Справа №33ц-3053кс-07
Головуючий у першій  інстанції  Буравльов С. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07
грудня 2007р.                                                                                  м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особи:
Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація,  Відділ у справах громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві,  про виселення,  визнання права на жиле приміщення,  зняття з реєстрації та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  Оболонської районної
в м. Києві державної адміністрації,
третя особа: Відділ у справах громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві,  про зняття з
реєстрації,  визнання неправомірним
пункту рішення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації,  визнання ордеру недійсним,  визнання права на користування жилою площею і
видачу ордеру,  за касаційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 20
березня 2006 року,

встановила:

У квітні
2005р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення,  визнання права на жиле приміщення,  зняття з реєстрації.

Зазначав,  що на підставі розпорядження №173 від
01.03.2005р. Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації йому був
виданий ордер на право зайняття на сім"ю з двох осіб однокімнатної
службової квартири АДРЕСА_1. Однак у вказаній квартирі безпідставно проживає
відповідач,  в добровільному порядку
звільнити жиле приміщення відмовляється.

У
вересні 2005р. ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1,  Оболонської районної в м. Києві державної
адміністрації про зняття з реєстрації,

визнання
неправомірним пункту рішення Оболонської районної в м. Києві державної
адміністрації,  визнання ордеру
недійсним,  визнання права на
користування жилою площею і видачу ордеру. Посилався на те,  що на підставі договору оренди від
27.11.2004р. він вселився у спірну квартиру,
з 01.12.2004р. зареєстрований в ньому. Ордер ОСОБА_1 було видано на жиле
приміщення,  яке не було вільним.

Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 12 грудня 2005р. позов задоволено
частково. ОСОБА_2 виселено із квартири АДРЕСА_1. За ОСОБА_1 визнане право на
користування цим жилим приміщенням.  В
задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову в іншій частині та в задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2006р. рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 12 грудня 2006р. в частині відмови в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 та часткового задоволення позову ОСОБА_1 скасовано,  в цій частині ухвалено нове рішення. Визнано
незаконним розпорядження №173 від 01.03.2005р. Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації в частині надання ОСОБА_1 на сім"ю з двох осіб
однокімнатної службової квартири АДРЕСА_1 та визнано недійсним виданого на підставі
цього розпорядження ордер від 10.03.2005р. №00562 на право зайняття службового
приміщення. В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права користування
службовою квартирою АДРЕСА_1,  виселення
ОСОБА_2 відмовити. В іншій частині рішення залишено без змін.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - Танчук М. А. просить скасувати рішення
апеляційного суду,  залишивши в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  порушень норм
процесуального права,  які призвели б до
неправильного вирішення справи,  не
встановлено,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи
наведене,  колегія судців вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336, 337 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та
оскарженню не підлягає.