АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц -3513/ 2007                           Головуючий
в 1 інстанції - Журавльов А.В.
- 44                                               Доповідач   - Глущенко Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007 року       Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                                            -
Григорченка Е.І.,  Максюта Ж.І.

при
секретарі  - Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дншропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 7 серпня 2006 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в реконструкції автономного димоходу та виділення в особисте
користування території відмостки квартири,
відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні квартирою,
знесення самовільно збудованого димоходу та відшкодування моральної
шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з апеляційною скаргою,
в якій просить рішення Кіровського районного суду м.  Дніпропетровська від 07.08.2006 року в
частині відмови в його позовних вимогах до ОСОБА_2 по усуненню перешкод в реконструкції димоходу та
відшкодуванню моральної шкоди та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до нього про
усунення перешкод в користуванні квартирою,
шляхом знесення самовільно збудованої тумби під димоход,  - скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в повному обсязі,  або направити справу в цій частині позовних
вимог на новий розгляд до суду першої інстанції / т. 2 а. с.  170-176 /.

Зазначеним
рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
задоволені в частині виділення в його особисте користування відмостки
примикаючої до його квартири АДРЕСА_1 по всьому периметру квартири шириною один
метр.

Суд
відмовив ОСОБА_1 в позовних вимогах до ОСОБА_2
по усуненню перешкод в реконструкції димоходу та відшкодуванню моральної
шкоди.

Крім того,
суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою,  зобов'язавши ОСОБА_1 знести самовільно
збудовану тумбу під димохід на проході до квартир АДРЕСА_2,  в позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди - відмовив / т. 2 а. с.  160-164 /.

Як на
підстави апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 посилається на те,  що рішення суду ( в оскаржувальній ним
частині) є незаконним та необгрунтованим,
оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
закону. Крім того,  позивач вважає,  що висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи / т. 2 а. с.  170-176
/.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити,  а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1
на підставі договору дарування від 05.04.1997 року належить 8/400 частин
домоволодіння по АДРЕСА_3,  де позивач і
проживає в квартирі № 2 / т. 1а. с
146-153,  т. 2 а. с.
37 /.

Відповідачу
ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 23.11.2000 року належить 46/400 частин
домоволодіння № 41 по АДРЕСА_3,  де він
проживає в квартирах №№ 4-5 /т.1 а. с.
22, 23 /.

Таким
чином,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються
співвласниками будинку № 41 по АДРЕСА_3,
тобто дане домоволодіння перебуває у спільній частковій власності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  а також інших співвласників.

В травні
2002 року ОСОБА_1 почав будівництво димоходу в спірному домоволодінні.

Згідно  ст.  88
ЗК України - володіння,  користування та
розпорядження земельною ділянкою,  що
перебуває у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх
співвласників,  однак,  при будівництві димоходу на території
загального користування ОСОБА_1 згоду співвласників на будівництво не
отримав,  що підтверджується їх заявою /
т. 2 а. с.  126/.

Відповідно
до ч. 4  ст.  357 ЦК
України - співвласник житлового будинку може зробити у встановленому
законом порядку,  за свій рахунок
добудову без згоди інших співвласників,
якщо це не порушує їх прав. Однак,
як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 почав будівництво димоходу на проході,  що є територією загального користування,  якою користуються власники квартир №№ 3,  4,  5
спірного домоволодіння,  чим порушив їх
право на вільне користування власністю.

Згідно
зі  ст.
152 ЖК України - переобладнання і перепланування жилого будинку
(квартири),  що належить громадянинові на
праві приватної власності,  провадяться з
дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів,  однак такого дозволу ОСОБА_1 -не отримав / т.
2 а. с.  25, 26 /.

Власник
має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та
розпорядження своїм майном,  що
передбачено  ст.  391 ЦК України.

Виходячи
з наведеного,  суд першої інстанції
прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо усунення
перешкод в користуванні належними йому 46/400 частинами домоволодіння,  зобов'язавши ОСОБА_1 знести самовільно
збудований ним димоход на ділянці загального користування,  і відмовити ОСОБА_1 в його позовних вимогах
про усунення перешкод в реконструкції димоходу в його квартирі АДРЕСА_4.

Виходячи
з обставин справи та відповідно до п. 36 Державних будівельних норм В
1.1.-2-2000 - згідно якого розмір відмостки навколо житлових будинків залежить
від ступені осідлості грунтів,  а не на
осідлих ділянках ширина відмостки повинна бути не менше їм,  -суд першої інстанції прийшов до висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виділення
йому в особисте користування зони відмостки шириною їм по периметру належної
йому квартири № 2 в спірному домоволодінні,
підлягають задоволенню.

Щодо
позовних вимог,  як ОСОБА_1,  так і ОСОБА_3,  про відшкодування моральної шкоди,  то суд першої інстанції прийшов до
висновку,  що вони задоволенню не
підлягають,  оскільки сторонами не надано
суду та не отримано судом в ході судового розгляду справи належних доказів
спричинення моральної шкоди сторонам.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи.

З'ясувавши
в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи сторін та давши їм правову
оцінку,  суд постановив рішення,  що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами,  а також поясненнями самих
сторін.

Порушень
матеріального чи процесуального закону,
які б могли потягнути за собою скасування рішення,  - судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи
позивача в апеляційній скарзі є безпідставними,
до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками
суду по їх оцінці,  а також особистого
тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно
до  ст.
212 ЦПК України - виключне право оцінки доказів належить суду,  який має оцінювати докази за своїм внутрішнім
переконанням,  що ґрунтується на
всебічному,  повному та об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,  керуючись законом.

Таким
чином.  Доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 7 серпня 2006 року -залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.