Справа № 22ц-477/2007         Головуючий у 1 інстанції Єфімік О.О.
29                                                          Доповідач
УХ ВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8  червня 2007 року    колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду   Донецької
області в складі:

головуючого Баркової
Л.Л.

суддів
Кочегарової Л.М., Шаліної Т.О.

при
секретарі : Лепеха А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ житлового будинку

за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзівського
районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2006 року та додаткове рішення
від 1 березня 2007 року

встановила :

Рішенням
Орджонікідзівського районного суду міста Маріуполя від 28 листопада 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Виділено в натурі ОСОБА_2 в
житловому будинку АДРЕСА_1 частку, що складається із тамбура1,площею2,7 кв.м.,
жилої кімнати 9, площею 16,9 кв.м., кухні 10, площею 11,5кв.м., санвузла 11
площею 5,7кв.м., сараю 1, площею 7,0, площадки а-1, льоху А/П із входом, 1/2
частки забору, 1/2 частки замощення на загальну суму 32214 грн.84 коп., що
складає 21/50 частку домоволодіння.

Виділено
в натурі ОСОБА_5 в цьому ж будинку 29/50 частин, що складаються із коридору 2,
площею 4,3 кв.м., кімнати 3, площею 11,2кв.м.. кімнати 4, площею 10,9 кв.м.,
кімнати 5, площею10,7квм.м., кімнати 6, площею 19,7 кв.в., кімнати 7,
площею 11,6 кв.м., кімнати 8, площею 3,0 кв.м. гаражу Ж, вбиральні В, Шчастки
забору, Шчастки замощення на загальну суму 44487грн. 16 коп.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5
зобов"язано одержати дозвіл на переобладнання житлового будинку в органах
місцевої влади, після чого закласти дверні проломи між приміщеннями 2 та 1, 2 і
7. 2 і 3. Влаштувати дверні проломи між приміщеннями 8 і 7, 4 і 3; влаштувати
дверний пройом в наружній стіні приміщення 8 для організації входу в частку
домоволодіння. В приміщенні 2 організувати санвузол, в приміщенні 3 кухню з
незначним відхиленням 4см. від нормативної ширини 1,8 м. Влаштувати роздільне
опалення частин.

Па
користь ОСОБА_3 стягнуто грошову компенсацію за належну в домоволодінні частку
неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 5081 грн.67 коп.3 ОСОБА_2 та в розмірі 27964
грн.11 коп.3 ОСОБА_5

На
користь держави стягнуто судовий збір   з
ОСОБА_2 220грн.33 коп., ОСОБА_5 165 грн.23 коп., ОСОБА_3 330 грн.46 коп.

Додатковим
рішенням того ж суду від першого березня 2007 року рішення суду доповнено.
Визнано право власності за ОСОБА_2 на 21/50 частку домоволодіння, за ОСОБА_5 на
29/50 частки.

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить рішення суду та додаткове
рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення положень
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_3, її представника, адвоката
ОСОБА_6, які просила задовольнити апеляційну скаргу, відповідачку ОСОБА_5, яка
підтримала доводи скарги, пояснення представників позивачки ОСОБА_1, адвоката
ОСОБА_7, які просили скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи в межах
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з направленням справи на новий
розгляд з таких підстав.

Відповідно
до положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним
вимогам рішення суду не відповідає.

Вирішуючи
позовні вимоги суд зазначив, що співвласники спірного житлового будинку дійшли
згоди щодо розподілу його, що ОСОБА_3 погодилася на отримання грошової
компенсації за належну її неповнолітньому синові частку, оскільки останній
забезпечений житлом і будинком не користується, що будинок можливо розділити в
натурі на дві частки між іншими співвласниками.

Згідно з
положеннями ст.365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є
неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника
та ч.1енам його сім"ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи
на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості
цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1 належить трьом співвласникам: ОСОБА_2- 283/800ч., вартістю
27133грн.33коп., неповнолітньому ОСОБА_4, 1996р.н. -517/1200ч., вартістю 33045
грн.78 коп., та ОСОБА_5- 517/2400ч ., вартістю 16522грн.89 коп.

В зазначеному
будинку проживає   і користується ним
ОСОБА_5

Співвласник
ОСОБА_2 є
громадянкою Росії , в спірному будинку не зареєстрована і не проживає. Має
власність у місті Томську.

Співвласник
ОСОБА_4 зареєстрований в зазначеному будинку, але знаходиться на утриманні
матері та проживає разом з нею за іншою адресою. Іншої власності не має.

Відповідно
до висновків будівельно-технічної експертизи від 10 травня

2006 року
спірний будинок розподілу в натурі муж трьома співвласниками неможливий.

Розподіл
зазначеного будинку в натурі можливий з переобладнанням його на дві частки і
вони передбачають: закладення дверних проломів та встановлення нових, у тому
числі для організацію входу у частину будинку; організації в ній кухні,
санвузлу; встановлення роздільного опалення, електропостачання, водопостачання
та каналізації, що можливо виконати тільки після розробки проектів документації
та отримання згоди на їх виконання.

Заперечуючи
проти рішення суду, ОСОБА_3 посилається на те, що в спірному будинку її сину
належить більша ніж іншим співвласникам частка і іншого житла він не має, що
суд не забезпечив виконання рішення суду, грошову компенсацію від інших
співвласників до цього часу вона не отримала, що ця компенсація знецінилась і
отримати сину житло вона не може.

Із
пояснень відповідачки ОСОБА_5 вбачається, що вона не спроможна сплатити ОСОБА_3
грошову компенсацію а також провести переобладнання в будинку за рішенням суду.
Крім того, їй відомо, що ОСОБА_2 продає
свою частку, користуватися нею та переобладнувати не збирається.

Представники
ОСОБА_2 не заперечують, що остання має намір продати свою частку,
переобладнувати будинок та розробляти проектну документацію не збиралася і в
компетентні органи не зверталася.

З
урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції фактично
не вирішив між співвласниками будинку всі вимоги щодо його поділу, не витребував
письмових висновків компетентних органів про можливість поділу та
переплануванню будинку на дві частки, не зазначив у рішенні на кого із
співвласників і які саме переобладнання слід покласти, не

з"ясував     питання    щодо     можливості     припинення     права
власності неповнолітнього ОСОБА_4, можливості внесення на депозитний
рахунок суду співвласниками, яким залишено будинок на праві власності, вартості
частки у спільному майні і передчасно прийшов до висновку щодо можливості
поділу будинку в натурі на дві частки.

За таких
обставин, відповідно до вимог п.5 ст.311 ЦПК України, рішення суду першої
інстанції, як таке що містить підстави грубого порушення норм процесуального
права, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.
303,307,311 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Орджонікідзівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28
листопада 2006 року та додаткове рішенні цього ж суду від першого березня 2007
року скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала
набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржено протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до
Верховного Суду України.