УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 р.
серпня місяця «06» дня,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим,  в складі:

Головуючого:   Яковенко Л.Г. Суддів:   Соколі B.C.

Куриленка О. С При
секретарі:   Гребенніковій Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ВАТ „Державна акціонерна компанія
„Автомобільні дороги України" в особі ДП „Кримавтодор",  МПП „Фірма „Аю-Даг" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним
рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог,  посилаючись на неправильність встановлення
обставин,  які мають значення для
справи,  порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а рішення суду
-скасуванню,  з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції
виходив з того,  що в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад
злочину передбаченого ч.2  ст. 286 КК
України а відносно інших відповідачів позивачка не надала доказів їх вини в
смерті постраждалої.

Але з такими
висновками суду погодитись неможливо.

Суд
фактично усунувся від розгляду позовних вимог обмежившись наявністю постанови
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 і фактично не
розглядав вимог до інших відповідачів.

Зокрема,  без уваги місцевого суду залишилась та
обставина,  що кримінальна та цивільна
відповідальність відносно осіб що експлуатують джерело підвищеної небезпеки
мають свої особливості.

Так  ст.
1187 ЦК України
в ч. 5 визначає,  що особа яка здійснює
діяльність,  що є джерелом підвищеної
небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Доказів
про умисне бажання позбавити себе життя самою потерпілою Мацько І.В. по справі
не встановлено,  а відповідач ОСОБА_2 не навів.

Справа
№22-ц-3738/2007              Головуючий в
суді І інстанції: Атаманюк Г.С.

Доповідач:
Куриленко О.С

Відсутні такі відомості і в матеріалах кримінальної справи.

Крім
того,  позивачка вказує на відсутність
обслуговування належним чином тої частини дороги де сталася пригода
працівниками корпорації „Кримавтодор", / сніговий намет на дорозі,  відсутність пішохідної зони і т.д./ що стало однією
з причин загибелі її матері.

Дані обставини
судом не перевірялись і не досліджувались.

Без
достатнього дослідження залишився і факт перебування потерпілої в трудових
стосунках з кооперативом „Аю-Даг" м.
Бахчисараю. Суд обмежився відсутністю документів про роботу і позовні
вимоги фактично не розглядав.

Виходячи
з викладеного рішення суду підлягає скасуванню за п.5 ч.1  ст. 311 ЦПК України з передачею справи до
місцевого суду на новий розгляд з раніше наведених підстав.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
311,  319 Цивільного
процесуального кодексу України,  колегія
суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007
року скасувати,  направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в порядку та
строки,  встановлені  ст.
ст.  325,  327 ЦПК України.