Справа № 2-92 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 травня 2007р.

Чугуївський
міський суд Харківської області у складі:

головуючого -
судді Спаскіна О.А.,

при секретарі -
Гамоліной О.В.,

за участю
адвокатів - ОСОБА_1, Мазницького MM., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа - Чугуївська державна нотаріальна контора,
про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3,
де 3-ю особою зазначила Чугуївську держнотконтору, та просить винести
рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, видане Чугуївською держнотконторою ОСОБА_4 на весь
будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В позовній заяві позивач зазначила, що її батькові, ОСОБА_5, на праві
приватної власності належав будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом на право власності від 30.01.1967 року. Однак, хоча право
власності було оформлено на її батька, вказаний будинок фактично був спільною
сумісною власністю і її матері, ОСОБА_6, тому що був збудований в період їх
шлюбу, зареєстрованого у 1918 році. Батько заповідав все своє майно, яке буде
йому належати на момент його смерті, своєму синові, ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер. Заповіт ним не відмінявся та не змінювався.
На момент смерті батька їй було 57 років, її братові, ОСОБА_7, 64 роки, а їх
матері 87 років, тобто вони мали право на обов"язкову частку у спадщині,
яка відкрилася. При цьому частини будинку повинні були розподілитися наступним
чином: Уг частина будинку - її матері, як дружині, яка пережила свого чоловіка,
а Уг частина будинку, яка належала її батькові, повинна була розподілитися
наступним чином: їй, її матері та братові, ОСОБА_7, по 1/9 частині будинку
кожному, і 1/3 частина будинку - спадкоємцю за заповітом, ОСОБА_4.

Заява про прийняття спадщини до держнотконтори ними не
подавалася, однак вони прийняли спадщину, фактично вступивши в її володіння та
управління. Вони протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця робили ремонт
будинку, обробляли присадибну ділянку', що підтверджується довідкою голови
вуличного комітету, та при необхідності може бути підтверджено свідченнями
сусідів.

Брат позивача, ОСОБА_4, у 1999
році одержав у Чугуївській держнотконторі свідоцтво про право власності на весь
спірний будинок. При цьому він у своїй заяві про прийняття спадщини вказав, що
інших спадкоємців немає, що позивачу стало відомо після його смерті, тобто після
11.04.2006 року, коли вона сама звернулася до держнотконтори із заявою про
прийняття спадщини. У зв"язку з чим вона вважає, що позовна давність не
пропущена. До цього її брат, ОСОБА_4,
не показував їй ніяких документів, та не повідомляв, що займається
переоформленням будинку на себе. При цьому неодноразово обіцяв їй, що
справедливо розпорядиться часткою у спадщині, яка відкрилася.

Згідно ч2 ст.63 ЗУ
"Про нотаріат" державний нотаріус може зробити виклик
спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, чого
не було зроблено.

11.04.2006 року помер її брат, ОСОБА_4.
Заповіт ним не складався. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцем 1 черги є
син спадкодавця, ОСОБА_3
-відповідач по даній справі. Вона та відповідач у передбачений законом термін
подали заяву до держнотконтори про прийняття спадщини. Однак, так як раніше в
результаті, як вона вважає, незаконних дій державного нотаріуса, спадкоємцем
всього вищезазначеного майна став
ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги та
просила суд їх задовольнити.

Представники позивача повністю підтримали її думку та просили позов
задовольнити повністю.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та
заперечували проти його задоволення.

Представник Чугуївської держнотконтори - завідуюча Чугуївською
держнотконторою Дідик Т.Г. позов визнала повністтю, що підтверджується її
письмовими заявами, адресованими судові, та поясненнями в залі суду.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили той факт, що позивач часто
приходила до своїх батьків, допомагала їм матеріально, а коли їх не стало,
допомагала своєму братові ОСОБА_4, готувала йому їжу, прала, купляла ліки, доглядала
за ним, про що він сам розповідав, слідкувала за будинком і обробляла
присадибну ділянку7.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна
заява підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що знайшла своє повне
підтвердження в ході слухання справи. Судом встановлено, що позивачка дійсно не
знала про те, що ОСОБА_4
оформив на себе весь будинок, приховавши цей факт від позивачки шляхом
обману, тому пропуск строку позовної давнини - звернення до суду є об»активним
і суд вважає його за можливе поновити, у зв»язку з чим і порушено право
позивачки на частину майна в вищевказаному будинку.

При таких обставинах позивачка маючи право претендувати на частину в
вищевказаному спадковому майні була позбавлена можливості скористатися своїм
законним правом і зареєструвати його у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.10, 11, 73, 209, 212,
213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1220- 1223, 1262, 1268 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити.

Поновити строк
позовної давнини для звернення до суду за цим позовом.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.07.1999 року
Чугуївською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 на весь будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1,
недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської

області через Чугуївський міський суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення

рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.