Справа № 22-Ц-1615/2007                                         Головуючий у 1
інстанції   Шинкар А.О.
10                                                                 Доповідач
у 2 інстанції    Голуб С. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 року   колегія суддів    судової палати в цивільних справах

Апеляційного
суду Київської області у складі:

головуючого                              Мережко М. В.

суддів:                                        Голуб С.
А.,  Коцюрби О.П.

при
секретарі                             Козак
І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від
6 березня 2007 року за позовом відкритого акціонерного товариства
„Київспецсільгоспмонтаж" до ОСОБА_1,
третя особа Броварське МБТІ

про визнання
договору купівлі-продажу майна недійсним,
-

ВСТАНОВИЛА:

16
червня 2006 року   позивач пред'явив в
суді   названий позов .

В   позові
посилався   на   те,
що                        30   липня
2004       року   між
ВАТ

„Київспецсільгоспмонтаж"
та ОСОБА_1.  було укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна за 39754, 2 грн. Нерухоме майно було продано
по заниженій ціні,  оскільки дійсна
вартість вказаного майна становить 338486 грн.,
що підтверджено висновком експерта. Вважає,  що продаж об'єкту по заниженій ціні стало
можливим внаслідок зловмисної домовленості представника позивача та
відповідача,  тому просив визнати
недійсним зазначений договір купівлі-продажу.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду від 6 березня 2007 року позов задоволений.

В
апеляційній скарзі відповідачОСОБА_1.
вказує на чисельні порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема
зазначає,  що суд першої інстанції при
винесенні рішення послався на докази,
якими були листи до позивача ТОВ „Спеціалізоване управління № 630"
з пропозицією купівлі складу центрального за ціною 295000 грн.,  та від ВАТ „Вишгородське підприємство МТЗ"
з пропозицією купівлі складу за ціною 320000 грн. Апелянт вважає,  ці листи фіктивними,  оскільки про них взагалі не йшла мова при
розгляді позову ОСОБА_2доОСОБА_1(справа № 2-707/06),  предметом якого було оскарження того ж
договору купівлі-продажу. На вказані листи позивач також не посилається в своїй
позовній заяві.

Крім
того апелянт зазначає про те,  що судом
безпідставно відхилялись всі заявлені позивачем клопотання.

Суд не
дав оцінки показам свідкаОСОБА_3. про те,
що при укладанні договору купівлі-продажу він діяв не від свого імені та
не в своїх інтересах,  а від імені
юридичної особи. Рішення про продаж об"єктів приймалось спільним рішенням
Ради та Правління підприємства від 31 березня 2003 року та рішенням Загальних
зборів акціонерів ВАТ „ Київспецсільгоспмонтаж" від 22 травня 2002
року,  постановою правління товариства №
6 від 21 березня 2003 року.

Також
апелянт вважає,  що представники
позивачаОСОБА_4. та ОСОБА_2. не мали належно підтверджених вищим органом
управління чи виконавчими органами ВАТ „Київспецсільгоспмонтаж"
повноважень на ведення справи у суді.

Апелянт
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення,  яким відмовити у позові.

Судова  колегія,   заслухавши
доповідь  судді-доповідача,   пояснення сторін, перевіривши    матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню  з наступних підстав.

Суд
першої інстанції встановив,  що рішенням
загальних зборів акціонерів ВАТ „Київспецсільгоспмонтаж" від 22 травня
2002 року правлінню товариства за погодженням із радою товариства надано дозвіл
на продаж нерухомого майна не задіяного у виробництві. На підставі цього
рішення 21 березня 2003 року правління товариства прийняло постанову,  про продаж складу центрального,  інвентарний номер 5-002,  а кошти направити на погашення
заборгованості. Названа постанова правління була затверджена 31 березня 2003
року на спільному засіданні ради та правління товариства.

25
березня 2003 року між позивачем і відповідачем був укладений договір
купівлі-продажу,  за яким відповідач
купив у позивача склад центральний за 39754, 2 грн. Відповідно до п.2.3. цього
договору перехід права власності на майно відбувається з моменту його
нотаріального посвідчення,  яке
здійснюється протягом трьох робочих днів з моменту перерахування залишку від
вартості проданого майна. У травні 2003 року відповідач повністю сплатив
вартість придбаного майна,  однак
протягом трьох днів договір нотаріально посвідчений не був.

15
квітня 2004 року до позивача звернулось з листом ТОВ „Спеціалізоване управління
№ 630" з пропозицією купівлі складу центрального поАДРЕСА_1 за ціною
295000 грн.,  а 17 червня 2004 року з
аналогічним листом звернулось ВАТ „Вишгородське підприємство МТЗ" з
пропозицією купівлі складу за ціною 320000 грн.

30 липня
2004 року нотаріусом Броварського міського нотаріального округу був посвідчений
договір купівлі-продажу,  відповідно до
якого позивач продав відповідачу склад Центральний по АДРЕСА_1 за 39754, 2 грн.

Задовольняючи
позов суд виходив того,  що продаж
об"єкту за 39754, 2 грн.,  в той
час,  коли були пропозиції про купівлю
цього ж об"єкту по значно вищій ціні,
свідчить про те,  що угода
укладена внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з
відповідачем,  що суперечить інтересам
товариства.

Колегія
судців не може погодитися з таким висновком суду,  оскільки він не відповідає обставинам справи
і не ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно
до ч.1  ст.  232 ЦК
України правочин,  який вчинено
внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою
стороною,  визнається судом недійсним.

Тобто,  виходячи із вимог названої статті при
вчиненні правочину внаслідок зловмисної домовленості представник діє не в
інтересах особи,  яку він представляє і
останній таким право чином завдаються збитки.

Судом першої інстанції
не був встановлений факт зловмисної домовленості представника позивача з
відповідачем під час укладання угоди,  не
встановлена наявність збитків та причинний зв"язок між зловмисною
домовленістю та завданими збитками.

Як
вбачається із матеріалів справи рішення про продаж об"єктів
нерухомості,  які не задіяні у
виробництві,  приймалось рішенням
загальних зборів акціонерів ВАТ „Київспецсільгоспмонтаж". На підставі
цього рішення правління товариство прийняло постанову,  яка затверджена на спільному засіданні ради
та правління товариства,  якою вирішено
продати склад центральний саме за 39754, 2 грн.

Представник
позивача укладаючи угоду діяв в межах своїх повноважень,  наданих йому Статутом товариства,  довіреністю та виконував рішення загальних
зборів,  правління та ради товариства.

Протягом
майже трьох років,  після отримання
коштів на рахунок від продажу об"єкта позивач не ставив питання про
завдання йому даною угодою збитків.

За
наведених обставин судова колегія прийшла до висновку,  що позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,  а
тому задоволенню не підлягали.

Враховуючи
наведене,  колегія судців вважає,  що рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з винесенням нового рішення про відмову в позові.

На  підставі ч.1    ст.
232 ЦПК України,
керуючись      ст.  ст.
303,  307,  309 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2006 року    скасувати і винести нове рішення.

В позові
ВАТ „Київспецсільгоспмонтаж" до ОСОБА_1,
третя особа: Броварське МБТІ про визнання договору купівлі-продажу майна
недійсним відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання
касаційної скарги до Верховного Суду України .