У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                                           м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,            Данчука В.Г., Гуменюка В.І.,              Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного відкритого акціонерного товариства (далі
ДВАТ) “Шахта Україна” про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л
а:

У квітні
2003 року ОСОБА_1 звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 14
січня 2002 року по 11 квітня 2002 року він перебував у трудових відносинах з
відповідачем. При звільненні відповідачем не був проведений повний розрахунок і
рішенням Селідівського міського суду від 18 грудня 2002 року з ДВАТ “Шахта
Україна” на його користь була стягнута заборгованість по заробітній платі в
сумі 1 010 грн. 62 коп. та 825 грн. моральної шкоди. Рішення суду вступило в
законну силу, але до даного часу не виконано. Просив стягнути з відповідача
середній заробіток за час затримки розрахунку на загальну суму 8 491 грн. 56
коп. та 925 грн. моральної шкоди.

Рішенням Селідівського міського суду
Донецької області від 6 серпня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 17 листопада 2003 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлені у справі судові рішення
та задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування
судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Встановлено,
що 18 грудня 2002 року Селідівським міським судом Донецької області ухвалено
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ДВАТ “Шахта Україна” про стягнення
заборгованості по заробітній платі при звільненні, компенсації за несвоєчасну
виплату заробітної плати та відшкодування моральної шкоди (а.с. 9).

Цим
рішенням, яке набрало законної сили, було вирішено трудовий спір. Тому доводи
скарги щодо більш вагомих страждань, ніж ті, що врахував суд, при винесенні ним
рішення, не можна визнати обґрунтованими.

Крім цього
діючим законодавством України не передбачено можливості відшкодування
роботодавцем моральної шкоди, спричиненої внаслідок несвоєчасного виконання
судового рішення або збільшення суми такого відшкодування внаслідок підвищення
мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги, зазначав, що рішення про стягнення заборгованості по заробітній
платі, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди ухвалено, проте воно не виконується.

Однак, на
час звернення позивача з позовом про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та моральної шкоди, спричиненої невиконанням рішення, яке
набрало законної сили, трудовий договір з позивачем припинено. Між ОСОБА_1 та ДВАТ “Шахта Україна” відсутній трудовий спір.

Даний спір
може бути вирішено на підставі положень Закону України “Про виконавче
провадження”.

У відповідності до частини 1 статті 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 333, 335-337, 345
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селідівського міського суду
Донецької області від 6 серпня 2003 року та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 листопада 2003 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                        В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук

В.Й.
Косенко