Справа
№22-ц-1076/07                                               Суддя
першої інстанції Андрощук В.В.
39                                                Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 травня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого                                                                      Козаченка
В.І.,

суддів:                                                                        Довжук
Т.С. ,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю:
позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 20 лютого 2007 р. за по­зовом ОСОБА_1 до об'єднання
співвласників багато­квартирного будинку „Паризька комуна" (далі - ОСББ
„Паризька комуна") про стяг­нення компенсації за невикористані відпустки
та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

17
жовтня 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСББ „Паризька
комуна" про стягнення 670 грн. грошової компенсації за невикористані
відпус­тки,  1500 грн. моральної
шкоди,  300 грн. матеріальних збитків та
повернення судових ви­трат.

Позивач
зазначав,  що 19 квітня 2000 р. рішенням
загальних зборів ОСББ „Паризька комуна" він був обраний головою цього
об'єднання на постійній основі.

В такому
ж порядку він був звільнений з роботи 04
лютого 2006 p.,
однак при цьому відповідач не зробив запис у його
трудовій книжці про звільнення та не виплатив грошо­вої компенсації за
невикористані ним планові відпустки за 2000
- 2006 роки.

Посилаючись на
таке,  позивач просив суд задовольнити
його позов.

Рішенням
Заводського районного суду від 20
лютого 2007 р. в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі він,  посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права
просив рішення скасувати і ухвалити нове про по­вне задоволення позову.

Вислухавши
судцю - доповідача,  пояснення позивача та його представника,  дослі­дивши надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних під­став.

Ухвалюючи
вказане рішення,  суд першої інстанції
виходив з того,  що між ОСОБА_1 та ОСББ
„Паризька комуна" був укладений не трудовий договір, 'а цивільно-правова
угода про виконання обов'язків голови цього об'єднання,  яка не передбачала на­дання позивачу щорічних
планових оплачуваних відпусток чи компенсацій за них.

Між
тим,  з таким висновками місцевого суду
погодитися не можна,  оскільки він,  всупереч вимогам  ст.  212 ЦПК
України,  дійшов до них без належної
оцінки наявних у справі доказів,  що
мають значення для справи,  та
неправильно застосував норми матеріа­льного права,  які регулюють спірні правовідносини.

Так,   відповідно до   ст.     ст.
2,   6 Закону України
„Про відпустки" від 15
листопада 1996 р. (з наступними змінами,
далі - Закон)
та   ст.     ст.
74,   75 КЗпП України,   громадяни України,   які перебувають у трудових відносинах з
підприємствами,   установами,   організа­ціями незалежно від форм
власності,   виду діяльності та галузевої
належності,   а також працюють за
трудовим договором у фізичної особи,   мають
право на щорічні відпустки,   тривалістю
не менш як 24 календарних
дні за відпрацьований робочий рік,   із
збережен­ням на їх період місяця роботи і заробітної плати

В той же
час,     ст.   24
указаного Закону та   ст.   83
КЗпП України,   визначено,   що у разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічних
відпусток.

З матеріалів
справи вбачається,   що:

·
відповідно до п. 7.9
Статуту ОСББ „Паризька комуна",
затвердженого рішенням загальних зборів від 02 листопада 1997 р. та
зареєстрованого Миколаївським міськвикон­комом 28 листопада 1997
p.,   голова правління цього об'єднання
виконує свої обов'язки на громадських засадах чи за плату (а.с.   37-42);

·
до трудової книжки позивача під порядковим №16 внесений,   завірений печаткою,   запис про обрання його головою ОСББ
„Паризька комуна" на зборах 19
квітня 2000 p.;

·
у кошторисі ОСББ „Паризька комуна" на 2006 р. передбачено
витрати на заробітну плату постійних працівників об'єднання в розмірі 570 грн.
щомісячно,   у тому числі,   голові правління - 200 грн.;

·
з довідки Заводської районної виконавчої дирекції
Миколаївського відділення Фон­ду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності від 12 березня 2007 р. ви­дно,   що ОСББ „Паризька комуна" зареєстроване
як страхувальник і сплачує страхові вне­ски за своїх працівників (а.с.   73);

· Державна
податкова інспекція у Заводському районі м.
Миколаєва своїми довідка­ми підтвердила,   що протягом 2000 - 2006 років відповідач
сплачує податки з доходів най­маних робітників (а.с.  74-78);

·
копіями облікових карток ОСОБА_1 за 2000 - 2003 роки,   наданих Управ­лінням Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва,   доведено,   що в указані роки позивач щомісячно
отримував заробітну плату,   з якої
сплачувались внески до пенсійного фонду України;

·
при ревізіях фінансово-господарської діяльності ОСББ
„Паризька комуна",   які про­водились
у 2000 - 2002 роки
було виявлено щорічні витрати відповідача на заробітну пла­ту персоналу
(а.с.  85-86).

Таким
чином,   наявні в справі докази
достовірно підтверджують,   що позивач з 19 кві­тня 2000 р. по 04 лютого 2006 р. перебував з
відповідачем у трудових відносинах,   а
тому мав право на щорічні оплачувані відпустки.

Однак,   місцевий суд не звернув належної уваги на
вказані вимоги матеріального права та наведені докази і ухвалив помилкове
рішення про відмову в задоволенні позову,
що відповідно до пунктів 3,   4   ст.   309 ЦПК України є
підставою для скасування вказаного рішення і ухвалення нового про часткове
задоволення позовних вимог.

На
підставі викладеного,   підлягають
задоволенню вимоги позивача про стягнення з ОСББ „Паризька комуна" на його
користь 670 грн. 19 коп. грошової
компенсації за неви­користані відпустки,
300 грн.
витрат на правову допомогу та 25
грн. 50 коп.
повернення судових витрат.

Поряд з цим,   відповідно до вимог   ст.
237 і КЗпП України,   необхідно
визнати,   що не­правомірною затримкою
виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикорис­тані відпустки,   йому завдані душевні страждання і спричинена
моральна шкода.

Враховуючи
роз'яснення,   викладені в п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шко­ди" від 31 березня 1995 р. (з
наступними змінами) щодо підстав і розміру відшкодування зазначеної шкоди,   судова колегія вважає,   що з урахуванням характеру й обсягу
моральних страждань,   яких зазнав
позивач у зв'язку з неправомірним діями відповідача,   а також ви­ходячи із засад розумності,   виваженості та справедливості,   на його користь за заподіяну моральну шкоду
має бути стягнено 300 грн.

Також,  відповідно до ч.3  ст.  88 ЦПК
України,  підлягає стягненню в доход
держави з відповідача 51
грн. державного збору.

Доводи
представника відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції не
спростовують зазначених висновків судової колегії,  а тому не можуть бути підставою для відмови в
задоволенні позову.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  309, 313,  314,
316 ЦПК України року,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Заводського районного суду м.  Миколаєва від 20 лютого 2007
р. скасува­ти та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСББ „Паризька комуна" на користь ОСОБА_1 670 грн. 19
коп. грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки,  300
грн. моральної шкоди,  300 грн. витрат на
правову допомогу,  та 25 грн. 50 коп. повер­нення
судових витрат.

Стягнути з ОСББ
„Паризька комуна" в доход держави 51
грн. судового збору.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржене безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох мі­сяців.