РІШЕННЯ

іменем    України

2007р.
вересня «25» дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого:       Новікова Р .В.

Суддів:       Філатової Є.В.

Чистякової Т.І.

При секретарі:                                                   Урденко
Г.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Роздольненського райсуду
від 22.02.2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
пені у зв'язку з несплатою аліментів та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася з позовом до ОСОБА_1
про стягнення пені в сумі 15136,55грн. у зв'язку з несплатою аліментів і
моральної шкоди на суму 2000грн.

Вимоги мотивовані тим, що за рішенням Роздольненського райсуду від 26.04.2005р.
на користь позивачки з відповідача стягнені аліменти на утримання двох дітей. У
Роздольненській ДВС відкрито виконавче провадження, але боржник за весь час не
сплатив стягувачу ані копійки. Заборгованість становить 6130грн.04коп. За таких
обставин позивачка вимушена докладати додаткових зусиль для забезпечення дітей
необхідним харчуванням та одягом, чим позивачці завдано моральної шкоди на суму
2000грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання грошового обов'язку,
просила стягнути з нього пеню 1% за кожен день прострочки, починаючи з жовтня
2005р., яка на день ухвалення рішення складає суму позову.

Відповідач вимог не визнав, пояснив, що між сторонами
укладено угоду про розрахунок по аліментам. За домовленістю позивачка отримала
у рахунок сплати аліментів 2000 доларів США
від продажу квартири, крім того його сестра погасила замість позивачки
банківський кредит. У разі задоволення позову просить зменшити розмір сплати,
враховуючи його скрутний матеріальний стан.

Рішенням суду від 22.02.2007 р. позов задоволено частково,
з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнено
8000грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
і вирішити спір по суті з урахуванням його доводів і заперечень. Посилається на
те, що суд не встановив його вини, що є обов'язковою умовою для стягнення
неустойки, та не дослідив його заперечень і не взяв до уваги докази, які
підтверджують погашення заборгованості. Стягнув пеню в розмірі більш ніж
передбачено законом.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у стягненні моральної шкоди, суд першої
інстанції виходив з недоведеності причинного зв'язку між заподіяною шкодою та
діями відповідача.

Справа №22-ц-4488/2007р.                                                         Головуючий в 1 інстанції Крючков І.І.

Доповідач Філатова Є.В.

Але ж судження з цього приводу не мають ніякого правового значення,
оскільки стягнення моральної шкоди не передбачено сімейним законодавством
України. Тому у зазначеній частині позову слід відмовити за відсутністю
законних підстав.

Вирішуючи питання в частині стягнення пені, суд першої інстанції правильно
виходив з положень ст. 196 СК України, згідно з якої при виникненні
заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням
суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правилами ст. 258 ЦК
України пеня стягуватиметься у межах річного терміну і на підставі ч.2 ст.
196 СК України її розмір може бути зменшеним з урахування матеріального та
сімейного стану платника.

Вирішуючи спір, суд посилався на зазначені норми закону, але суму пені
обчислив за період 2 роки, що перевищує встановлений законом строк.

Крім того, встановлюючи період ухилення відповідача від сплати аліментів,
суд першої інстанції неповно дослідив обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору, не перевірив заперечень відповідача про погашення
заборгованості.

Між тим, з матеріалів справи та наданих на запит суду матеріалів
виконавчого провадження випливає, що виконавче провадження відносно ОСОБА_1 було відкрито
7.10.2005р. Але 15.10.2005р. стягувачка звернулася із заявою про припинення
виконання у зв'язку з примиренням сторін. Постановою від 1.11.2005р. виконавче
провадження було закрито, виконавчий лист повернено стягувачеві. У березні
2006р. виконавче провадження було знов відкрито. У квітні 2007р. заборгованість
з аліментів була повністю погашена, позивачка надала розписку про відсутність
будь-яких претензій до боржника.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав включати період
ухилення від сплати аліментів до березня 2006р. і після квітня 2007р.

Враховуючи наведене, а також матеріальний і сімейний стан відповідача та
реальні можливості сплати пені, колегія вважає за необхідне знизити розмір
стягнення пені до 1000грн.

Керуючись п.1,4
ст.309, 316 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково, рішення Роздольненського райсуду від 22.02.2007р. скасувати, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за
несвоєчасну сплату аліментів в сумі 1000грн. (тисячу грн.). В решті вимог
відмовити.

Рішення набуває чинності з моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців зі дня проголошення.