Категорія -21 (2)                                                                    1
-й інстанції - Кулігіна Т.Д.
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

2007 року травня 29 дня колегія
суддів    судової    палати у цивільних    справах Апеляційного суду Дніпропетровської
області

в складі: головуючого - Михайлів Л.В.,

судців -  Карнаух В.В., Барильської А.П.

При секретарі    - Чубіній А.В.,

за участю:
представники відповідачів Павлової Наталії Федорівни, Бершадської Людмили
Станіславівни

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу по
апеляційним скаргам Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі, Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» на
рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2006 р. по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка»,
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про
стягнення заборгованості по щомісячним (страховим) виплатам відшкодування
втраченого заробітку, у зв'язку з втратою професійної працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволений частково: з Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка»
(далі - ВАТ
«Суха Балка») на користь позивачки стягнуто заборгованість по щомісячних
виплатах відшкодування втраченого заробітку в сумі 14 337,29 гривень,
компенсацію за несвоєчасну виплату частини щомісячних платежів відшкодування
шкоди в сумі 9 855,84 гривень
та державне мито на користь держави в сумі 241,93 гривень.

Крім того, з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі (далі -
Відділення Фонду) на її користь стягнуто заборгованість за щомісячними
страховими виплатами відшкодування втраченого заробітку в сумі 21028,22 гривень та
щомісячні страхові виплати в сумі 798,71
гривень, починаючи з 01
грудня 2006р. до зміни обставин, що тягнуть за собою перерахунок щомісячних
виплат.

В апеляційній скарзі ВАТ «Суха Балка» ставить питання про
скасування рішення суду в частині стягнення з нього сум та ухвалення нового
рішення про відмову у позові, оскільки суд не взяв до уваги, що перерахунок сум
відшкодування шкоди у зв'язку з пошкодженням здоров'я проводиться одночасно із
підвищенням тарифних ставок (посадових окладів) не на коефіцієнт їх підвищення,
а на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати, розмір якої фактично не
збільшився, тому висновки суду про необхідність застосування коефіцієнту 2,5 - з 01 січня 1996 року
необгрунтовані.

Відповідач також вважає, що суд не застосував строк
позовної давності та необгрунтовано стягнув компенсацію сум відшкодування
шкоди.

Відділення
Фонду в своїй апеляційній скарзі також просить скасувати рішення суду в частині
стягнення з нього сум та направити справу на новий розгляд, оскільки
постановляючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що Фонд не є
належним відповідачем по справі; не перевірив, чи були застосовані ВАТ
"Суха Балка" коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) з 01 січня 1996 року 2,5 ; не прийняв до
уваги, що після збільшення тарифів середня заробітна плата не збільшилася у
зв'язку із зміною структури заробітної плати; неправильно застосував п. 28 "Правил
відшкодування шкоди...", який встановив лише випадки перерахунку сум
відшкодування шкоди, а не сам механізм такого перерахунку; не надав правової
оцінки економічному обгрунтуванню застосування чи не застосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок (посадових окладів), що призвело до неправильного
вирішення спору.

Представник відповідача Павлова
Н.Ф. підтримала апеляційну скаргу, ставить питання про скасування рішення суду в
частині стягнення з нього сум та ухвалення нового рішення про відмову у позові,
оскільки суд не взяв до уваги, що перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку
з пошкодженням здоров'я проводиться одночасно із підвищенням тарифних ставок
(посадових окладів) не на коефіцієнт їх підвищення, а на коефіцієнт фактичного
підвищення заробітної плати, розмір якої фактично не збільшився, тому висновки
суду про необхідність застосування коефіцієнту 2,5 - з 01
січня 1996 року
необгрунтовані.

Представник
відповідача Бершадська Л.С. підтримала апеляційну скаргу, просить скасувати
рішення суду в частині стягнення з нього сум та направити справу на новий
розгляд, оскільки постановляючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги,
що Фонд не є належним відповідачем по справі; не перевірив, чи були застосовані
ВАТ "Суха Балка" коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) з 01 січня 1996 року 2,5 ; не прийняв до
уваги, що після збільшення тарифів середня заробітна плата не збільшилася у
зв'язку із зміною структури заробітної плати; неправильно застосував п. 28 "Правил
відшкодування шкоди...", який встановив лише випадки перерахунку сум
відшкодування шкоди, а не сам механізм такого перерахунку; не надав правової
оцінки економічному обгрунтуванню застосування чи не застосування коефіцієнтів
підвищення тарифних ставок (посадових окладів), що призвело до неправильного
вирішення спору.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з
таких підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивачка працювала у
відповідача на різних посадах, в тому числі і на посаді підземного машиніста
електровоза. 18 серпня 1957 року з
позивачкою стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала травму та
втратила працездатність, про що було складено акт

За висновком МСЕК від 25.02.1971 року ОСОБА_1 вперше встановлено 35 % втрати
професійної працездатності.

Згідно висновку МСЕК від 12.04.1972 року позивачці встановлено 35 % втрати професійної працездатності, з 1.03.1972 року
безстроково.

Спір між сторонами виник з приводу базового розміру
середньої заробітної плати позивача, яка застосована відповідачем для
вирахування сум відшкодування шкоди, а

також коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових окладів), які
застосовувалися відповідачем для підвищення сум відшкодування втраченого
заробітку.

Задовольняючи
вимоги позивача в межах, які перевищують строк позовної давності, суд першої
інстанції виходив із того, що перебіг строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (ст. 76 ЦК України в
редакції 1963р.).

На думку колегії
суддів, такий висновок суду є невірним.

Згідно пункту 41 Правил, якщо
заяву на відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через
три роки з дня визначення МСЕК стійкої втрати працездатності, відшкодування
шкоди проводиться з дня подання заяви.

Згідно пункту 22 постанови
Пленуму Верховного Суду України  номер 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, виплати,
призначені, але своєчасно не одержані потерпілим, або особою, яка має право на
їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше
визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років.

Однак всупереч
зазначених правил суд стягнув недоплачені виплати за весь період, тобто з 01 липня 1994 року.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 311
ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг
бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд розглянув не всі позовні вимоги, вказавши, що до 01.07.1984 року спору
немає, однак як вбачається із позовної заяви, позивач оспорює базовий заробіток
за січень-квітень 1992 року,
посилаючись на те, що відповідачем за той період не застосовані всі коефіцієнти
підвищення тарифних ставок (посадових окладів), які були застосовані на
підприємстві.

За таких
обставин,   колегія суддів вважає за
необхідне рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд в до суду
першої інстанції  згідно п.5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, 307, п.5 ч.1 ст. 311, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ВАТ "Суха Балка" та Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня  2006 року скасувати.

Справу направити
на новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути

оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею

законної сили.