Справа №
22-ц-809/2007р.                              Головуючий
у 1 інстанції Свирида Т.Й.
33                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007р.                                                                                       м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                                       Беркій
О.Ю.

суддів                                                                Мелінишин
Г.П.,  Ясеновенко Л.В.

секретаря                                                          Самуляк
О.М.

адвоката                                                            ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Яблуницької сільської ради,
Яремчанського міського управління земельних ресурсів про визнання
недійсним рішення Яблуницької сільської ради,
визнання недійсними державних актів на право власності на земельні
ділянки,  визнання недійсним договору
дарування земельної ділянки,
зобов'язання Яблуницьку сільську раду укласти договір оренди земельної
ділянки та за позовом ОСОБА_4 до Яблуницької сільської ради,  ОСОБА_2 про визнання нечинними рішень
сільської ради та договору оренди земельної ділянки,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Яремчанського міського суду від 27 квітня 2007 року , -з участю: апелянтки
ОСОБА_2.,  представника ОСОБА_4- ОСОБА_5

встановила:

Рішенням
Яремчанського міського суду від 27 квітня 2007 року в позові ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  Яблуницької сільської ради,  Яремчанського міського управління земельних
ресурсів про визнання недійсним рішення Яблуницької сільської ради від 27
серпня 1996 року,  визнання недійсними
державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 5 га серії
1-1Ф № 001271,  реєстраційний номер №
000060 від 30 серпня 1996 року,  виданого
ОСОБА_3,  договору дарування земельної
ділянки площею 0, 5 га від 2 червня 2006 року,
укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4,
державних актів на право власності на земельні ділянки розмірами 0, 25га
кожна,  ЯГ № 308407 від 17 липня 2006
року та ЯГ № 308406 від 17 липня 2006 року,
виданих на ім'я ОСОБА_4 та зобов'язання Яблуницьку сільську раду укласти
договір оренди земельної ділянки площею 0,10га для обслуговування канатно-буксировочної
дороги відмовлено.

2

Позов ОСОБА_4 задоволено.
Визнано нечинними рішення Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради
від 13 липня 2004 року та від 30 серпня 2005 року щодо дачі дозволу на
виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею

0,03га
під канатно-буксировочну дорогу та затвердження цього проекту та передачу цієї
земельної ділянки в оренду ОСОБА_2. Визнано незаконним договір оренди земельної
ділянки площею 300 м. кв.,  який був
укладений 19 жовтня 2005 року між Яблуницькою сільською радою та ОСОБА_2.

Стягнуто
з ОСОБА_2. та Яблуницької сільської ради Яремчанської міської ради на користь
ОСОБА_4 по 312 грн.25 коп. судових витрат з кожного.

На дане
рішення ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу у якій посилаються на те,  що рішення суду не відповідає дійсним
обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Так,  судом не було
враховано,  що в поданій нею позовній
заяві та зустрічній заяві ОСОБА_4 ставилися вимоги,  які слід розглядати в порядку різних
судочинств,  зокрема нею та ОСОБА_4
оскаржувалися рішення Яблуницької сільської ради і вирішення даного питання
відноситься до компетенції адміністративних судів. При винесенні рішення не
взято до уваги всі подані докази,  покази
сторін та в порушення ч.3  ст.212 ЦПК
України взагалі не дано оцінку доказам по справі. Крім того,  судом прийнято до розгляду зустрічний
позов,  який пред'явлений під час
розгляду по суті її позову.

Зазначає,  що судом неправильно застосовано норми
матеріального права,  оскільки суд
керувався Земельним кодексом 2002 року,
хоча земельна ділянка була передана на підставі ЗК України від 1990
року. Прийняте сільською радою рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_3 у
приватну власність є незаконним,
оскільки вона своєї згоди на вилучення земельної ділянки не давала,  що відповідно до ч.1  ст.31 ЗК України від 18 грудня 1990 року є
обов'язковим.  Заява про приватизацію
земельної ділянки подана за підписом невідомої особи,  а не ОСОБА_3 Підписи на її заявах та її
сестри є ідентичними,  а тому є всі
підстави вважати,  що вона особисто не
зверталася до сільської ради про приватизацію земельної ділянки. В додатку до
рішення про передачу ділянки в приватну власність у графі призначення ділянки
зазначено для ведення господарства,  тому
видача державного акту з вказанням призначення - для обслуговування будівель та
ведення особистого підсобного господарства є незаконним,  так як таке призначення не відповідає рішенню
сільської ради від 27 серпня 1996 року. Рішення сільської ради про зміну
цільового призначення земельної ділянки відсутнє. Відповідно до довідки
Яремчанського міського управління земельних ресурсів зазначено, що спірна
земельна ділянка є рекреаційного призначення, а тому повинна використовуватися
для організації відпочинку населення і туризму. Вирішення питань зміни
цільового призначення зазначених земель відноситься до компетенції обласних
державних адміністрацій. При винесенні рішення сільською радою було порушено
порядок видачі державного акту,  оскільки
він був виданий при відсутності технічної документації.

