Справа № 22 ц - 2410/2007
Головуючий у першій інстанції Соловйова Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого
судді Даценко Л.М.

суддів Хопти С.
Ф.,  Олійника В.І.,

при секретарі
Сторожук І.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1та ОСОБА_2 на
рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2007 р. у справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа
ОСОБА_3про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до Карєва Олександра Федоровича,  третя особа ОСОБА_3про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  -

встановила:

У травні
2003 рОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  посилаючись на те,  що 30 серпня 2002 р. у м.  Українка сталося зіткнення належному йому автомобіля
ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 під його керуванням з належним відповідачу
автомобілем Сітроен державний номер НОМЕР_2 під керуваннямОСОБА_3.,  який працював у ОСОБА_2  за трудовим договором.  Внаслідок ДТП,  яка
сталася з виниОСОБА_3.,  пошкоджено його
автомобіль. Просив стягнути з відповідача,
на його користь 7861 грн. 25 коп. матеріальної шкоди,  5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

У червні
2004 р. в ході
судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2
звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1. і просив стягнути з ОСОБА_1.
на його користь 3416 грн. 22 коп. матеріальної шкоди,  2000 грн. моральної шкоди та судові
витрати,  посилаючись на те,  що дана ДТП сталася з вини останнього,  (а. с.
125-129)

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Рішенням
Обухівського районного суду Київської області від 24.05.2007 р. первісний позов
задоволено частково,  з відповідача
ОСОБА_2  стягнуто на користь ОСОБА_1.
7861 грн. 25 коп. матеріальної шкоди та судові витрати в сумі 278 грн. 61
коп.,  а всього стягнуто 8139 грн. 86
коп. В решті позову відмовлено.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовлено. В апеляційних скаргах ОСОБА_1просив рішення суду першої
інстанції скасувати в частині відмови йому в позові про відшкодування моральної
шкоди і в цій частині ухвалити нове рішення,
яким задовольнити ці позовні вимоги,
ОСОБА_2  просив скасувати рішення
і направити справу на новий розгляд. Посилалися на неповне з"ясування
судом обставин,  що мають значення для
справи,  невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає
задоволенню,  а апеляційна скарга
ОСОБА_2  не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи
частково первісний позов,  суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки тим,
що матеріальна шкода заподіяна позивачу з вини відповідача.

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову,  суд
першої інстанції обґрунтовував свої висновки їх недоведеністю в судовому
засіданні.

Такі
висновки суду є правильними і такими,  що
відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом
першої інстанції встановлено,  що з
виниОСОБА_3.,  який працював у
ОСОБА_2  за трудовим договором,  ЗО серпня 2002 р. у м.  Українка
сталося зіткнення належногоОСОБА_1автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1
під його керуванням з належним відповідачу ОСОБА_2  автомобілем Сітроен державний номер НОМЕР_2 під
керуваннямОСОБА_3.

Встановлено,  що учасник ДТП ОСОБА_3з 01.10.2001 року по 30.09.2002 р. перебував у трудових
стосунках зОСОБА_2

Встановлено,  що внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль
позивача і матеріальна шкода,  яка
становить 7861 грн. 25 коп.,  підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2
відповідно до вимог  ст.
ст.  440,  441 ЦК
України 1963 року,  оскільки
заподіяна з вини його працівника під час виконання ним своїх трудових
обов"язків.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
приходить до висновку,  що рішення суду в
частині задоволення первісного позову про відшкодування матеріальної шкоди та в
частині відмови в зустрічному позові відповідає обставинам справи,  ухвалено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права і підстав для його скасування не вбачає.

Відмовляючи
в частині первісного позову про відшкодування моральної шкоди суд обґрунтовував
свої висновки недоведеністю заподіянняОСОБА_1моральної шкоди з вини ОСОБА_2

Однак
такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як
вбачається з позовної заяви,  ОСОБА_1свої
вимоги про відшкодування моральної шкоди обгрунтовув тим,  що в результаті ДТП було порушено
його нормальний спосіб життя,  тривалий
час він не міг користуватись автомобілем,

що викликало
незручності в його повсякденному житті і роботі,  яка пов"язана з перевезенням сантехніки
по Київській області.

Встановлено,  щоОСОБА_1заподіяна моральна шкода
протиправними діями водія ОСОБА_3.,  який
порушив законні права позивача.

Згідно роз"яснень
п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 р. № 4
з наступними змінами та доповненнями під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших
негативних явищ,  заподіяних фізичній чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно
роз"яснень п. п. 7,  8,  9 зазначеної постанови за змістом  ст.
440-1 ЦК України 1963 року та інших норм законодавства,  що регулюють ці правовідносини,  заподіяна моральна (немайнова) шкода
відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі,  права якої безпосередньо порушені
протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За
моральну (немайнову) шкоду,  заподіяну
працівником під час виконання трудових обов'язків,  відповідальність несе організація,  з якою цей працівник перебуває в у трудових
відносинах,  а останній відповідає перед
нею в порядку регресу ( ст.   ст.  130,
132-134 КЗпП),  якщо спеціальною
нормою закону не встановлено іншого.

Розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних,
душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх тривалості,  можливості відновлення тощо),  та з урахуванням інших обставин.
Зокрема,  враховуються стан здоров"я
потерпілого,  тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу,
ділової репутації,  час та
зусилля,  необхідні для відновлення
попереднього стану,  добровільне - за
власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації
редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Встановлено,  що права позивача під час ДТП безпосередньо
були порушені протиправними діямиОСОБА_3.,
а тому за моральну шкоду,
заподіяну під час виконання ним трудових обов'язків,  відповідальність повинен нести ОСОБА_2 ,  з яким ОСОБА_3перебував в у трудових
відносинах відповідно до вимог  ст.  440-1 ЦК України 1963 року.

При
визначенні розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує
ступінь,  характер та обсяг фізичних та
душевних страждань,  яких позивач зазнав
у зв"язку з пошкодженням його майна,
оскільки останній тривалий час не користувався своїм автомобілем,  що призвело до істотних змін у його життєвих
стосунках,  тобто тривалість немайнових
втрат та можливість їх відновлення,
тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках,  час та зусилля,  необхідні для відновлення попереднього його
стану.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку,  що моральна шкода  в  сумі   5000
грн.  завдана  позивачу
з  вини  відповідача
і  підлягає

відшкодуванню в
повному обсязі згідно з вимогами
ст.  440-1 ЦК України 1963 року.

Таким
чином,  рішення суду в частині відмови в
первісному позові про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову в цій частині
позовних вимог відповідно до вимог
ст.  309 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  309,  314,
316,  317,  319 ЦПК України колегія суддів,  -

Вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення
Обухівського районного суду Київської області від 24 травня 2007 р. в частині відмови
в позові ОСОБА_1до ОСОБА_2,  третя особа
ОСОБА_3про відшкодування моральної шкоди скасувати і в цій частині ухвалити
нове рішення,  яким позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_3про
відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15000 (п"ять тисяч) грн. моральної шкоди.

В решті рішення
залишити без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.