Справа № 22-4932/2007р.                          Головуючий в 1 інстанції Нікіфорова
19                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С, суддів Молчанова
С.І, Рецебуринського Ю.Й., при секретарі Андрусь B.C., розглянув у
відкритому судовому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби м. Харцизька про відшкодування збитків та
відшкодування моральної шкоди і

встановив:

в
апеляційній скарзі ОСОБА_1
оспорює обгрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволенні
вказаного позову, і ставить питання про його скасування та ухвалення нового про
задоволення позову, оскільки вважає, що висновки суду про відсутність підстав
для задоволення позову не відповідають обставинам справи.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
підтримав доводи своєї скарги і просив про її задоволення, скасування
судового рішенння та ухвалення нового про задоволення позову.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

17 січня
2007 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з вказаним позовом до відповідача і зазначав, що судовим рішенням від
24 жовтня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду від 8 грудня
2006 року, було визнано неправомірною бездіяльність ДВС м. Харцизька з
невиконання судового рішення від 2004 року про стягнення на його користь з
ОСОБА_2 40290,56 грн.

З
вказаного часу рішення суду продовжує не виконуватися відповідачем і це
спричинило йому збитки на суму 40290,56 грн., що не стягнуті за судовим
рішенням, а також спричиняє йому моральні страждання, які він оцінив в 5000
грн.

Тому
просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача
вказані суми у відшкодування збитків та моральної шкоди.

Рішенням
Харцизького міського суду Донецької області від 23 березня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які

сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови
„Про судове рішення" № 11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із
загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно
із ст. 86 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач має
право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити
стягування коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної
особи.

Збитки,
заподіяні державним виконавацем громадянам чи юри даним особам при здійсненні
виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому
законом.

При
розгляді цієї справи судом встановлено, що судовим рішенням, що набрало
законної сили встановлено факт неправомірної бездіяльності ДВС м. Харцизька з
невиконання судового рішення від 24 жовтня 2006 року, що набрало законної сили
8 грудня 2006 року про стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 40290,56 грн.

Відповідно
до ч.3 ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягали доказуванню при
розгляді цієї справи, але згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Позивачем
не надано суду будь-яких доказів в обгрунтування вимог про відшкодування йому
відповідачем спричинених невиконанням рішення збитків в сумі 40290,56 грн.

Судом
взагалі при розгляді цієї справи не встановлено факт спричинення вказаних
збитків, оскільки стягнення вказаної суми боргу з боржника ОСОБА_2 є можливим і
не є втраченим внаслідок бездіяльності ДВС.

За таких
обставин, всупереч доводам апеляційної скарги, суд законно і обгрунтовано
відмовив в задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Разом з
тим, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно
до ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно
із ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірною бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1
про відшкодування моральної шкоди, суд в рішенні послався на те, що позивач
не підтвердив, в чому саме полягає моральна шкода, що не відповідає матеріалам
справи.

Зокрема,
ОСОБА_1 в
судовому засіданні пояснив (а.с.27 зв.), що переживає з приводу відсутності
коштів, що вже стягнуті судовим рішенням, але не повернуті йому за
бездіяльності відповідача, змушений брати гроші в борг і з 2004 року звертатися
в судові інстанції за захистом своїх прав.

Вказані
обставини повністю підтверджено матеріалами справи і свідчать про те, що
позивачу неправомірною бездіяльністю відповідача спричинено моральну шкоду,
оскільки внаслідок неї він змушений з 2004 року додавати зусиль для організації
свого життя.

З
врахуванням характеру, обсягу та тривалості спричинених ОСОБА_1 моральних
страждань його позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 500 грн.

Крім
того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача
підлягають стягненню 45 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (а.с. 1, 57) і 4,25 грн. судового збору (а.с.58).

Відповідно
до вимог ст. 309 ЦПК Украйни підставою для зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд,

вирішив:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, рішення Харцизького міського суду Донецької області від 23 березня
2007 року ЗМІНИТИ, в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування
моральної! шкоди СКАСУВАТИ, позов задовольнити частково, стягнути з Державної
виконавчої служби в м. Харцизьку шляхом списання з відповідного рахунку
Управління державного казначесйства м. Харцизька на користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 500 грн., а також 45 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи і 4,25 грн. судового збору.

Це ж рішення в
іншій частині залишити без зміни.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскарженим в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.