Справа №22ц -1359/07                 Суддя по 1-й інстанції: Баранкевич В.О.
Категорія 05                                  Доповідач
апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О., суддів Базовкіної Т.М., Довжук Т.С.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 відповідачки
ОСОБА_3та її представника ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Новоодеського районного суду від 29 січня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ земельної ділянки і за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу
жилого будинку дійсним,

встановила:

В квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
реальний поділ земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що згідно рішення Новоодеського районного суду від 25
травня 2004 р. за нею визнано право власності на 23/100 жилого будинку
АДРЕСА_1, а також право власності на 0,03 га земельної ділянки для
обслуговування цієї частини будинку.

Посилаючись на те, що відповідачка користується земельною ділянкою на свій
розсуд, незважаючи на розмір земельної ділянки, власником якої вона є,
позивачка просила провести реальний поділ земельної ділянки.

В серпні 2006 р. ОСОБА_3звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
визнання договору купівлі-продажу жилого будинку дійсним.

ОСОБА_3зазначала, що між нею та ОСОБА_1 була досягнута усна угода щодо
купівлі продажу не тільки 23/100 жилого будинку АДРЕСА_1, а цього домоволодіння
в цілому.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Новоодеського районного суду від 29 січня 2007
р. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено виділити
в користування ОСОБА_3земельні
ділянки згідно 1-го варіанту висновку будівельно-технічної експертизи від 4
липня 2006 р.

Стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 500 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить рішення суду скасувати як ухвалене з
порушення вимог матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
піддягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 657 ЦК
договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 2 ст. ст. 220 ЦК
передбачено, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Як встановлено судом, ОСОБА_3не надала письмових доказів на підтвердження
укладення між нею та ОСОБА_1 договору купівлі продажу всього домоволодіння
АДРЕСА_1. В матеріалах справи наявні допустимі докази, які свідчать про
укладення між сторонами договору купівлі-продажу лише житлової кімнати площею
25, 8 кв. м у вказаному
будинку, що складає 23/100 його частки.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_3у
задоволенні зустрічного позову. Такий висновок суду відповідає матеріалам
справи і положенням ст. ст. 218,220,657 ЦК.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд при
вирішенні зустрічних позовних вимог не взяв до уваги показання свідків, які
підтверджували укладення між нею та ОСОБА_1 договору купівлі - продажу всього
спірного домоволодіння, не спростовують висновків суду, оскільки є наслідком
помилкового тлумачення закону. Відповідно до положень ч.1 ст. 218 ЦК
відсутність письмової форми правочину має наслідком неможливість сторін
посилатися в суді на свідчення свідків, як доказ існування чи відсутності між
сторонами відносин, породжених право чином, який є предметом спору, а також на
умови такого правочину.

Оскільки рішення в цій частині ухвалено з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, то підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 підлягає скасуванню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. З ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, як власник
жилого будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1425 га, на якій
розташовано цей будинок, на підставі письмової угоди продала ОСОБА_323/100
частини вказаного будинку та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0, 03
га. Рішенням Новоодеського районного суду від 25 травня 2004 р.  визнано дійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3договір
купівлі-продажу 23/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, а саме: кімнати №1
житловою площею 25,8 кв.
м та земельної ділянки площею 0,03 га за цією ж адресою для обслуговування
зазначеної частки будинку. Рішення вступило в законну силу.

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою провести реальний поділ земельної
ділянки по АДРЕСА_1 виділивши лише ОСОБА_3частину цієї земельної ділянки.

Суд не звернув увагу на зазначені положення закону, не
уточнив позовні вимоги ОСОБА_1, і не з'ясував в чому саме полягає порушення
прав ОСОБА_1 щодо користування належною їй на праві власності земельною
ділянкою, чи можна." усунути ці порушення зазначеним в позові способом,
який порядок користування земельною ділянкою було обумовлено при укладенні
згаданого договору купівлі-продажу.

Вирішуючи
даний спір, суд не дав належної оцінки висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 4 липня 2006 p.,
і не з'ясував чому експертом запропоновано варіант користування земельною
ділянкою, а не її поділ, як зазначено в ухвалі судді Ново - Одеського районного
суду від 9 червня 2006 p.,
і чи відповідає такий варіант технічним, санітарним і протипожежним
вимогам, зокрема, чи забезпечено проїзд для кожної із сторін до належної їм частини
будинку і земельної ділянки.

Крім того, розглядаючи справу, суд в порушення ч.1 ст. 11, 214, 215 ЦПК
виділив частину земельної ділянки в користування ОСОБА_3, не навівши в рішенні
відповідних мотивів, тоді як вона є власником земельної ділянки площею 0,03 га,
розташованої по АДРЕСА_1. Питання про виділ земельної ділянки ОСОБА_1 взагалі
не вирішено.

Наведене свідчить, що суд фактично не вирішив вимоги
ОСОБА_1 щодо реального поділу земельної ділянки, що в відповідності до п.5 ч.1
ст. 311 ЦПК є підставою для скасування оскаржуваного рішення в цій частині і
повернення його в цій частині на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід уточнити позовні
вимоги, пере провірити належним чином доводи позивача і заперечення
відповідача, дати належну оцінку доказам, які надали сторони, при необхідності
обговорити питання щодо призначення повторної чи додаткової судової
будівельно-технічної експертизи. В залежності від встановленого ухвалити
законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3задовольнити частково. Рішення Новоодеського районного суду від
29 січня 2007 р. в частині
визначення порядку користування належною земельною ділянкою і стягнення з
ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 500 грн. витрат на правову допомогу скасувати, а
справу в цій частині направити на новий розгляд до того ж суду, але іншому
судді.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Ухвала може
бути  оскаржена в касаційному  порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня її
проголошення.