Справа
№ 22ц-873/07                                Головуючий
в 1 інстанції - Ковальчук В.Д.
- 32                                                 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем    України

6
листопада 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук
А.К.,  Здрилюк О.І.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю
представника позивача ОСОБА_3,  відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,
що втратила право користування жилим приміщенням,  за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2  на рішення Горохівського районного суду від
14 серпня 2007 року,

встановила:

25 липня
2007 року ОСОБА_13вернулася до суду із зазначеним позовом,  посилаючись на те,  що з 19 лютого 1970 року по 26 червня 2007
року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2.  В неї є квартира по АДРЕСА_1,  яку відповідач в травні 2005 року залишив і
перейшов на постійне проживання до своєї матері,  однак відмовляється виписатися. Вона має
намір приватизувати квартиру,  але не
може цього зробити через реєстрацію в ній відповідача. Тому просила визнати
його таким,  що втратив право користування
спірним жилим приміщенням.

Рішенням
Горохівського районного суду від 14 серпня 2007 року позов задоволено.
Постановлено визнати ОСОБА_2  таким,  що втратив право на користування квартирою
АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення,  яким відмовити в позові,  посилаючись на

2

неповне
з'ясування судом обставин,  що мають
значення для справи,  та невідповідність
його висновків цим обставинам.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню,  а оскаржуване
рішення -скасуванню з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що відповідач ОСОБА_2  з травня 2005 року без поважної причини не проживає в
спірній квартирі.

Однак
такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до  ст.   ст.
71,  72 ЖК Української РСР при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем,  а в разі спору - судом.  Визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,  провадиться в судовому порядку.

За
змістом наведених правових норм обов'язковою умовою задоволення зазначеного
позову,  крім відсутності члена сім'ї
наймача у займаному ним жилому приміщенні,
є неповажність причин такої відсутності.

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач ОСОБА_2  зареєстрований у спірній квартирі по вул.  Шевченка,
20/2 на постійне проживання як член сім'ї наймача (а. с.  5). Факт своєї відсутності у згаданій
квартирі з травня 2005 року він не заперечував,
однак пояснив,  що це пов'язано з
хворобою його 85-річної матері та необхідністю постійного догляду за нею.
Наведена обставина підтверджується цілим рядом представлених суду доказів -
свідоцтвом про народження матері відповідача ОСОБА_3,  згідно з яким вона народилася в 1922 році (а.
с 25),  довідкою виконавчого комітету
Горохівської міської ради від 28 серпня 2007 року про те,  що вона мешкає одна в квартирі по АДРЕСА_2
(а. с.  23),  випискою з її медичної карти,  згідно з якою вона потребує індивідуального
догляду (а. с.  21).

Крім
того,  свою тимчасову відсутність у
спірній квартирі відповідач пояснив необхідністю створення належних
житлово-побутових умов сім'ї свого сина з малолітньою дитиною,  яка з його дозволу проживала в цій квартирі.
Зазначені пояснення позивачем та її представником не заперечуються.

Наведені
обставини свідчать про поважність причин тимчасової відсутності ОСОБА_2  в спірній квартирі,  а відтак відсутні встановлені законом
підстави для визнання його таким,  що
втратив право користування нею. Тому в позові слід відмовити.

з

Оскільки
висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи,  оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити
нове рішення у відповідності з п.3 ч. 1
ст.  309 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Горохівського районного суду від 14 серпня 2007 року в даній справі скасувати і
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.