Справа № 22-1454-   2007 р.                          Головуючий у 1-й
інстанції- Регеша В.О.
Категорія-    25                                                 Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 вересня 2007 року                                                   Колегія
судців Судової палати в цивільних

справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючого судді -Черненко В.В.

Суддів - Говорухіна В.П., Фомічова С.Є.

при секретарі - Липі А.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення світловодського міськрайонного суду
кіровоградської області від 17 травня 2007 року..

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1про стягнення з відповідача 2906 гривень заподіяної шкоди яка утворилась в результаті
недостачі та 2193 гривні 49 копійок упущеної вигоди. В судовому
засіданні позивач змінила свої позовні вимоги і ставить питання про стягнення з відповідача 20565 гривень 46 копійок для
відшкодування матеріальної шкоди та 232 гривні судових витрат. В обгрунтування
позовних вимог вказала, що вона є приватним підприємцем і в
неї є магазин «Лотос» де відповідач працювала продавцем. В результаті перевірки яка відбулась 30.12.2005 року була
встановлена недостача матеріальних цінностей на суму 2219 гривень 80 копійок
які були в підзвітності у відповідача.
04.01.2006 року при взаємній звірці з постачальником, фірмою «Вітана», було виявлено , що ОСОБА_1отримала 20.12.2005 року
товарно -матеріальних цінностей на суму 686 гривень 71 копійку і не
оприбутковувала в книзі приходу вказаний товар, а тому

2

вказана сума
не була врахована при проведені ревізії. В зв'язку із вказаними обставинами вважає, що сума недостачі матеріальних цінностей складає
2906 гривень 51 коп.

Також позивач вказує , що як
підприємець в результаті незаконних дій відповідача їй заподіяні матеріальні збитки у вигляді втраченої вигоди за 14 місяців які
складають 17658 гривень 95 копійок Просить стягнути вказані грошові суми з
відповідача на її користь.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області
від   17 травня 2007 року
позовні вимоги було задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення   суду в
зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню . Рішення суду першої
шстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення,
яким в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановляючи рішення суд першої інстанції встановив , що 10.11.2003 року
між сторонами було укладено трудовий договір відповідно
до якого відповідач повина була виконувати обов'язки продавця і
здійснювати продаж товару відповідно до вказівок підприємця, збереження одержання товарних матеріальних цінностей додержання
правил гігієни і санітарно технічних норм
охорони праці трудової дисципліни. Також суд встановив, що 10.11.2003 року між сторонами було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність.

30.12.2005 року в магазині «Лотос» де відповідач працювала продавцем, була
проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, які були у
підзвітності відповідача по справі у її
присутності і було виявлено недостачу на суму 2219 гривень 80 копійок Крім
цього суд встановив, що 20.12.2005 року
відповідач отримала товарно - матеріальних цінностей на суму 686 гривень 71 копійку які не оприбутковувала в книзі приходу.

Суд першої шстанції дійшов висновку , що з відповідача по справі на користь
позивача необхідно стягнути 2906 гривень 51
коп. суми боргу в зв'язку з недостачею товарно матеріальних цінностей та 82 гривні судових витрат , при цьому суд послався
на норми матеріального права які регулюють
спірні правовідносини ст.. 130 ч.1, ст.134 п.1 КЗпП Україїш,
в іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції в тій частиш де
суд відмовив в задоволенні позовних вимог, в частині
задоволення позовних вимог колегія суддів вважає , що висновки суду першої інстанції не грунтуються на доказах
відповідно до статей 10,60 ЦПК України.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин , на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами які
були досліджені в судовому засіданні.

3

Відповідно до ст..215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути вказано на
підставі яких доказів та з яких мотивів суд
вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались
вимоги чи заперечення.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції , суд дійшов висновку , що
відносно укладення договору між сторонами
про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 10.11.2003 року у суду першої інстанції не виникає ніяких сумнівів.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на
пояснення відповідача, що такий договір не укладався і, що позивач не підписувала власноручно вказаний договір, а
підпис є не її на вказаному договорі. Суд ці
обставини не перевірив, хоча відповідач і наполягала на цьому. Фактично суд не виконав вимоги викладені в ЦПК України і не перевірив
дійсні обставини по справі. Також суд першої інстанції не дав ніякої оцінки
акту ревізії товарно-матеріальних цінностей які знаходились на реалізації у продавця ОСОБА_1від 30.12.2005 року, як доказу
по справі. Як вбачається з матеріалів справи, наказ про призначення
комісії для проведення ревізії магазині
«Лотос» в матеріалах справи відсутній, а позивач не надав його на вимогу суду апеляційної інстанції. З вказаного акту
вбачається, що членом комісії, при проведені ревізії, був чоловік позивача по справі нібито як довірена
особа позивача, але в матеріалах справи таке доручення відсутнє .Вказаний акт відповідачем по справі не був
підписаний. Оригінал акту ревізії від 30.12.2005 року до суду не був
наданий.

В своєму рішенні суд першої інстанції посилається на ст.. 134 п.1 КЗпП України відповідно до якої відповідач повита нести повну матеріальну
відповідальність за збереження товару який їй був переданий для
реалізації., але суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем по справі не було надано доказів, що
відповідачеві по справі були передані, відповідно до
встановленого порядку ,вказані в акті ревізії матеріальні цінності для
реалізації і за які він несе повну матеріальну
відповідальність відповідно до закону. Книга обліку товару магазину «Лотос» на яку посилається позивач як на доказ, не може
бути визнана як належний доказ тому, що дані які
знаходяться в даній книзі носять незрозумілий без системний характер, а сама книга не відповідає вимогам які застосовують для
обліку товару.

Суд першої
інстанції в своєму рішенні також вказав , що відповідач по справі 20.12.2005року отримала товар на фірмі «Вітана»
на суму 686 гривень 71 коп. і не оприбуткувала
в книзі приходу вказаний товар. Суд послався як на доказ на видаткові накладні ДП-002653 8,0026542 відповідно до яких
відповідач отримала вказаний товар. Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано визнав вказані накладні
як належний доказ, тому , що вказані накладні є ксерокопіями і які ні ким не
завірені. Оригінали вказаних
накладних до суду не було надано. Крім того на вказаних накладних відсутні печатка організація яка відпустила товар, також
не вказано хто отримав вказаний товар і на якій підставі і хто його відвантажив , оскільки як вбачається з
ксерокопій накладних одержувач товару
ОСОБА_2Світловодськ 2 , ОСОБА_2Світловодськ 1, умови продажу за готівку, постачальник ТОВ «Вітана», отримала ОСОБА_1, але
доручення на отримання вказаного товару в матеріалах справи відсутнє, а позивач не надав його до судового засідання
як доказ. Доказів про те , що
відповідач самовільно отримала вказаний товар в матеріалах справи також
відсутні. Крім того як вбачається з ксерокопії трудового договору від
10.11.2003 року в даному договорі не вказано конкретне місце роботи
ОСОБА_1.

4

Виходячи із встановленого колегія судів вважає, що висновки суду першої
інстанції не грунтуються на доказах.

Даючи оцінку наданих сторонами доказів по справі, відповідно до ст.. 60 ЦПК України колегія суддів
дійшла висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню так як вимоги
позивача не ґрунтуються на доказах

Керуючись ст.ст.  304,
307,  309,  313,
314,  316 ЦПК України ,  колегія суддів Апеляційного суду
Кіровоградської області:

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу задовільнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17
травня 2007 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2до ОСОБА_1про примусове стягнення боргу
в зв'язку з нестачею матеріальних цінностей відмовити.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної
сили рішенням апеляційного суду.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його
проголошення.