Справа
№ 22-ц-763/ 07 р.                       Головуючий 1
34                                             Доповідач
апеляційного суду ДовжукТ.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня  2007
року
колегія  судців  судової палати  в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого       -      Козаченка В.І.,  суддів: Лівійського І.В.,  Довжук Т.С. ,

при
секретарі судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за
участю позивачки                 ОСОБА_1,

представника
позивачки                     ОСОБА_2,

відповідача                                  ОСОБА_3,

представника
відповідача               ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення   Южноукраїнського міського суду Миколаївської
області від 25 січня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ майна,  яке є спільною сумісною
власністю подружжя,  та визнання права
власності на майно і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

30 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на Уг частину
квартири АДРЕСА_1та на Уі
частину гаражного боксу АДРЕСА_2.

Позивачка
вказувала,  що з 14 серпня 1987 року по 29 травня 2002 року перебувала
у шлюбі з відповідачем.  За час шлюбних
відносин придбали спільне майно,  а саме:

·
20
січня 1996 року
вказану однокімнатну квартиру вартістю 24
631 грн. 66 коп.;

·
в липні 1998
року побудували гаражний бокс,
вартістю 10 000 грн.,  яке вона просить поділити між ними в рівних
частинах.

Посилаючись
на вказане,  позивачка просила позов
задовольнити.

В листопаді 2006 року ОСОБА_33вернувся до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя та просив виділити йому спірну квартиру,  а ОСОБА_1:

·
набір корпусних меблів секційних,  виробництва НДР,  вартістю 5000 грн.;

·
м'які меблі (диван,
крісла,  стіл),  вартістю 500 грн.;

·
телевізор кольоровий «Самсунг»,  вартістю 1500 грн.;

·
відеомагнітофон «Самсунг» вартістю 700 грн.;

·
відеокамеру «Соні» вартістю 3600 грн.;

·
меблі для кухні виробництва Польщі вартістю 3000 грн.;

·
меблі для коридору вартістю 600 грн.;

·
ліжко двоспальне вартістю 600 грн.;

·
холодильник «Норд» вартістю 1000 грн.;

·
килим розміром 2,
5x3 м вартістю 1200 грн.;
килим розміром 2x3 вартістю
600 грн.;

·
люстру вартістю 1500
грн.;

·
фотоапарат вартістю 500
грн.;

·
переносний телефон «Панасонік» вартістю 500 грн.;

·
2
чайних сервізи вартістю 160
грн.;

·
кавовий сервіз вартістю 80 грн.;

·
2
кришталевих вази вартістю 120
грн.;

·
цукерниці кришталеві вартістю 60 грн.;

·
столовий набір вартістю 300 грн.;

·
стаканів кришталевих 18 шт. вартістю 180
грн.;

·
фужерів кришталевих 12
шт. вартістю 150 грн.;
чоловічий костюм 54 розміру
вартістю 200 грн.;
чоловічу норкову шапку вартістю 500
грн.;

·
двері вхідні металеві вартістю 1500 грн.;

·
двері кухонні вартістю 800 грн.; арки дерев'яні у коридорі вартістю 400 грн.;

·
двері дерев'яні у вітальні вартістю 1000 грн.;

·
2
швейні машини вартістю 600
грн.;

·
набор
вилок,  ложок та ножів вартістю 160 грн.;

·
двигун дизельний,
виробництва Італія вартістю 4000
грн.;

-    гаражний
бокс № 83 у
гаражному кооперативі «Орбіта»,  вартістю
10 000 грн.

Зазначеним
майном,  на загальну суму 31 010 грн.,  ОСОБА_1
користується у

трикімнатній
квартирі АДРЕСА_3,  в якій у нього є право власності на 1/4 частину,  а тому просив залишити все це майно
позивачці.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 січня 2007 року в
задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_33адоволено.
Постановлено виділити у власність ОСОБА_3
квартиру АДРЕСА_1,  а все інше майно виділено у власність ОСОБА_1

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення
її позову. На думку апелянта,  рішення
суду є необ'єктивним та його висновки не відповідають обставинам справи.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін та їх
представників,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  213
ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення,  яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства,  вирішив справу згідно з законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Так,  ухвалюючи рішення,  суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку,  що майно,  набуте подружжям за час шлюбу,  належить їм на праві спільної сумісної
власності,  але не звернув належну увагу
на перелік майна вказаного в зустрічній позовній заяві та вважав встановленою
наявність або відсутність фактів,  якими
обґрунтовувалися вимоги.