Висновки
суду не відповідають обставинам справи,
зокрема судом не звернуто уваги на те,
що земельну ділянку пл.0,10га
у ОСОБА_7 було вилучено під будівництво підйомника кооперативом „
Метелиця",  25 липня 1992 року між
кооперативом та МП „
Злагода" було укладено договір купівлі-продажу підйомника,  а в жовтні 1996 року підйомник був проданий ОСОБА_8.,  у якого в листопаді 2001 року вона його
купила. Згідно виписок погосподарської книги вбачається,  що площа земельної ділянки у ОСОБА_7
зменшилася,  відбулося і зменшення
земельного податку. Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу діяв
ЗК України 1990 року,  то перехід
земельної ділянки відбувався на підставі
ст.30 ЗК України 1990 року.

Зазначає,  що оскільки право власності на підйомник та рішення
№ 63 від 28 жовтня 1987 року не скасовано,
то на земельну ділянку пл.0,10га до добросовісних набувачів,  в тому числі і до неї,  перейшло право користування земельною
ділянкою.

Судом зроблено висновок,
що відсутні акти відводу земельної ділянки,  однак судом зроблено припущення,  оскільки не всі документи в архіві
збереглися. Крім того,  на підставі

3

затвердженого
проекту відведення спірної земельної ділянки між нею та ОСОБА_3 вже було
погоджено межі земельних ділянок,  чим
було порушено п.7 даного договору дарування.

Просить
визнати державні акти на земельну ділянку пл. 0,50га видані ОСОБА_3 та
ОСОБА_4  незаконними,  визнати недійсним рішення Яблуницької
сільської ради від 27 серпня 1996 року,
визнати недійсним договір дарування земельної ділянки пл. 0, 50 га від 2
червня 2006 року,  укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4,  зобов'язати Яблуницьку
сільську раду надати їй в користування земельну ділянку для обслуговування канатно-буксировочної
дороги пл.0, 10 га в сЯблуниця,  урочище
Село та укласти з нею договір оренди земельної ділянки та встановити за
рішенням суду особистий сервітут на земельну ділянку ОСОБА_3 в зимовий період.

В
позовних вимогах ОСОБА_4  про визнання
договору оренди земельної ділянки пл.300 кв.м.
від 19 жовтня 2005 року незаконним відмовити,  провадження по справі щодо розгляду позовних
вимог про визнання незаконними рішень сільської ради закрити на підставі п. 1
ч. 1  ст.205 ЦПК України.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_2. апеляційну скаргу підтримала по
вищенаведених мотивах.

Представник
ОСОБА_4- ОСОБА_5.
апеляційну скаргу заперечив,  посилаючись
на її безпідставність.

ОСОБА_3,  представники Яблуницької сільської ради та
Яремчанського міського управління земельних ресурсів в судове засідання не
з'явилися,  хоча про час та місце судового
розгляду належним чином були повідомлені.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши письмові матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Відповідно
до  ст. ст. 17,  22 ЗК України ( в редакції 1991 року) право
власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає
після встановлення землепорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі
( на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує це право. Приступати до використання земельної
ділянки,  в тому числі на умовах
оренди,  до встановлення меж цієї ділянки
в натурі (на місцевості) і одержання документа,
що посвідчує право власності або право користування землею,  забороняється.

Аналогічна норма
права містилася і в ЗК Української РСР в редакції 1970 року.

