Справа №2-116/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 березня
2007р.     Стрийський міськрайонний суд
Львівської області

в складі: головуючого  судді                                                            Гулкевича
О.В.

при секретарі                                                                                     Кулешник
С.М.

з участю адвокатів                                                                            ОСОБА_2

ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом
ОСОБА_1 до Моршинської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу,
свідоцтва про право власності на квартиру та свідоцтва про спадщину,

встановив:

Позивач звернувся до відповідачів з позовом про визнання
незаконним наказу, свідоцтва про право власності на квартиру та свідоцтва про
спадщину.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що з
жовтня 1986р. зареєстрований та проживає у двохкімнатній квартирі житловою
площею 14,4 кв. м,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Окрім нього у квартирі була зареєстрована
та проживала бабуся - ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1р. померла. Він
постійно проживав з бабусею, окрім того часу, коли відбував у 1994-1996р.р.
покарання у вигляді позбавлення волі.

Весною 2005р. він вирішив переоформити особовий рахунок
на квартиру на своє імя. Однак, у комунальному підприємстві дізнався, що
ОСОБА_5 за життя
без його на це згоди приватизувала квартиру лише на своє імя. Дочка бабці а
його тітка - ОСОБА_4
поставила його до відома, що вона успадкувала квартиру після смерті ОСОБА_5 оформила
свідоцтво про право на спадщину і є одноосібним власником квартири.

Іншого житла в нього не має, в квартирі зберігаються його
майно, особисті речі, меблі. Дозволу на приватизацію квартири він не давав.
Вважає, що його незаконно позбавили права на це житло в той час як він був
засуджений і відбував покарання у вигляді позбавлення волі, що змушує його
звертатися до суду з цим позовом.

Просив суд постановити рішення, яким визнати незаконними
свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
ІНФОРМАЦІЯ_2р. на
імя ОСОБА_5 наказ
Житлово-комунального підприємства смт.Моршин від ІНФОРМАЦІЯ_2р. за № 39-П, на
підставі якого видане свідоцтво про право власності на квартиру, та свідоцтво
про право власності на спадщину за законом, видане 05.06.2001р. державним
нотаріусом Моршинської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, покликаючись на
викладені в позовній заяві обставини, позов підтримав, ствердив, що позивач
дійсно зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_1 з 1986р. Відтоді з реєстрації не
знімався. Рішення суду про визнання його таким, що втратив право на житло,
немає. Бабуся позивача -ОСОБА_5, яка була
основним квартиронаймачем, подала в 1995р. неправдиву довідку про склад сімї,
тому позивача й позбавили права на приватизацію житла. Позивач неодноразово був
судимий і відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Звільнився після
смерті ОСОБА_5 яка
померла у ІНФОРМАЦІЯ_1р. Позивач вважав, що квартира належить йому, оскільки
він там зареєстрований і проживав. Весною 2005р. позивач, маючи на меті
переоформити особовий рахунок, звернувся у комунальне підприємство, де
дізнався, що квартира була приватизована без його відома.

Представник відповідача - Моршинської міської ради - ОСОБА_7 позов заперечив, оскільки вважає, що позивач не
був членом сім'ї ОСОБА_5
тому не має права на

2

спірну
квартиру. Остання повинна належати ОСОБА_4, яка успадкувала її після смерті
ОСОБА_5

Інший представник Моршинської міської ради - ОСОБА_8 - згодом позов
визнав, вважав, що рішення про передачу квартири у власність лише ОСОБА_5 є незаконним,
оскільки в довідку про склад сімї останньої, видану ЖЕКом, не було внесено
прізвище позивача, прописаного у квартирі, який на той час відбував покарання в
місця позбавлення волі, що й позбавило позивача права на приватизацію спірної
квартири. Ствердив, що матері позивача в 1982р була надана чотирикімнатна
квартира і він був в ній прописаний до 1986р. В 1986р. позивач виписався і
прописався у спірну квартиру. Відтоді нікуди не виписувався.

Відповідач ОСОБА_4 позов заперечила, суду пояснила, що
ОСОБА_5 -її мати,
ОСОБА_9 - мати
позивача і її сестра. В 1972р. вона (ОСОБА_4) виписалася з цієї квартири і
більше в неї не прописувалася. Сестра - ОСОБА_9 виписалася із спірної квартири
тоді, коли отримала чотирикімнатну квартиру в м.Моршині на сім'ю в кількості
сім чоловік, в тому ж рахунку і на позивача. Згодом ОСОБА_5 прописала
позивача у свою квартиру для того, щоб він зміг отримати паспорт і працевлаштуватися.
У спірній квартирі позивач в ті періоди часу коли не відбував покарання в
місцях позбавлення волі майже не проживав, з бабусею в нього були погані
стосунки, він не працював, за нею не доглядав, вона неодноразово зверталася в
міліцію із скаргами на нього. Після смерті матері в ІНФОРМАЦІЯ_1р. вона із
сестрою звернулися в нотаріальну контору, де сестра відмовилася від частки
спадщини на її користь. Вона оформила свідоцтво про право на спадщину.
Обставини приватизації матірю квартири лише на своє імя їй не відомі.

