АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року вересня місяця 18 дня колегія суддів судової
палати по цивільним справам Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії в складі:

Головуючого,
судді    Притуленко О.В. суддів    Полянської В.О. Іщенка В.І.

при
секретарі   Брежнєвій O.K.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Нижньогірський"
та Управління Пенсійного Фонду України у Нижньогірському районі АР Крим про
встановлення факту який має юридичне значення, зобов'язання зарахувати
пільговий стаж роботи, стягнення збитку, за апеляційними скаргами ВАТ
„Нижньогірський" та Управління Пенсійного Фонду України у Нижньогірському
районі АР Крим на рішення Нижньогірського районного суду АР Крим від 27 березня
2007 року

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ВАТ „Нижньогірський" та
Управління Пенсійного Фонду України у Нижньогірському районі АР Крим, в якому
просить: встановити факт його праці за період з 02 жовтня 1986 року по 13
вересня 2006 року акумуляторщиком у радгоспі „Нижньогірський" і ВАТ
„Нижньогірський" на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці, що дає
йому право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2 відповідно до ст. 13
„б" Закону України „Про пенсійне забезпечення"; зарахувати зазначений
період у пільговий стаж роботи; стягнути з відповідача матеріальний збиток у
розмірі неодержаної пенсії починаючи з 23 серпня 2004 року; стягнути моральну
шкоду у розмірі 2000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вини адміністрації
ВАТ„Нижньогірський" йому було відмовлено в призначенні пільгової пенсії за
Списком № 2, оскільки запис у трудовій книжці про займану ним посаду не
збігається із записами у відомостях про виплату заробітної плати. Позивач
вказує, що 14 серпня 2006 року по досягненні пенсійного віку - 55 років, він на
підставі ст. 13„б" ЗУ „Про пенсійне забезпечення" звернувся до УПФУ в
Нижньогірському районі АР Крим із заявою про призначення пільгової пенсії за
списком № 2. Однак, йому було відмовлено в її призначенні на підставі
відсутності достатнього пільгового стажу роботи, оскільки відомостях   про
виплату   заробітної   плати
його   посада   вказувалась
по   різному:

Справа №
22-Ц-921- ф/2007                                                    Головуючий
в першій інстанції

суддя
Кустова І.В.. суддя-доповідач      Полянська В. О.

акумуляторщик, слюсар, електрик та інше, тоді як він працював з 1986 по 13
вересня 2006 року тільки акумуляторщиком, про що свідчить запис у трудовій
книжці.

Рішенням Нижньогірського районного суду АР Крим від 27 березня 2007 року
позовна заява задоволена частково.

Встановлений факт праці позивача у період з 02 жовтня 1986 року по 13
вересня 2006 року на посаді акумуляторщика у радгоспі „Нижньогірський" і
ВАТ „Нижньогірський".

Зобов'язано УПФУ в Нижньогірському районі АР Крим зарахувати вказаний
період роботи позивача у радгоспі „Нижньогірський" і ВАТ
„Нижньогірський" на посаді акумуляторщика у пільговий стаж роботи
позивача.

Стягнуто з ВАТ „Нижньогірський" на користь ОСОБА_1., збитки у розмірі
2930,85 грн.

У задоволенні
решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ „Нижньогірський" просить рішення суду
скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, не повноту
з'ясувань обставин які мають значення для справи, неналежну оцінку доказам які
мають місця в матеріалах справи.

Апелянт вважає, що позивач не надав суду доказів про те, що він звертався
до адміністрації в 2004 році про надання йому документів для призначення
пільгової пенсії, тому стягнення на його користь збитків за несвоєчасне
нарахування пенсії є безпідставним.

В апеляційній скарзі УПФУ в Нижньогірському районі АР Крим просить рішення
в частині зобов'язання зарахувати період роботи ОСОБА_1. в якості
акумуляторщика з 02 жовтня 1986 року по 13 вересня 2006 року у пільговий стаж
роботи позивача скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Апелянт вважає, що судом не були враховані вимоги ст. 13 п.
„б" Закону України „Про пенсійне забезпечення" № 1788, згідно якої
пенсія за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад та показників призначається робітникам, зайнятим повний робочий день на
роботах зі шкідливими та тяжкими умовами труда, та по результатам атестації робочих
місць. Апелянт вважає, що судом недостатньо з'ясовані всі обставини по справі,
тому він дійшов неправильного висновку про доведеність позивачем своїх вимог.

