Справа № 22-5031-2007 р.                                 Головуючий
1 інстанції - Ушенко В.Ф.
16                                                         Доповідач
- Рецебуринський Ю.И.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня
2007 р .                                        Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого
- судді Бугрім Л.М.

Суддів -
Рецебуринського Ю.Й.,  Зінов'євої А.Г.

при
секретарі - Проляпа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Донецьку апеляційну скаргу заступника
прокурора Донецької області на рішення Калініського районного суду м. Донецька
від 6 липня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства „Комерційний банк „Славутич",
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся у суд з позовом до Відкритого акціонерного товариства Комерційний
банк "Славутич" про зобов'язання виконати його заяву на купівлю
іноземної валюти без нарахування,  без
утримання,  без вимоги сплати додаткового
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1, 3 % суми
операції з купівлі іноземної валюти та виконувати усі наступні аналогічні заяви
фізичної особи-підприємцяОСОБА_1.,
а також про зобов'язання ОСОБА_2. виконати умови договору доручення від
21.06.2006 р. на купівлю валюти у банку за рахунок коштів поручителя.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на Міжнародну угоду між
Урядами України та Республіки Молдова про гарантії прав громадян у галузі
пенсійного забезпечення,  ратифіковану
Законом України від 29 жовтня 1996 року №434/95-ВР і тому не є платником
додаткового збору.

Рішенням
Калінінського районного суду м. Донецька від 6 липня 2006 року позовОСОБА_1.
задоволено в повному обсязі.

На це
рішення суду від заступника прокурора Донецької області надійшла апеляційна
скарга,  в якій він просить скасувати
рішення,  а справу направити на новий
розгляд,  вказуючи на порушення норм
матеріального та процесуального права,
на те що суд розглянув позов без залучення в якості третіх осіб
Національного банку України та Пенсійного Фонду України.

В
судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу. Відповідач ОСОБА_2.
проти апеляції не заперечував.

2

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення
прокурора,  відповідача,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково,  а рішення суду скасувати з
наступних підстав.

Суд 1-ї
інстанції зобов'язав відповідача ВАТ „Комерційний банк „Славутич" виконати
заявуОСОБА_1. на купівлю іноземної валюти без нарахування,  без утримання,  без вимоги сплати додаткового збору на
обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1,3% суми операції з
купівлі іноземної валюти та виконувати усі наступні аналогічні заяви фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1. на купівлю іноземної валюти,  а також зобов'язав ОСОБА_2. виконати умови
договору доручення від 21.06.2006 р. на купівлю валюти у банку за рахунок
коштів поручителя.

Із матеріалів
цивільної справи вбачається,  що:

Згідно
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
зареєстрований Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією як
фізична особа - підприємець.

19
червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „Комерційний банк
„Славутич" та позивачем був укладений Договір банківського рахунку №568.

22
червня 2006 року позивачем була подана заява № 1 на купівлю іноземної валюти у
сумі 10 159 доларів США з
подальшим перерахуванням на поточний рахунок в іноземній валюті.

Разом із
вказаною заявою позивачем були надані певні документи.

На цю
заяву ВАТ „Комерційний банк „Славутич" запропонувало позивачу для
виконання його заяви,  доручити банку
утримати із суми в гривнях,  перераховану
ОСОБА_1. на купівлю іноземної валюти,
суму збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та перерахувати
її до Пенсійного Фонду України.

Через
ненадання банку вказаного доручення,
заява позивача на купівлю валюти відповідачем виконана не була.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив із того,  що у даних
правовідносинах повинні бути застосовані гарантії,  передбачені міжнародною угодою між Урядом
України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян у галузі
пенсійного забезпечення,  ратифіковану
Законом України від 29 жовтня 1996 року №434/95-ВР,  а саме -
ст.5 визначено,  що пенсійне
забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей
здійснюється за законодавством тієї держави,
на території якої вони постійно проживають,  тому Закон України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування" не може бути застосований і
позивач підлягає звільненню від сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування.

Але з
таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Статтею
67 Конституції України передбачено,  що
кожний зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах,  встановлених законом.

Згідно
спільного листа Пенсійного Фонду України і Національного банку України „Щодо
роз'яснення до постанови Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998 p.",  збір на обов'язкове державне пенсійне страхування
сплачується уповноваженими банками,
кредитно-фінансовими установами,
юридичними особами-резидентами,  та підприємцями,
які здійснюють свою діяльність без створення юридичної особи, фізичними
особами при здісненні кожної операції з купівлі іноземної валюти.

В листі
також зазначено,  що вказані особи
одночасно з перерахуванням коштів на купівлю іноземної валюти,  надають банку платіжне доручення на суму
збору,  яку необхідно сплатити до
Пенсійного Фонду України з операції купівлі іноземної валюти. Це платіжне
доручення виконується у той же операційний день,  що і операція з купівлі валюти. Після
здійснення банком,  за дорученням
клієнта,  операції купівлі

3

іноземної валюти
банк перераховує збір на рахунки Пенсійного фонду,  де покупець іноземної валюти зареєстрований
як платник цього збору.

Таким
чином,  ОСОБА_1 є платником збору на
обов'язкове пенсійне страхування,  як
підприємець зареєстрований в Україні.

Крім
того,  суд в порушення вимог закону,
зобов'язав ОСОБА_2. виконати умови договору доручення від 21.06.2006 p.,
тоді як згідно ч.2
ст.1008 ЦК України
довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у
будь-який час.

Виходячи
із встановлених обставин,  наданих
сторонами доказів,  апеляційний суд
вважає,  що позовні вимогиОСОБА_1. не
ґрунтуються на законі і висновки суду першої інстанції про задоволення позовних
вимог не відповідають нормам матеріального права.

Відповідно
до п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування
норм матеріального або процесуального права.

Оскільки
судом першої інстанції встановлені всі обставини по справі,  але неправильно застосований матеріальний
закон,  апеляційний суд вважає за
необхідне постановити нове рішення,  яким
відмовити Іофанову В. у задоволенні позову.

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,  307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.4 314 ч.2,  316 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити частково.

Рішення
Калініського районного суду м. Донецька від 6 липня 2006 року скасувати і
постановити нове рішення.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Комерційний
банк „Славутич",  ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення
набирає законної сили негайно і може бути оскаржене безпосередньо до Верховного
Суду України інстанції протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.