Свідок ОСОБА_10 -
паспортист КП «Житлокомунсервіс» м.Моршина -пояснила, що з 10982р. по 1986р.позивач був прописаний за
адресою : АДРЕСА_2
В 1986р. від виписався і прописався у спірній квартирі. Відтоді він нікуди
більше не виписувався. На момент видачі ОСОБА_5 довідки про склад сімї позивач
перебував в місцях позбавлення волі. Вона не знала, що за ним зберігається це
житло, тому й не внесла позивача в цю довідку. ІНФОРМАЦІЯ_2р. квартира
приватизована ОСОБА_5
Тоді ж змінена нумерація квартири з АДРЕСА_1
на АДРЕСА_2. Позивач
надалі значиться зареєстрованим за цією адресою. На її думку позивач був
прописаний у спірну квартиру як член сімї ОСОБА_5 Без згоди на це
останньої його б не прописали.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що проживала по сусідству з
ОСОБА_5 Мати
позивача, отримавши чотирикімнатну квартиру, виселилася в неї із сімєю. Позивач
надалі проживав з бабусею, яка його виховувала.

Свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили, що проживають по
сусідству із спірною квартирою. Позивач проживав з ОСОБА_5, допомагав їй,
обробляв город, між ним були хороші стосунки. Після смерті останньої та в
періоди між відбуттям покарання позивач проживав у спірній квартирі, в якій
залишилися його речі - меблі, одяг.

Свідок ОСОБА_9 -
мати позивача - пояснила,
що в неї семеро дітей. До отримання чотирикімнатної квартири проживала у
спірній квартирі з матір'ю. В 1982р., отримавши квартиру, разом з дітьми туди
переселилася. Пізніше позивач, будучи ще неповнолітнім, переселився назад до
бабусі і прописався в спірну квартиру, оскільки бабця проживала сама, їй було
скучно. Проживав він з нею як член сімї. її чотирикімнатна квартира на даний
час не приватизована. Вважає, що позивачу повинно належати те житло де він
зареєстрований.

Заслухавши сторін, свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 03.10.1986р. по даний час
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Основним квартиронаймачем цієї квартири
була його бабуся - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1р. За життя
остання ІНФОРМАЦІЯ_2р.
приватизувала квартиру і стала одноосібним її власником, не зважаючи на те, що
на момент приватизації у спірній квартирі значився прописаним позивач, який на
той час був відсутнім, оскільки відбував покарання за вчинення злочину в місцях
позбавлення. Суд

3

вважає, що дана обставина не позбавляла автоматично
позивача права на житло, оскільки згідно п.6 ч.1 ст.71 ЖК України за ним
зберігалося право на це житло на строк понад шість місяців протягом всього часу
перебування під слідством та судом. Окрім цього позивач повернувся в спірне
житло після відбуття покарання і питання про визнання позивача таким, що
втратив право на це житло, в судовому порядку не вирішувалося. Суд вважає, що
позивач міг бути позбавлений права на житло лише в судовому порядку.

Свідок ОСОБА_10 -
паспортист КП «Житлокомунсервіс» м.Моршина ствердила, що в 1986р. позивач
прописався у спірній квартирі і відтоді нікуди більше не виписувався. На момент
видачі ОСОБА_5 довідки
про склад сім'ї позивач перебував в місцях позбавлення волі. Не знаючи, що за
ним зберігається житло, ОСОБА_5
була видана довідка про склад сім'ї, в яку не внесли позивача як члена
сім'ї наймача. Це й було причиною того, що ІНФОРМАЦІЯ_2р. ОСОБА_5 стала
одноосібним власником спірної квартири.

Згідно п.п.3,5,8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» квартири (будинки) передаються наймачеві та членам
його сім'ї, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або
за ними зберігається право на житло. Передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно проживають в квартирі (будинку), в тому
ж числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірна квартира була
передана у власність ОСОБА_5
з порушення вимог п.п.3,5,8 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду», а позивач всупереч вимогам ст.71 ЖК України безпідставно був
позбавлений права на житло та права на отримання у власність частки квартири, в
якій він був прописаний на час її приватизації, і яка була приватизована
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2р.
без його на це письмової згоди.

Відтак у суду є всі підстави визнати недійсними свідоцтво
про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
ІНФОРМАЦІЯ_2р. на
імя ОСОБА_5 наказ
Житлово-комунального підприємства смт.Моршин від ІНФОРМАЦІЯ_2р. за № 39-П, на
підставі якого видане свідоцтво про право власності на квартиру, а відтак і
свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане 05.06.2001р.
державним нотаріусом Моршинської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_4

Позовна заява подана позивачем до суду 20.03.2006р.,
тобто по збігу терміну позовної давності. Однак, позивач стверджував, що про
порушення своїх прав дізналася лише в 2005р., оскільки неодноразово був
засуджений і відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Дана обставина
сторонами на оспорювалася, тому суд не застосовував строк позовної давності,
оскільки сторони в судовому засіданні на цьому не наполягали.

Керуючись ст.ст.10,60,158,159,212-215,218 ЦПК України,
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.71 ЖК
України, ст. 1301 ЦК
України, суд

вирішив:

Позов задовольнити. Визнати недійсними: свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане
ІНФОРМАЦІЯ_2р. на
імя ОСОБА_5 наказ
Житлово-комунального підприємства смт.Моршин від ІНФОРМАЦІЯ_2р. за № 39-П, на
підставі якого видане свідоцтво про право власності на квартиру, та свідоцтво
про право власності на спадщину за законом, видане 05.06.2001р. державним
нотаріусом Моршинської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_4.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, апеляційну скаргу - протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Львівської області через Стрийський міськрайонний суд.