В запереченнях на апеляційні скарги позивач просить залишити рішення суду
без змін, посилаючись на його обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга УПФУ в Нижньогірському районі АР Крим
задоволенню не підлягає; апеляційна скарга ВАТ „Нижньогірський" підлягає
задоволенню в частині стягнення збитків у розмірі 2930,85 грн. з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими
і важкими умовами праці за списком № 2, затвердженим КМУ, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки по досягненні 55 років і при стажі роботи не
менш 25 років, необхідний пільговий для чоловіків стаж повинен становити не
менш 12 років 6 місяців.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем своїх
вимог про те, що він дійсно з 02 жовтня 1986 року по 13 вересня 2006 року   працював
в   якості   акумуляторщика   в
радгоспі
„Нижньогірський"   і   ВАТ

„Нижньогірський", і згідно Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників зі шкідливими умовами праці, при вирахуванні стажу роботи,
що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх
обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи факт роботи ОСОБА_1. акумуляторщиком з 2
жовтня 1986 року по час звільнення 13 вересня 2006 року в радгоспі
„Нижньогірський" і ВАТ „Нижньогірський" підтверджується записом в
трудової книжці позивача. Згідно яких ОСОБА_1. на підставі наказу по
радгоспу-заводу „Нижньогірський" № 101-К від 02 жовтня 1986 року
переведено акумуляторщиком 4 розряду у механічний цех; наказом №98 від 03
травня 1988 року позивачу присвоєно 5 розряд акумуляторщика; розпорядженням №
166 „а" від 04 жовтня 2002 року атестацією робочих місць підтверджено
право позивача на пільгову пенсію. Факт роботи позивача в якості акумуляторщика
підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2.,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.,
які працювали разом з позивачем у спірний період. Вказаний факт підтверджується
особистою карткою позивача, яка містіть дані про те, що він дійсно працював на
посаді акумуляторщика з 02 жовтня 1986 року по 13 вересня 2006 року і мав крім
основної відпустки ще й додаткову, та має право на пільгову пенсію відповідно
до Списку № 2.

Дана посада, відповідно розділу XXXIII загальні професії
(у всіх галузях), входить до списку виробництв, робіт та професій, посад та
показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах
за Списком № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22
серпня 1956 року.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України „Про пенсійне
забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової
книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Колегія суддів вважає, судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, і
це не заперечується сторонами, що позивач має належно оформлену трудову книжку,
в якій вказані всі періоди його роботи на посаді акумуляторщика і, що ці данні
не суперечать розпорядженням адміністрації по радгоспу „Нижньогірський" і
ВАТ „Нижньогірський", та даним особистої картки працівника ОСОБА_1 Тому
висновок суду про неправомірність відмови УПФУ в Нижньогірьському районі в АР
Крим в призначенні пільгової пенсії позивачу відповідає обставинам справи ї не
суперечить діючому законодавству.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до
уваги посилання УПФУ на розбіжність записів у відомостях про виплату заробітної
плати і трудової книжки, оскільки основним документом згідно положень ст. 62
Закону України „Про пенсійне забезпечення", якій підтверджує стаж роботи є
трудова книжка. Судом першої інстанції правомірно встановлено, що не має жодної
підстави вважати, що всупереч розпорядженням керівництва позивач міг виконувати
іншу роботу ніж роботу акумуляторщика, на яку він складав трудову угоду з
адміністрацією підприємства.

Доводи апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України у м. Феодосії
не мають безумовних підстав, підтверджуючих неправомірність рішення прийнятого
судом першої інстанції.

Вказані доводи досліджувались судом першої інстанції під час розгляду
справи, їм надана належна правова оцінка, з якою колегія суддів погоджується.

Проте
колегія суддів не може погодитися з висновком суду про стягнення з ВАТ
„Нижньогірський" на користь ОСОБА_1. збитку у вигляді неодержаної пенсії в
розмірі 2930.85 грн. за період з 14 серпня 2006 року по 31 березня 2007 року,
оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність винних дій з боку
ВАТ „Нижньогірський".

Навпаки,
з запису за № 17 від 04 жовтня 2002 року в трудової книжки вбачається що право
ОСОБА_1. на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 підтверджено за
результатами атестації. Вказана запис дає підстави вважити відсутність вини
адміністрації в несвоєчасному зверненні позивача за призначенням пільгової
пенсії.

З
оглядом не вище наведене колегія суддів вважає, що рішення суду в частині
стягнення з ВАТ „Нижньогірський" на користь ОСОБА_1. збитку в розмірі ?930
85 грн підлягає скасуванню, з ухвалою в цій частині нового рішення про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. З ч. 1
ст. 309, 313, 316, 317 319 ЦПК

України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ „Нижньогірський" задовольнити частково.

Рішення Нижньогірського районного суду АР Крим від 27 березня 2007 року
скасувати змінити в частині стягнення з ВАТ „Нижньогірський" на користь
ОСОБА_1 збитку в розмірі 2930,85 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_1.
у задоволенні позову про стягнення збитку в розмірі 2930,85 грн.

Стягнути з
ОСОБА_1. на користь держави судовий сбір в розмірі 51 грн.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
апеляційної інстанції набирає чинності з дня проголошення і може бути оскаржене
протягом двох місяців до суду касаційної інстанції.