Справа № 22-ц-7082007 рік                                            Головуючий
у 1 інстанції Бєдєлєв C.I.
Категорія     12                                                                         Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів        Кучерявої
В.Ф.,  Кочегарової Л.М.

при
секретарі Лепеха А. С.  розглянувши у
судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього
підприємства „Філдес Україна" (далі ДП "Філдес Україна") про
захист прав споживачів за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Жовтневого
районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2007 року та
рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17
травня 2007 року,

встановила:

26
лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору
купівлі-продажу,  відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

В заяві
від 16 березня 2007 року просив прийняти заходи забезпечення позову по справі.

Ухвалою
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 16 березня 2007 року забезпечено
позов ОСОБА_1 і накладено арешт на кошти ДП "Філдес Україна" в сумі
20 731 грн.01 коп.

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 17 травня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Договір купівлі-продажу автомобіля,  укладений 16 вересня 2006 року між ОСОБА_1і
ДП "Філдес Україна" розірвано. Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_1 платежі за контрактом в сумі 4 197 грн.80 коп. та у відшкодування
моральної шкоди 4000 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу та рішення скасувати,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
представників ДП "Філдес Україна" Котову B.C. та Гончарову 1.О.,  які доводи скарг підтримали,  заперечення представника позивача ОСОБА_2,
який просив відмовити у задоволенні скарг,  перевіривши законність і обгрунтованість
ухвали і рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді
першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Встановлено
і це підтверджується матеріалами справи,
що 16 вересня 2006 року ОСОБА_1 уклав з ДП "Філдес Україна"
контракт (договір купівлі-продажу) на придбання автомобіля ВАЗ-21101 і того ж
дня вніс на рахунок підприємства попередній внесок в сумі 1 533 грн.24 коп.3а
умовами контракту ОСОБА_1 з жовтня 2006 року до лютого 2007 року оплатив
підприємству 4 865 грн.99 коп.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3,  суд першої
інстанції виходив з того,  що ДП
"Філдес Україна" включило до контракту умови договору,  які є несправедливими і тому договір,  як такий,
що суперечить нормам цивільного законодавства не може залишатися без
змін.

Висновки суду є
законними та обгрунтованими.

Згідно  ст. 651 ЦК
України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою
сторін,  якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір
може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у
разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

У разі
односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково,  якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом,  договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Згідно
зі  ст. 18 Закону України "Про
захист прав споживачів" продавець (виконавець,  виробник) не повинен включати у договори із
споживачем умови,  які є несправедливими.

Умови
договору є несправедливими,  якщо
всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Нечіткі
або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь
споживача.

Якщо в
результаті застосування умов договору,
що обмежують права споживача,
споживачеві завдано збитків,  вони
повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі.

Споживач
має право на відшкодування збитків,
завданих йому виробником (виконавцем,
продавцем),  у зв'язку з
використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній
діяльності.

Як
вбачається з контракту № 0504141,
ОСОБА_3 повинен внести вступний внесок та проводити щомісячні
платежі,  а ДП "Філдес
Україна",  згідно з п. 11 контракту
-надати   протягом 90 днів автомобіль.

ОСОБА_1 умови
контракту виконував до лютого 2007 року.

В
обумовлений контрактом строк ДП "Філдес Україна" автомобіль позивачу
не поставило.

Відповідальність   виконавця   за
порушення   умов                       договору   в
контракті   не

передбачена.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції повно,  всебічно і об"єктивно встановив
обставини справи,  правильно визначив
характер правовідносин між сторонами,
наданим доказам дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого
висновку,  що оскільки умови контракту
(договору купівлі-продажу) є несправедливими для споживача послуг,  то такий договір підлягає розірванню з
поверненням Німанському Р.В. -платежів за контрактом.

Відповідно
до ч.1  ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Посилання
в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права і постановления рішення у
відсутності представника відповідача є безпідставними.

Як
вбачається із справи та пояснень представника відповідача Котової B.C. в апеляційному
суді,  ДП "Філдес Україна" було
повідомлено про розгляд справи 17 травня 2007

року,  але представник не з"явився в судове
засідання і заяву про відкладення розгляду справи не подав (т.1 а.с. 37).

Суд
першої інстанції дав оцінку даному факту,
визнав,  що представник
відповідача не з"явився до суду без поважних причин і постановив рішення у
відповідності з вимогами  ст.  ст. 76,
169 ЦПК України.

Інші доводи
апеляційної висновків суду в цій частині не спростовують.

Разом з
тим,  колегія суддів вважає,  що заслуговують на увагу доводи апеляційної
скарги щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди на користь
позивача.

Згідно
4.2  ст. 22 Закону України „Про захист
прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує
питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи
з положень  ст. 23 ЦК України та
роз'яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня
1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає
залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
психічних тощо),  яких зазнав
позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках,  ступінь зниження престижу,  ділової репутації,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього
стану,  добровільне- за власною
ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Враховуючи
обґрунтування ОСОБА_3 своїх моральних страждань,  характер та обсяг цих страждань,  обставин справи,  факт неповного відшкодування позивачу
понесених витрат,  засади розумності і
справедливості,  колегія суддів вважає
необхідним зменшити розмір відшкодування позивачу моральної шкоди і визначити
її в розмірі 1000 грн.

Не
погоджуючись з ухвалою суду про прийняття заходів забезпечення позову,  ДП „Філдес Україна" посилалося на
те,  що прийняті судом першої інстанції
заходи забезпечення позову не відповідають
фактичним обставинам справи.

З доводами
апеляційної скарги не можна не погодитися.

Відповідно
до  ст. 151 суд за заявою осіб,  які беруть участь у справі,  може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи,  якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.   -

Частина
3  ст. 152 ЦПК України передбачає,  що види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивач
просив про розірвання договору та відшкодування   платежів за контрактом на суму 4 197 грн, 89
коп.

Однак
суд,  розглянувши заяву про забезпечення
позову,  прийняв заходи забезпечення
позову не співмірні з заявленими вимогами матеріального характеру і наклав
арешт на кошти в розмірі 20 731 грн.01 коп.

Відповідно
до ч.2  ст. 312 ЦПК України,  розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд змінює або
скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановлює ухвалу з цього
питання,  якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному
вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її
застосування.

З
урахуванням обставин справи,  розміру
задоволених позовних вимог ОСОБА_1,
вимог процесуального закону,
колегія суддів вважає можливим змінити ухвалу суду від 16 березня 2007
року і,  погоджуючись з видом
забезпечення позову,  накласти арешт на
кошти відповідача в розмірі 4 197 грн.89коп.

Керуючись  ст.
ст. 303, 307, 309, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційні
скарги Дочірнього підприємства „Філдес Україна" задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2007
року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути
з Дочірнього підприємства „Філдес Україна" на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

В решті частини
рішення залишити без змін.

Ухвалу
Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 16 березня 2007 року змінити і
накласти арешт на кошти Дочірнього підприємства „Філдес Україна" в сумі
4197 грн.89 коп.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.