В
зв'язку з цим наведені порушення процесуального закону у відповідності до п. 4 ч. 1  ст.  309 ЦПК України є
підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи,  сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 14
серпня 1987 року по 30 червня 2002 року. В судовому
засіданні вони визнали,  що за час
спільного проживання придбали зазначене майно,
яке суд визначив для поділу.

Після
розлучення син сторін та донька позивачки від першого шлюбу залишилися
проживати з матір'ю в трикімнатній квартирі АДРЕСА_3. Зазначена квартира не є предметом розгляду справи,  але право власності на цю квартиру
зареєстровано: % частина
за відповідачем,  % частина за
позивачкою,  а друга половина квартири за
дітьми (а.с.  46).

Суд,  не звернув належної уваги на вказану
обставину та виділив відповідачу у власність спірну однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,  чим порушив права позивачки.

Тому
колегія суддів вважає,  що спірна
квартира повинна бути виділена у власність сторін по Уг частини кожному.

Крім
того,  виділяючи позивачці майно,  яке вказано в переліку зустрічної позовної
заяви,  суд в порушення вимог ч. 2  ст.  57
СК України виділив позивачці речі індивідуального користування відповідача.

Так,  в перелік майна ОСОБА_3 включив костюм
чоловічий 54 розміру та норкову чоловічу шапку.

Також,  виділяючи ОСОБА_1 три двері і дерев'яну
арку,  які знаходяться в трикімнатній
квартирі і яка не є предметом спору,  суд
не звернув уваги на те,  що двері і арка
є невід'ємною частиною квартири і Ул частина цієї квартири належить на праві
власності відповідачу.

Виходячи з наведеного,  колегія
суддів вважає за необхідне виключити з переліку майна,  яке підлягає розподілу між подружжям:
чоловічий костюм 54 розміру вартістю 200 грн.; чоловічу норкову шапку вартістю
500 грн.; двері вхідні металеві вартістю 1500 грн.; двері кухонні вартістю 800
грн.; арки дерев'яні у коридорі вартістю 400 грн.; двері дерев'яні у вітальні
вартістю 1000 грн.;
тобто на загальну суму 4400
грн.

Проте,  виділяючи в користування
позивачки гараж,  суд,  в порушення положення постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28
червня 1991 року,  не з'ясував її потребу в гаражі для
автотранспортного засобу.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що в період сумісного проживання сторони
придбали автомобіль ВАЗ -
2109,  який знаходиться
у відповідача та не є предметом спору.

Таким
чином,  гараж необхідно передати в
користування відповідачу,  який є членом
гаражного кооперативу «Орбіта».

Враховуючи
викладене,  колегія судців вважає
необхідним провести поділ спільного майна сторін,  з урахуванням зазначених обставин справи та
вимог сімейного права України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309, 313,
316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення
Южноукраїнського суду Миколаївської області    від 25 січня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 право власності на 1А частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

В іншій частині
позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Провести поділ
майна наступним чином.

Виділити
у власність ОСОБА_3: гаражний бокс АДРЕСА_2
вартістю 10 000 грн.; двигун дизельний виробництва Італія вартістю 4000 грн.;
набір корпусних секційних меблів  моделі
«Балтик» виробництва НДР вартістю 5000
грн.

Виділити
у власність ОСОБА_1: меблі
(диван,  крісла,  стіл) вартістю 500 грн.; відеомагнітофон
«Самсунг» вартістю 700 грн.; відеокамеру «Соні» вартістю 3600 грн.; меблі для
кухні виробництва Польщі вартістю 3000
грн.; меблі для коридору,  вартістю 600 грн.; телевізор
кольоровий «Самсунг»,  вартістю 600 грн.; ліжко
двоспальне вартістю 600 грн.;
холодильник «Норд» вартістю 1000
грн.; килим розміром 2,
5x3 м вартістю 1200 грн.;
килим розміром 2x3 вартістю
600 грн.;
люстру вартістю 1500 грн.;
фотоапарат вартістю 500 грн.;
переносний телефон «Панасонік» вартістю 500 грн.; 2 чайних сервізи вартістю 160
грн.; кавовий сервіз вартістю 80 грн.; 2 кришталевих вази вартістю 120 грн.;
цукерниці кришталеві вартістю 60 грн.; столовий набір вартістю 300 грн.;
стаканів кришталевих 18 шт. вартістю 180 грн.; фужерів кришталевих 12 шт.
вартістю 150 грн.; 2 швейні машини вартістю 600 грн.; набір вилок,  ложок та ножів вартістю 160 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.