Справа 22ц - 313 /2007 року                                                   Головуючий
у І інстанції Скудін В.Є.
- 23                                                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

іменем України

08 травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Ігнатолі
Т.Г.

суддів
Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі Фік К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Першотравневого районного суду Донецької області від 21 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 21 грудня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2. задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди
200 грн., у відшкодування моральної шкоди 500 грн., 30 грн. витрат на
інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, 51 грн. витрат на сплату
судового збору.

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 21
грудня 2006 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на отримання
правової допомоги в сумі 600 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2. просить рішення
скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди, посилаючись на незаконність та необґрунтованість
рішення, яке, на його думку, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального
законодавства, вказуючи на те, що суд не мотивовано визначив розмір
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2., які підтримали
апеляційну скаргу; заперечення відповідачки, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з таких
підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення
справи.

З позовної заяви, матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що
відповідачка скоїла відносно неповнолітньої ОСОБА_2. - дочки ОСОБА_1. злочин,
передбачений ч.1 ст.296 КК України. Постановою Першотравневого районного суду
Донецької області від 27 квітня 2006 року провадження по справі закрите, на
підставі ст.1п."а", ст.6 Закону України „Про амністію" від 31
травня 2005 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 червня
2006 року вказана постанова залишена без змін.

З обставин кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_3., 12 листопада 2004
року, біля 21 години, в стані сп'яніння, в с. Мангуш, з хуліганських мотивів, побила неповнолітню ОСОБА_2, при цьому била
потерпілу коліном по голові, в обличчя, принижувала її гідність. В результаті
злочинних дій ОСОБА_3. ОСОБА_2
спричинені тілесні ушкодження.

Задовольняючи позов на підставі ст.1167 ЦК України, суд виходив з того, що вказаними злочинними
діями відповідачка спричинила ОСОБА_2, моральні та фізичні страждання. Суд
встановив наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та
його вини в її заподіянні, тобто вірно виходив з того, що винними незаконними
діями відповідачки позивачці була спричинена моральна шкода, розмір якої суд
визначив у сумі 500 грн..

Проте цей висновок про розмір відшкодування моральної шкоди суд зробив без
врахування характеру та обсягу душевних, психічних страждань, яких зазнала
позивачка, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення,
стану здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках,
часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, тобто не
виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

В роз'ясненнях, наведених в п.п.5,9,10 постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.95 року №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001 року), звертається увага на те, що
особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди, суд повинен
наводити в рішенні відповідні мотиви.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню
покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому
майнова шкода та чи відшкодована вона.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що
при вирішенні справи суд, не врахував ступень вини заподіювача шкоди, і,
визначаючи розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди, не навів в рішенні
відповідні мотиви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення треба
змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 1500 грн..

Крім того, приймаючи рішення, суд звернув стягнення на користь ОСОБА_2 в
той час як стягнення треба було робити на користь ОСОБА_1, діючого в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.303,307,309
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_2  задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 21 грудня 2006
року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, діючого в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1500(одну
тисячу п'ятсот) грн., витрати на правову допомогу в сумі 600 грн., 30 грн.
витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, 51 грн. витрат
на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.