Справа № 22-1425                                      Головуючий
у 1 інстанції: Мусієвський Є.П.
5                                                                                      Доповідач:  Каблак
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11   червня
2007   року   Колегія
суддів   Судової   палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого:
Каблака П.І.

Суддів: Мікуш Ю.Р.,  Бакуса В.Я.

При секретарі:
Дюнчюс С. В.

З участю:
позивача ОСОБА_1.,  його

представника
ОСОБА_3. ,  представника

відповідачки
ОСОБА_2. - ОСОБА_4.

розглянувши  в судовому засіданні  в місті Львові цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1

на рішення
Залізничного районного суду м.  Львова
від 26 березня 2007 року,  -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням задоволено позов ОСОБА_2до ОСОБА_1. про визнання права власності на
житлове приміщення та визнано за позивачкою право власності на незавершений
реконструкцією житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідач
просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову у зв'язку з
неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає,  що суд не врахував його
заперечення на позов,  взяв до уваги
покази свідка ОСОБА_5. про позику позивачці грошей без пред'явлення письмової
розписки,  суд вийшов за межі позовних
вимог визнавши право власності на індивідуально визначене майно- незавершений
реконструкцією житловий будинок,  хоча її
вимогами було визнання права власності на незавершене будівництво.

Крім
того,  позивачка змінила підставу і
предмет позовних вимог,  однак суд не
вирішив питання відмови від попередніх вимог,
не зупинив провадження по справі до вирішення справи в іншому суді про
встановлення факту проживання однією сім"єю,  а розглянув справу з порушенням правил
підсудності.

Колегія
суддів вважає,  що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Дана
справа заведена за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про визнання права власності та
поділ по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1,
який визнати спільною сумісною власністю. Позов подано у Личаківський
районний суд м.  Львова 5.07.2005 p.,
звідки передано для розгляду

у Залізничний районний суд м.  Львова
за розпорядженням голови апеляційного суду від 2.08.2005 р. на підставі  ст. 133 ЦПК України (діючого на той час).

Відповідачка
подала зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні будинком та
визнання права власності на будинок (а.с. 26),
в подальшому уточнила свої вимоги і просила визнати право власності на
незавершений будівництвом будинок (а.с. 110).

За
заявою позивача ОСОБА_1. (а.с. 98) суд залишив його позов без розгляду
5.03.2007 р. (а.с. 129) та продовжив розгляд зустрічного позову.

Таким
чином,  судом не порушено правил
підсудності та не було підстав вирішувати питання відмови позивачки по
зустрічному позову від попередніх вимог,
оскільки предметом залишався спірний будинок,  а спір - між одними і тими ж сторонами.

Не було
підстав у суду і зупиняти провадження по справі до вирішення в іншому суді
справи за заявою ОСОБА_1. про встановлення факту проживання однією сім"єю
з ОСОБА_2.,  оскільки між сторонами
наявний спір про право,  а відповідно до
ч.б  ст. 235 ЦПК України така справа
повинна розглядатися в позовному провадженні.

Щодо
суті спору,  то суд розглянув позов
згідно вимог на підставі  ст. 392 ЦК України,  оскільки відповідачем не визнається право
позивачки на будинок в цілому та захистив її права на підставі зібраних
доказів.

Взявши
до уваги покази свідка ОСОБА_5. про позику позивачці грошей,  без письмової розписки,  суд вірно оцінив дані покази належними,  оскільки наявність письмового доказу про
позику необхідна при спорі про повернення позики.

Суд не
вийшов за межі позовних вимог,  оскільки
позивачка придбала спірний об"єкт як квартиру АДРЕСА_1(а.с. 27, 28),  рішенням міськвиконкому від 21.05.1999 р.
будинок знятий з балансу міської ради (а.с. 113),  а наказом Департаменту землеустрою та
планування забудови міста № 135 від 20.05.2002 р. позивачці надано дозвіл на
реконструкцію будинку з розширенням (а.с. 112),
готовність якої вона час вирішення справи становила 79%,  тому суд і не керувався  ст. 331 ЦК України щодо визнання права
власності на будинок в цілому,  оскільки
такий повинен бути прийнятий в експлуатацію,
а визнав-на незавершену реконструкцію,
оскільки вирішував спір по суті.

Судом
першої інстанції спростовано заперечення відповідача на даний позов і з
висновком про під-ставність позовних вимог колегія суддів погоджується,  а відтак,
апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  308,  314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ухвалила:

апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Залізничного районного суду м.  Львова
від 26 березня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
в касаційному порядку може бути оскаржена протягом двох місяців до
Верховного Суду України.