Справа № 22-1037/2007                                                 Головуючий
02                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007
року колегія судців Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого:
судді Бермеса І.В.,

суддів: Бакуса
В.Я.,  Богонюка М. Я.,

при секретарі:
Жукровській Х.І.,

з
участю: ОСОБА_7,  ОСОБА_2., ОСОБА_4.
,  ОСОБА_1.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 та Личаківської районної
адміністрації м.  Львова на рішення
Личаківського районного суду м.  Львова
від 14 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до Личаківської районної адміністрації м.  Львова,
ОСОБА_8,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10, ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
третя особа -ЛКП „Віра" про виділення частини горища у
багатоквартирному будинку,  -

встановила:

оскаржуваним
рішенням Личаківського районного суду м.
Львова від 14 лютого 2007 року
вищевказаний позов ОСОБА_7. задоволено.

Постановлено
виділити ОСОБА_7. частину горища площею 84,
31 кв. м.  будинку № 47 по вул.  Пекарській у м.  Львові,
розташованого над його квартирою №
8 у даному будинку.

Рішення
суду оскаржила Личаківська районна адміністрація м.  Львова та частина жильців спірного
будинку,  а саме співвласників квартир № 2, 3 та 5.

Апелянти
(співвласники квартир) просять рішення скасувати,  а справу скерувати на новий розгляд,  посилаючись на те,  що на їх думку рішення прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Зокрема,  апелянти зазначають,  що згоду на виділення позивачу горища за
рахунок своїх часток дали шестеро мешканців чотирьох квартир. Але судом не
враховано,  що в будинку мається вісім
квартир,  мешкають 14 осіб,  в тому числі двоє неповнолітніх дітей
(Грицини та Воробйової),  права яких
зовсім не враховані,  оскільки їх
позбавлено часток без дозволу органу опіки та піклування. Крім того,  апелянти посилаються на те,  що горище не може бути об'єктом поділу,  оскільки втрачається його цільове призначення
та позивачу виділено більшу частку,  ніж
повинна належати з урахуванням тих часток,
від яких відмовились інші жильці в його користь.

Личаківська
районна адміністрація м.  Львова просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову,  посилаючись на те,  що горище є неподільним майном,  належить власникам квартир на праві спільної
сумісної власності. При вирішення справи суд послався на  ст.
ст. 361, 364 ЦК України,  які не
поширюються на ці правовідносини. Крім того,
апелянт зазначає,  що суд не
вказав яку частку становить виділена позивачу частина горища від решти частини
горище,  яка перебуває у спільній
сумісній власності інших співвласників будинку.

Заслухавши
суддю-доповідача,  учасників
процесу,  проаналізувавши обставини та
матеріали справи,  перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої

інстанції
в межах доводів апеляційних скарг,
колегія судців вважає,  що
апеляційна скарга співвласників квартир підлягає до задоволення,  а апеляційна скарга Личаківської районної
адміністрації м.  Львова до часткового
задоволення,  скільки при вирішенні спору
суд не повно з'ясував обставини,  що
мають значення для справи та допустив порушення процесуального права,  яке є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

Відповідно
до  ст. 1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" приватизація полягає у відчужені
квартир (будинків),  кімнат у квартирах
та одноквартирних будинках,  де мешкають
два і більше наймачів,  та належних до
них господарських споруд і приміщень (підвалів,
сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно
із частинами 2, 3  ст.  10 цього Закону
власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку,  технічного обладнання
та елементів зовнішнього благоустрою.

Суд
вірно встановив,  що стверджується
відповідними матеріалами справи,  сторони
є власниками приватизованих квартир,  що
знаходяться в будинку №
47 по вул.  Пекарській у м.  Львові,
а відтак у спільній сумісній власності сторін знаходиться горище.

В той же
час,  вирішуючи спір,  суд не притягнув до участі в справі всіх
співвласників квартир,  тим самим вирішив
питання про права та обов'язки осіб,  які
не брали участь у справі.

Згідно  ст. 370
ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна,  що є у спільній сумісній власності. У разі
виділу частки із майна,  що є у спільній
сумісній власності,  вважається,  що частки кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю між ними,  законом або рішенням суду.

А
відтак,  враховуючи,  викладене та те,  що між сторонами немає домовленості щодо
часток у праві спільної сумісної власності,
кожен із співвласників квартир мають рівні частки.

Виділ
частки із майна,  що є у спільній
сумісній власності,  здійснюється у
порядку,  встановленому  ст. 364 ЦК України,  що передбачено ч.3  ст. 370 ЦК України.

В той же
час,  як вбачається з матеріалів
справи,  площа горища становить 142, 3 кв. м.  Кількість квартир у будинку - 8,
а відтак за відсутності у суду даних про всіх
співвласників квартир у будинку,  суд не
вірно встановив частку одного співвласника горища. А враховуючи,  що до суду звернувся лише позивач на
виділення своєї частки,  а співвласники
квартир №1, 4, 6, 7 дали
лише згоду на реконструкцію позивачем своєї квартири за рахунок горища,  що не є тотожним відчуження своєї частки
позивачу,  то таким чином суд не
правомірно виділив позивачу частку горища,
що належить не тільки йому,  а й
іншим співвласникам.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд.

Під час
нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати
викладене,  всебічно й повно з'ясувати та
перевірити всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази,  що
мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті,  встановити дійсні права та обов'язки всіх
сторін,  і залежно від встановленого
ухвалити законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307,
311,  314, 315 ЦПК
України,  колегія суддів -

ухвалила:

апеляційні
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 задоволити повністю,  апеляційну скаргу Личаківської районної
адміністрації м.  Львова задовольнити
частково.

Рішення
Личаківського районного суду м.  Львова
від 14 лютого 2007 року
скасувати,  а справу направити на новий
судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили
з моменту його проголошення,  але може
бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.