставини,
які мають значення для справи, що потягло за собою невідповідність висновків
суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,
відповідачу ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину, виданого державним нотаріусом другої Чернігівської державної
нотаріальної контори Онікієнко Г.А. 01.06.1995 року за №2-2253, зареєстрованого
в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації 14.06.1995 року за
№3799 в книзі №30, належав будинок АДРЕСА_1. Згідно з вимогами ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вчиняє
щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

ОСОБА_3, як власник будинку, перебуваючи в СІЗО-31, 03.08.2004 року надав
довіреність, якою уповноважив ОСОБА_7. подарувати від його імені сину ОСОБА_2
належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1. Дана довіреність засвідчена
приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8(а.с.
13).

ОСОБА_7., діючи за
дорученням ОСОБА_3., 13.09.2005 року уклав договір дарування будинку, за яким
Дарувальник (ОСОБА_3) подарував, а Обдарований (ОСОБА_2) прийняв у дар житловий
будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір дарування
засвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського округу ОСОБА_9 (а.с.
12 та зворот).

Отримавши в дар спірний будинок, ОСОБА_2 16.09.2005 року
уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку, пунктом 7.1. якого
було передбачено зобов'язання продавця зняти з реєстрації місця проживання всіх
зареєстрованих осіб, звільнити будинок від речей домашньої обстановки та
вжитку, передати покупцю в особі його представника ключі та технічну
документацію на будинок до підписання зазначеного договору (а.с. 11).

Відповідно до того, що після укладання зазначеного договору купівлі-продажу
умови пункту 7.1. останнього виконані не були, представником власника будинку
ОСОБА_5. був поданий позов до ОСОБА_1 про захист права приватної власності,
виселення та скасування його реєстрації.

Згідно з рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.12.2005
року, яке набрало законної сили і є обов'язковим для виконання, особу в
інтересах якої заявлений даний позов прокурором - ОСОБА_1 було виселено без
надання іншого жилого приміщення з будинку АДРЕСА_1 та знято з реєстраційного
обліку за вказаною адресою (а.с.156,156 - зворот). Отже, наведене спростовує
вимоги позивача про визнання за ОСОБА_1 права користування спірним будинком.

Також, в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не надано доказів щодо
укладення з власником будинку угоди про набуття права власності на спірний
будинок, за умови проведення ним його ремонту. Крім того, ч.1ени сім'ї власника
будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель, або коли
їх затрати на ремонт житлового будинку перевищували покладений на них ст. 156
ЖК України обов'язок щодо участі у витратах по проведенню такого ремонту,
вправі вимагати не визнання права власності на частину будинку, а відшкодування
своїх витрат за проведений ремонт (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 04.10.91. з наступними змінами і доповненнями „Про практику
застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності
громадян на приватний будинок").

Наявні в матеріалах справи докази свідчать також про те, що при укладенні
оспорюваних договорів: дарування та купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 порушень
прав сторін за договорами і третіх осіб та норм матеріального закону, які
регулюють вказані правовідносини, та які б могли вплинути на правильність
вирішення спору, допущено не було, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо
недійсності вказаних договорів.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання права власності на х/і частину
спірного будинку, визнання частково недійним договору дарування між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. та про визнання недійсним договору купівлі-продажу між ОСОБА_2. та
ОСОБА_4 з підстав недодержання вимог ст. 203 ЦК України, а саме - неповідомлення про право позивача на
спірний будинок при їх підписанні, є безпідставними і не знайшли свого
підтвердження в засіданні апеляційного суду.

Тому, враховуючи наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків місцевого суду, а оскаржуване судове
рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права,
і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконуючого обов"язки першого
заступника прокурора м. Чернігова - відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від
05 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України впродовж двох місяців з дня
вступу її в законну силу.