УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
травня 2007 року                                                                    м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Шевченко В.Ю.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-і
особи : 11 Київська державна нотаріальна контора, Васильківська державна
нотаріальна контора Київської області про визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину, договору дарування, визнання права власності; за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні жилим приміщенням та земельною ділянкою, за зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, 3-я особа 1 Київська державна нотаріальна контора про визнання
заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду
м. Києва від 1 жовтня 2004 року,

встановила:

В червні 1999 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, виданого 28.11.1998 року 11-ю Київською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_2, договору дарування ¼
частини жилого будинку, розташованого АДРЕСА_1, укладеного 12.12.1998
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на
те, що 24 вересня 1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений нотаріально,
яким заповідала на його користь все належне їй майно. Він через представника
подав заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, посвідченим 17.12.1994 року, було отримано ОСОБА_2, яка подарувала ½   частину спірного будинку ОСОБА_3.

Відповідач
ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не
чинити перешкоди в користуванні ½

Справа №
33ц- 652 кс 07                                Категорія
ЦП: 34

Головуючий у 1-й
інстанції Иемировська О.В. Доповідач Висоцька B.C.

частиною
будинку, отриманого ним на підставі договору дарування від ОСОБА_2 Пізніш
вимоги були уточнені, та заявлені лише до ОСОБА_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_1. про визнання
заповіту, посвідченого 24.06.1996 року недійсним, вважають, що заповіт
підписаний не ОСОБА_4

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 5.05.2004 року в
задоволенні позову ОСОБА_1. про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору
дарування та визнання права власності відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 про усунення
перешкод задоволений. В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 1.10.2004 року рішення частково
скасовано та постановлено нове, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано
недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 28.11.1998 року 11-ю
Київською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2; договір дарування ,
укладеного 12.12.1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_1 право
власності на Уг частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення перешкод відмовлено. В
решті рішення залишено без змін.

ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду, посилаючись на
невірну оцінку зібраним доказам, неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про зміну рішення
апеляційного суду, яким просить визнати за ним право власності на спірну
частину будинку.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судового рішення
відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги , апеляційний суд обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_4, підписавши заповіт в 1996 році на ім'я ОСОБА_1., скасувала свій
заповіт від 1994 року на ім'я ОСОБА_2, оскільки заповіт, складений пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить
( ст. 544 УК України
1963 року, яка діяла на час виниклих правовідносин). За таких підстав свідоцтво
про право на спадщину за заповітом, а також договір дарування визнається
недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права,

а також
відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5
травня 2004 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання заповіту недійсним, рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 жовтня
2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.