УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 липня 2007
року                                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого               Пнівчук О.В.

суддів                          Вакарук В.М., Беркій
О.Ю.

секретаря                    Пожар Р.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2007 року,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про скасування розпоряджень міського
голови м. Івано-Франківська від 11 січня 2007 року про звільнення його з посади
генерального директора комунального підприємства
"Івано-Франківськводоекотехпром", поновлення його на роботі,
стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що звільнення його з роботи проведено із
прорушенням норм трудового законодавства, а обставини викладені в службових
записках які стали підставою для прийняття міським головою розпорядження про
дострокове припинення контракту та звільнення його з роботи - не знайшли свого
підтвердження.

Позивач, посилаючись на те, що незаконним звільненням з роботи йому
заподіяно моральну шкоду, просив стягнути на її відшкодування 15000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на те, що рішення
суду першої інстанції ухвалене без повного і всебічного з"ясування
обставин на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог, без
застосування правової норми, яку належало застосувати, із порушенням
процесуального порядку розгляду спору.

Апелянт зазначив зокрема, що судом не встановлено чи ним
вчинено одноразове грубе порушення законодавства в чому воно полягає та чи були
заподіяні внаслідок таких дій - значні негативні наслідки.

Посилання суду на порушення ним положень ст.ст. 35, 36, 37 Закону України
"Про питну воду та питне водопостачання" є безпідставним, оскільки не
встановлено, які саме заборонені дії були вчинені.

Суд не дав належної оцінки тим обставинам, що особи залучені до участі у
справі як свідки знаходились у непрязних стосунках із директором КП
"Івано-Франківськводоекотехпром",
а    підставою    для
звільнення    стала    службова
записка

Справа
№22-ц-770/2007 р.                                   Головуючий
у І інстанції Островський Л.Є.

Категорія 40                                                            Доповідач
Пнівчук О.В.

начальника УЖКГ в якій
висловлювались суб"єктивні судження особи, яка намагалась будь-яким чином
позбавити директора КП "Івано-Франківськводоекотехпром" робочого
місця.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої
інстанції правильно виходив із того, що при звільненні позивача із посади
генерального директора комунального підприємства
"Івано-Франківськводоекотехпром" не допущено порушень норм чинного
трудового законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до контракту укладеного 05.05.2003
року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та ним, термін
дії якого продовжений розпорядженнями міського голови від 05.05.2004 року на
один рік та від 29.04.2005 року на три роки - працював на посаді генерального
директора комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром".

Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківська від
11.01.2007 року "13-р ОСОБА_1 звільнено з роботи з 11.01.2007 року за п.1
ст. 41 КЗпП України а розпорядженням №35-р від 29.01.2007 року внесено зміни в
розпорядження про звільнення ОСОБА_1 з роботи, в частині правової підстави
звільнення та зазначено про звільнення Іванишина за п.8 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП України однією із підстав припинення
трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно контракту, укладеного між виконавчим комітетом Івано-Франківської
міської ради та ОСОБА_1., зокрема п.26 "в" керівник може бути
звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи міського голови, у тому
числі за пропозицією міськвиконкому, до закінчення терміну його дії у разі
одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов'язків,
передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні
негативні наслідки (а. с. 7).

Відповідно до службової записки в.о. начальника УЖКГ від 14.09.2006 року,
його пояснень в судовому засіданні пояснень свідків ОСОБА_2., ОСОБА_3 судом
першої інстанції встановлено, що біля першого відстійника Черніївського
комплексу водочисних споруд у першій зоні суворого режиму санітарної охорони
встановлена будівля у якій знаходиться санвузол душова та басейн і відходи із
вказаних об"єктів сканалізовані у джерело водопостачання міста.

В письмовому поясненні на ім"я міського голови від 18 вересня 2006
року ОСОБА_1 підтвердив що біля першого відстійника знаходиться розбірний
будинок розміром 8 х 9 м для санпобутових приміщень та відпочинку охоронників,
а водовідведення з санвузла проведено до герметичного септика, який знаходиться
на віддалі 45 м.

Таким чином, апелянт сам підтвердив функціонування санвузла, а тому його
пояснення в засіданні апеляційного суду щодо відсутності санвузла не
заслуговують на увагу.

Крім того, свідок ОСОБА_2. ствердила, що в будинку біля відстійника діяли
сауна та басейн, де вона прибирала та бачила, що вода із басейна із-за
відсутності каналізації стікала у відстійник. Свідок ОСОБА_3. також підтвердив
функціонування сауни.

Колегія суддів приходить до висновку що немає підстав вважати, що названі
свідки дали неправдиві свідчення, оскільки в судовому засіданні попереджені про
кримінальну відповідальність за відмову чи дачу неправдивих пояснень.

Крім того,
колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що розбірний будинок який не
перебуває на балансі підприєства зведений за рахунок працівників охорони та
використовувався ними як санпобутове приміщення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст. 36 Закону
України у межах зони санітарної охорони джерел питної води та об"єктів
централізованого питного водопостачання господарська та інша діяльність
забороняється.

Оскільки, позивачем, як керівником підприємства по наданню
населенню якісних послуг з водопостачаннчя та водовідведення не дотримано вимог
вищезазначеного закону то міським головою обгрунтовано видано розпорядження про
дострокове розірвання контракту з ОСОБА_1. та звільнення його з роботи.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено настання значних
негативних наслідків для підприємства не заслуговують на увагу, оскільки сам
факт розміщення біля відстійника №1 будівлі, яка не перебуває на балансі
підприємства, складається із двох кімнат для відпочинку, кімнати для прийому
їжі, кімнати для просушування одягу та приміщень запланованих під розташування
туалету і душової - тягне за собою негативні наслідки для підприємства, що
здійснює послуги з водопостачання.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та
процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухв алила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
набрання законної сили.