Категорія № 41                                                                                                        інстанції - Тарасенко А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

31 травня 2007 року                                                                               м.  Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого - судді ЛЯХОВСЬКОЇ
І.Є.,

суддів - БРАТІЩЕВОЇ
Л.А.,  СОКОЛАН Н.О.,

при секретарі - Гладиш К.І.,

за участю - представника
позивачки ОСОБА_2,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на
рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 11
лютого 2004 року за
позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

16 січня 2004р. ОСОБА_1. звернулась до суду із позовом до
Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» (далі - ВАТ
«ЦГЗК») і просила стягнути на її користь середню заробітну плату за час
вимішеного прогулу за період з 03.07.2003р. по 157.12.2003р. в сумі 5411грн.90коп.,  а також компенсацію моральної шкоди в сумі
5000грн. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила,  що згідно рішення Тернівського районного суду
м.  Кривого Рогу від 03.07.2003р. її
поновлено на роботі майстром ділянки № 57 шахти імені Орджонікідзе ВАТ
«ЦГЗК»,  проте відповідач на 115 робочих
днів затримав виконання рішення суду,
яке підлягало негайному виконанню,
та видав наказ про її поновлення лише 15.12.2003р.

Рішенням
Тернівського районного суду м.  Кривого
Рогу від 11 лютого 2004 року позов ОСОБА_1
задоволено частково,  на її користь
стягнено заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5411грн.90коп. та
на відшкодування моральної шкоди 1000грн.

ВАТ
«ЦГЗК» в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права. Зокрема,  на
його думку,  суд не звернув уваги на
відсутність вини

2

відповідача
у несвоєчасному виконанні рішення суду в частині поновлення позивачки на
роботі; неправильно визначив середній заробіток позивачки за час вимушеного
прогулу; не зазначив в рішенні про стягнення сум без урахування прибуткового
податку; та необгрунтовано стягнув моральну шкоду.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється,
що рішенням Тернівського районного суду м.  Кривого Рогу від 03 липня 2003 року позивачку
ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді майстра дільниці № 57 шахти імені
Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК».

Наказ № 624-к про
поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі цього рішення виданий відповідачем 15 грудня 2003 року.

Задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  суд першої інстанції дійшов
висновку про те,  що період вимушеного
прогулу позивачки тривав 115
днів,  а саме з 03.07.2003р. по
15.12.2003р.

Проте такий
висновок суду частково не відповідає обставинам справи,  із матеріалів якої убачається,  що виконавчий лист про поновлення позивачки
на роботі отриманий Жовтневим районним управлінням юстиції м.  Кривого Рогу 10 липня 2003
року.

Доказів
про те,  що виконавчий лист від
державного виконавця отриманий відповідачем в інший строк або взагалі не
отримувався,  ВАТ "ЦГЗК" не
надав.

Зважаючи
на передбачений статтею 25
Закону України "Про виконавче провадження" строк виконання
судових рішень,  які підлягають негайному
виконанню,  та в межах наданим сторонами
доказів,  колегія суддів вважає,  що відповідач затримав виконання рішення суду
на 107 днів,  тобто,
з 11 липня 2003 року по 15 грудня 2003 рокую

Визначаючи
розмір належної до виплати суми середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  суд першої інстанції виходив із
того,  що середньо-денний заробіток
позивачки встановлений рішенням Тернівського районного суду м.  Кривого Рогу від 03 липня 2003 року про
поновлення ОСОБА_1 на роботі і складає 47грн.06.

З таким
висновком колегія суддів також не згодна,
оскільки,  як убачається із
зазначеного рішення суду,  розрахунок
належних на той час сум виконано судом,
виходячи із середньоденного заробітку позивачки в сумі
44грн.08коп.,  хоча помилково зазначена
сума середньоденного заробітку 44грн.05коп.

Оскільки
ВАТ «ЦГЗК» не виконав негайно рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі,  він,  на підставі  ст. . 236 КЗпП
України,  зобов'язаний виплатити
позивачці за весь період невиконання рішення,
тобто,  за 107 робочих
днів,  виходячи із середньоденного
заробітку,  який складав
44грн.08коп.,  середній заробіток в сумі:
107 днів х
44, 08грн. = 4716грн.56коп.

3

Крім
того,  суд першої інстанції стягнув на
користь позивачки 1000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

На думку
колегії суддів,  висновок про
необхідність задоволення цієї частини вимог є правильним,  проте розмір моральної шкоди є дещо
завищеним.

Беручи
до уваги п. 9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від З І березня 1995 року №
4 (з наступними змінами) «Про судову практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» та враховуючи характер та ступінь тяжкості
страждань позивачки,  колегія суддів
вважає,  що відповідною компенсацією його
моральних шкоди є сума 200грн.

Крім
того,  суд першої інстанції,  стягнувши з відповідача державне мито в сумі
64грн. 11коп.,  неправильно визначив
розмір судового збору.

Оскільки
висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи,  колегія суддів вважає,  що рішення суду необхідно змінити в частині
задоволення вимог позивачки та зменшити розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  стягнений з
Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» на її користь з 5411грн.90коп. до 4716грн.56коп.,  розмір моральної шкоди - з 1000грн. до
200грн.,  а також державного мита - з
64грн. 11коп. до
59грн.50коп.

Також,  зважаючи на доводи апеляційної скарги,  необхідно доповнити рішення вказівкою про
те,  що суми стягнені без урахування
прибуткового податку.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  309 ч. 1 п.3,  313,  314,
316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» задовольнити частково.

Рішення
Тернівського районного суду м.  Кривого
Рогу від 11 лютого 2004 року змінити,
зменшивши розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  стягнений з Відкритого акціонерного
товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь
ОСОБА_1,  з 5411грн.90коп. до
4716грн.56коп.,  розмір моральної шкоди -
з 1000грн. до 200 грн.,  а також розмір
судового збору - з 64грн. 11коп. до
59грн.50коп.

Доповнити
перший абзац рішення реченням наступного змісту: ''Суми стягнені без урахування
прибуткового податку".

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може

бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом

двох
місяців з дня набрання ним законної сили