Справа № 22-Ц-3007/07 р.                                              Головуючий
Категорія: стягнення боргу                                                      Доповідач
-                  Маміна О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

31 травня 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого
-МаміноїО.В.

Суддів,                  - Цвірюка
В.О.,    Хребтова В.П.

При секретарі - Каменковій CO.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 10 квітня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,   -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2007 року
ОСОБА_2    звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Позивач
посилався на те,    що 31.07.2003 року він уклав
договір позики,    згідно якого дав у
борг ОСОБА_1 гроші в розмірі 29315
грн.,    які останній повинен був
повернути в строк до 31.08.2003
р. Оскільки зазначена сума йому не повернута,    то просив стягнути з відповідача на його
користь 29315 грн.,    а також понесені ним витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.,    а всього 29345 грн.

Відповідач
проти задоволення позову заперечував,
оскільки кошти,    які ним були
отримані,    внесені до ВКФ «Укрінвестбуд»
,    а тому відшкодовувати ОСОБА_2    суму боргу повинна фірма.

Рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 10 квітня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2    задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
позивача 29345 грн. А
також стягнуто з відповідача на користь держави державне мито у розмірі 293 грн.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і
направити справу на новий розгляд.

Апелянт
посилається на те,    що рішення суду є
незаконним,    оскільки суд першої
інстанції не прийняв до уваги його доводи про переведення ним боргу.

Вислухавши
доповідь судді,    дослідивши матеріали
справи,    судова колегія приходить до
висновку,    що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи
рішення,    суд першої інстанції виходив
з того,    що відповідачем було істотно
порушено умови договору позики щодо строку його повернення,    тому вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Судова
колегія вважає,    що такий висновок суду
правильний і відповідає вимогам діючого законодавства.

З
матеріалів справи вбачається,    що
позивач 31.07.2003 року
уклав з відповідачем нотаріально посвідчений договір позики на загальну суму 29315 грн.,    строк повернення боргу було встановлено 31.08.2003 року.

Відповідач
не заперечує факт отримання від позивача зазначеної суми за договором позики.
Договір відповідає умовам,
передбаченим    ст.      ст.
374,    375 ЦК України (в ред. 1963 p.) Разом з тим
позичальник ухиляється від виконання зобов'язань,    суму боргу позивачу не повертає,    посилаючись на відсутність грошових коштів
та наявність договору про перевід боргу,
укладеного 15.09.2003
року між відповідачем ОСОБА_1 та ВКФ „Укрінвестбуд". (Вказане
підприємство за поясненнями відповідача на даний час визнано банкрутом.   )

Судова
колегія вважає,    що такий договір
суперечить вимогам    ст.    201
ЦК України (в ред. 1963
p.,    яка була чинна на час укладення
договору),    відповідно до якого перевід
боржником свого боргу на іншу особу допускається лише за згодою кредитора.

2

Доказів
на підтвердження такої згоди з боку ОСОБА_2
судові не надано,   а сам позивач
категорично заперечує вказані обставини.

Таким
чином судова колегія вважає,   що
висновок суду про необхідність стягнення суми боргу саме з позичальника ОСОБА_1
є обґрунтованим.

Рішення
суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального і
процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись   ст.
ст.   303,
304,   307,   308,
313,   315,   317,
319 ЦПК України,
судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Комінтернівського районного суду м.
Харкові від 10 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення,   але може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.