Справа
№ 22ц - 1053/07
Головуючий у 1 інстанції - Кихтюк Р.М.
Доповідач - Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2007 р.
грудня 18
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.

суддів Мудренко Л.І., Свистун О.В.

при секретарі Матюхіній О.Г.

з участю  позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного комунального
підприємства «Надія-Сервіс» про видачу трудової книжки, стягнення заборгованої
заробітної плати та моральної шкоди,  за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Луцького міськрайонного суду від
22 жовтня  2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду із-за
порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та
ухвалити нове про задоволення вимог повністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради, державного
комунального підприємства «Надія-Сервіс» про стягнення заборгованості по
заробітній платі в сумі 20296 грн., видачу трудової книжки та стягнення моральної
шкоди в сумі 10000 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач, видавши розпорядження
про припинення трудового договору, не зазначив дати звільнення. Однак, суд не
взяв цей факт до уваги і відмовив у стягненні заборгованої заробітної плати,
чим порушив його право на працю.

Крім того, звільняючи із займаної посади, йому не видано трудової книжки,
або дублікату трудової книжки, чим позбавлено права в дальнійшому підтвердити
стаж роботи на ДКП «Надія-Сервіс».

Вважає, що його не було звільнено з
роботи відповідно до вимог закону, не вручено трудової книжки, а тому
спричинено моральну шкоду, яку слід було б стягнути із відповідачів.

Судом першої інстанції встановлено, що трудовий договір із ОСОБА_1 було
припинено 31 серпня 2004 року, оскільки 08.06.2004 року набрав законної сили
вирок суду, яким ОСОБА_1 визначено додаткову міру покарання у вигляді
позбавлення права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій строком на три роки.

Крім того, при звільненні відповідачі зобов'язані були видати трудову
книжку, однак позивач пропустив передбачений ст.233 КЗпП України тримісячний
строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,
перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді
директора ДКП «Надія-Сервіс» з 6 березня 2000 року. 9 липня 2003 року
розпорядженням Луцького міського голови його звільнено із займаної посади.
Рішенням Луцького міського суду від 29 грудня 2003 року ОСОБА_1 поновлено на
посаду керівника ДКП «Надія-Сервіс» з часу звільнення та стягнуто середній
заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду. 15 червня 2004 року
ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов'язків директора ДКП
«Надія-Сервіс» до вступу в законну силу вироку Луцького міськрайонного суду від
8 червня 2004 року, згідно якого ОСОБА_1визнано винним в скоєнні злочину,
передбаченого ст.191 КК України, а саме привласнення, розтрата майна або
заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

31 серпня 2004 року розпорядженням Луцького міського голови трудовий
договір з директором ДКП «Надія-Сервіс» ОСОБА_1припинено та звільнено з
займаної посади по п.7 ст.36 КЗпП України.

Згідно із ст.36 п.7 КЗпП України підставою припинення трудового договору є
набрання законної сили вироку суду, яким працівника засуджено до позбавлення
волі, або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної
роботи.

Судом встановлено, що на час звільненняОСОБА_1 із посади вирок суду набрав
законної сили.

Згідно з ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до
повноважень міського голови віднесено призначення на посади та звільнення з
посад керівників підприємств, організацій та установ, що належать до
комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників
дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 було
звільнено з посади директора ДКП «Надія-Сервіс» з 31 серпня 2004 року.

Таким чином, підстав для стягнення заробітної плати з часу винесення
розпорядження Луцьким міським головою про звільненняОСОБА_1 по час ухвалення
рішення судом не встановлено. Отже, вимога позивача до задоволення не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_1 працював директором ДКП
«Надія-Сервіс».

Судом встановлено, що книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до
них, та книга обліку руху трудових книжок на ДКП «Надія-Сервіс» до звільнення з
посади ОСОБА_1 не велися.

Із пояснень головного бухгалтера ДКП «Надія-Сервіс» слідує, що трудова
книжка ОСОБА_1 знаходилась у нього як керівника підприємства, оскільки
проводила обрахунок загального стажу для заповнення листка непрацездатності.

Однак, відповідач не довів суду, що трудову книжку було вручено позивачу в
день його звільнення, а саме 31 серпня 2004 року.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного, міського чи
міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коди він дізнався або повинен
був дізнатися про порушення свого права.

Позивач звернувся в суд, пропустивши встановлений законом строк. Поважних
причин пропуску строку звернення до суду позивач суду не надав, а тому підстав
для його поновлення немає.

Отже, відмовляючи у позові ОСОБА_1 суд керувався нормами матеріального і
процесуального права, підстав для його скасування судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Крім цього, відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок ведення трудових
книжок працівників, затвердженої Міністерством юстиції України від 24 вересня
2003 року, особа, яка загубила трудову книжку, зобов'язана негайно заявити про
це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не
пізніше 15 днів після заяви, а в разі ускладнення - в інші строки власник або
уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї
(нових зразків) з написом «Дублікат».

Таким чином, позивач не позбавлений права звернення із заявою до керівника
по останньому місцю роботи про видачу «дубліката» трудової книжки.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачаОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала   набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України  протягом двох місяців з дня набрання  нею законної сили.

Головуючий
/-/ Шевчук Л.Я.

Судді
/-//-/         Мудренко Л.І., Свистун
О.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.