Справа № 22-ц-854   2007р.                  Головуючий
у 1-й інстанції    Левченко
Категорія 32                                             Суддя-доповідач                       ДОСОБА_4
УХВАЛА

іменем України

10 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
ДОСОБА_4

суддів -
Ільченко О.Ю.,  Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,  які беруть участь у справі - представника
апелянта

Сумської міської
ради - ОСОБА_1 ,  позивача ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною
скаргою Сумської міської ради

на рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 24
травня 2007 року

у справі
за позовом Сумської міської ради до ОСОБА_2,
яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,  треті особи: Сумська обласна клінічна
лікарня,  Зарічний ВМ СМВ УМВС в Сумській
області,  орган опіки та піклування
Сумської міської ради,  Товариство з
обмеженою відповідальністю «Зарічник»,
Приватне виробниче комерційне підприємство «Рубін»,

про
визнання особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням,
зобов'язання зняти з реєстрації.

Вивчивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  заслухавши доповідь судді
апеляційного суду ДОСОБА_4,  пояснення
представника апелянта ОСОБА_1 ,  яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
заперечення на ці доводи позивача ОСОБА_2,  колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 24
травня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що відповідачка не проживала у
гуртожитку понад шість місяців з поважних причин,  в зв'язку з ненаданням в гуртожитку послуг з
тепло-,  водо-,  електропостачання,  а крім того,
позивачка має неповнолітню дитину,
яка хворіє,  і не має іншого
житла,  крім спірного.

В
апеляційній скарзі Сумська міська рада просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,  яким
задовольнити позов. Апелянт вважає,  що
суд неповно з'ясував обставини справи,  а
висновки суду не відповідають обставинам справи.

При
цьому апелянт зазначає,  що з 2000 року
відповідачка не проживає в гуртожитку,
особисті речі її відсутні. Також апелянт зазначає,  що після передачі гуртожитку до комунальної
власності у грудні 2002 року електропостачання було відновлено.

Крім
того апелянт зазначає,  що відповідачці
ніхто не заважав закріпити за собою житлове приміщення,  яке вона займала,  але вона добровільно покинула це приміщення і
не цікавилася його подальшою долею впродовж 4-х років.

Заслухавши
пояснення сторін по справі,  дослідивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  виходячи з слідуючого.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції,  з 1983 року гуртожиток «Медик» по АДРЕСА_1
знаходився на балансі Сумської обласної клінічної лікарні.

01
червня 1991 року ОСОБА_2 було видано ордер №30,
згідно якого їй було надано ліжко-місце в житловій кімнаті в гуртожитку
«Медик» по АДРЕСА_1,  та вона була
прописана в даному гуртожитку з 06 грудня 1992 року (а.с. 26-27,  67).

В
гуртожитку також зареєстрована неповнолітня донька відповідачки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Відповідачка
не проживає в гуртожитку з лютого 2001 року,
а до цього часу вона сплачувала плату за гуртожиток,  заборгованості не мала.

Рішенням
виконавчого комітету Сумської міської ради № 260 від 15 квітня 2003 року
зазначений гуртожиток переданий до комунальної власності територіальної громади
м.  Суми (а.с. 6,  8-9).

Рішенням
виконавчого комітету Сумської міської ради № 99 від 03 лютого 2003 року
гуртожитку по АДРЕСА_1 надано статус житлового будинку для проживання малих
сімей (а.с. 10).

Відповідно
до ч.ч.1, 2  ст.  71 ЖК України,  при відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо
наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк за заявою відсутньої
особи може бути продовжено наймодавцем,
а за наявності спору - судом.

Колегія
суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того,  що відповідачка не проживала в гуртожитку з
поважних причин.

Так,
судом встановлено,  що у
2002 році припинялось надання комунальних послуг до гуртожитку,  зокрема гуртожиток практично не опалювався і
припинялось електропостачання.

Згідно
повідомлення ТОВ «Зарічник» (а.с. 109),
тепло-,  водо-,  електропостачання надається лише до кімнат
гуртожитку,  які закріплені за мешканцями
будинку,  а сім поверхів правого крила
будинку та восьмий поверх є нежилими,
комунальні послуги туди не надавались і не надаються до теперішнього
часу.

Доводи
апелянта про те,  що електропостачання до
гуртожитку було відновлено в листопаді 2002 року - не спростовують того
факту,  що проживання відповідачки з
дитиною у гуртожитку було неможливим,
оскільки у 2001 році гуртожиток погано опалювався,  а електропостачання припинялось з лютого 2001
року по травень 2001 року,  а також з вересня
2001 року по листопад 2002 року.

Ця
обставина підтверджена свідками,  та не
заперечується самим апелянтом.

За таких
умов,  відповідачка вимушено покинула
гуртожиток для того,  щоб доглядати
дитину в належних умовах,  і причина її
непроживання в гуртожитку дійсно є поважною.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія суддів дійшла
висновку,  що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини,  що мають
значення для справи,  надав правильну оцінку
доказам по справі та правильно вирішив спір,
а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 3ОЗ,
п.1 ч. 1  ст.  307,
ст.  308,   ст.
313-315,   ст.  319 ЦПК України,  колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумської міської ради відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 24
травня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.