УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року                                                    м. Вінниця

Колегія суддів
Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі

головуючого: Пащенко
Л.В., суддів: Нагорняка В.А., Мартьянової Л.І.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Авто» м. Бердичів про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та за позовом ТОВ «Авто» до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди

за касаційною
скаргою ТОВ «Авто» м. Бердичів на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області
від 04 квітня 2005 року,

встановила:

Рішенням
Бердичівського міськрайоного суду від 03 червня 2004 року, залишеним без зміни
ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2005 року, ОСОБА_1
поновлено на роботі в якості столяра столярного цеху ТОВ «Авто» м. Бердичева,
стягнуто з ТОВ «Авто» на користь ОСОБА_1 зарплату за час вимушеного прогулу в
сумі 9302 грн. 88 коп.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авто» завдані збитки розмірі 4192 грн.

У касаційній
скарзі ТОВ «Авто» м. Бердичева просить ухвалу апеляційного суду скасувати і
направити справу на новий розгляд у суд першої інстанції, посилаючись на
порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність
висновків обставинам справи, на невірну оцінку доказів.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду судової ухвали відсутні, виходячи з
наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу начальником
столярного цеху ТОВ «Авто» згідно наказу №10 від

2002
року, з повною матеріальною відповідальністю, а наказом
№31 від

2003
року він був переведений столяром
столярного цеху. В подальшому наказом №33 від 09.06.2003 року ОСОБА_1 звільнено з
роботи за п.2 ст. 41 КЗпП України.

Справа № 33ц-405 кс/07            Категорія:
2           Головуючий у суді першої інстанції: Євстаф'єва T.A.

Доповідач: Пащенко Л.В.

2

Суд встановив,
що ОСОБА_1, відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність,
товаро-матеріальні цінності під звіт актом не передавались (що підтверджено
сторонами), а працюючи столяром, він безпосередньо не обслуговував грошові або
товарні цінності.

Судом також
з'ясовано, що згідно договору купівлі продажу від 09.04.2002

року ТОВ «Авто»
є власником столярного цеху з комунікаціями, а ОСОБА_1

самовільно   вилучив
аспірацію,   деяке  обладнання
та  демонтував   систему

електрозабезпечення  столярного цеху,  але доказів належності  йому цього

обладнання на праві власності не представив.

Задоволючи позов
ОСОБА_1 повністю та позов ТОВ «Авто» частково, місцевий суд, з урахуванням
фактичних обставин справи, виходив з того, що ОСОБА_1 звільнений з роботи за
п.2 ст.41 КЗпП України незаконно, його дії щодо вилучення зазначеного
обладнання столярного цеху є неправомірними, а той факт, що лісоматеріали передавалися
під звіт ОСОБА_1 і що з вини останнього виникла недостача лісоматеріалів, ТОВ
«Авто» не довело переконливими доказами.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції та вірно зазначив, що
об'єднання цих двох позовів в одне провадження не є підставою для скасування
правильного по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до
ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ч.1
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції (яка в
касаційній скарзі вказана як єдиний предмет оскарження) постановлена з
додержанням норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.І ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК України, підпунктом 2 пункту 3 розділу VII Прикінцевих
та перехідних положень Закону України «Про судоустрій України», колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ТОВ «Авто» м. Бердичів відхилити.

Ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 04 квітня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.