Встановлено,  що рішенням виконкому Яремчанської міської
ради народних депутатів № 138 від 9 вересня 1987 року вирішено створити
кооператив „Метелиця" по наданню послуг на гірськолижному підйомнику. У
зв'язку з цим рішенням цієї ж ради від 14 жовтня 1987 року кооперативу було
дозволено будівництво притулку для гірськолижного підйомника в сЯблуниця.
Рішенням виконкому Яблуницької сільської ради від 28 жовтня 1987 року вирішено
вилучити 0, 10 га земельної ділянки у ОСОБА_7 під будівництво коооперативу
„Метелиця".

Згідно
договору купівлі-продажу від 15 липня 1992 року МП „Злагода" придбало у
кооперативу „Метелиця" гірськолижний підйомник в сЯблуниця,  згідно п.3 даного договору продавець
зобов'язувався забезпечити вилучення земельної ділянки,  на якій розміщено підйомник в користь покупця
та оформити це в встановленому законом порядку. В послідуючому підйомник було
відчужено ОСОБА_8,  який в свою чергу 7
листопада 2001 року оформив договір купівлі-продажу підйомника з ОСОБА_2.

З
пояснень ОСОБА_2. в судових засіданнях вбачається,  що підйомник проходить по земельних ділянках
кількох землевлевласників,  з 2001 року
вона в приватному порядку вирішувала з ними порядок користування їхніми
земельними ділянками,  в тому числі з
ОСОБА_3 і тільки в 2004 році звернулася в сільську раду для вирішення питання
відведення земельної ділянки під існуючу канатно-буксировочну дорогу пл.0, 03га
та надання її в оренду.

Оскільки рішення про вилучення 0, 10 га земельної ділянки
у ОСОБА_7 виконано не було і земельна ділянка для обслуговування підйомника у
встановленому законом

4

порядку ні попереднім власникам,
ні ОСОБА_2. не надавалася,  то суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що вимоги ОСОБА_2. є безпідставними та
обґрунтовано відмовив їй в позові.

З
врахуванням того,  що при дачі дозволу на
виготовлення проекту відведення земельної ділянки пл.0, 03 га під
канатно-буксировочну дорогу та затвердження цього проекту та укладення договору
оренди земельної ділянки з ОСОБА_2. сільською радою не було враховано,  що земельна ділянка знаходилася в приватній
власності ОСОБА_3 і право на укладення такого договору належало їй,  а не сільській раді,  то суд першої інстанції обґрунтовано визнав
нечинними рішення сільської ради щодо дачі дозволу ОСОБА_2. на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки,
затвердження цього проекту та у зв'язку з цим визнав незаконним договір
оренди земельної ділянки пл.300 кв.м.

Посилання
апелянтки на те,  що рішення про надання
земельної ділянки ОСОБА_3 у приватну власність є незаконним,  оскільки вона своєї згоди на вилучення
земельної ділянки не надавала колегія суддів вважає безпідставними,  оскільки на час передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 вона не була власником підйомника і її права жодним чином
порушені не були.

З
врахуванням того, що приватизацією земельної ділянки не було порушено прав і
охоронюваних законом інтересів ОСОБА_2. колегія суддів вважає,  що не заслуговують на увагу її доводи про
порушення порядку видачі державного акту.

Не
заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2. про те,
що судом безпідставно об'єднано в одне провадження вимоги,  які повинні розглядатися в порядку різних
судочинств, оскільки між сторонами виник спір про право,  що випливає із земельних відносин,  оскаржувані рішення сільської ради були
прийняті у зв'язку з цим,  а тому такий
спір повинен розглядатися в одному провадженні в порядку цивільного
судочинства.

Доводи
апелянтки про те,  що судом не
враховано,  що право користування земельною
ділянкою до неї перейшло на підставі
ст.30 ЗК України (в редакції 1990 року),
у зв'язку з чим судом неправильно застосовано норми матеріального права
є необґрунтованими, оскільки право користування земельною ділянкою у
перелічених в  ст.30 ЗК України випадках
посвідчується Радами народних депутатів,
відповідно до вимог  ст. 23 цього
Кодексу,  однак такий перехід права
користування земельною ділянкою як до ОСОБА_2.,
так і до попередніх власників підйомника посвідчено не було.

Рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  підстав для його скасування з мотивів,  викладених в апеляційній скарзі,  колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст. ст. 218, 307,  308, 313-315, 317 ЦПК України,  колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду від 27 квітня 2007
року залишити без зміни. Ухвала набирає чинності негайно,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
проголошення.