АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 9кв-553/2007 року                                             Головуючий
Категорія 40                                                                         Шелехова
в апеляційній інстанції Жмака В.Г.
в касаційній інстанції Качан О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 року                                                                                              м.
Черкаси

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
у складі головуючого Вініченка Б.Б.

суддів
Адаменко Л.В., Ювшина В.І., Магди Л.Ф., Качана О.В.,

розглянувши
у судовому засіданні в місті Черкаси справу за позовом ТОВ
"Силікатобетон" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальних
збитків, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Силікатобетон" про
стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди за касаційною скаргою ТОВ
"Силікатобетон" на рішення апеляційного суду Сумської області від 13
червня 2005 року,

встановила:

ТОВ
"Силікатобетон" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків заподіяних ДТП,
яке сталося з вини водія ОСОБА_2, що керувала автомобілем ВАЗ власником
якого є ОСОБА_1

ОСОБА_1
звернувся до ТОВ "Силікатобетон" із зустрічним позовом про стягнення
матеріальних збитків та моральної шкоди та вказує, що ДТП відбулося з вини
водія ОСОБА_3, який перебував у трудових відносинах з ТОВ
"Силікатобетон" та керував в момент ДТП автомобілем ТОВ.

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2004 року позов ТОВ
"Силікатобетон" задоволено - стягнуто з власника автомобіля ВАЗ
ОСОБА_1 10785,77 грн матеріальних збитків, в зустрічному позові ОСОБА_1
відмовлено за необґрунтованістю.

Переглядаючи
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційний суд Сумської
області 13 червня 2005 року скасував рішення суду першої інстанції в повному
обсязі та виніс нове рішення, яким визнав

2

винними в ДТП обох водіїв - ОСОБА_3, який на момент ДТП
перебував у трудових відносинах з ТОВ "Силікатобетон" та керував
автомобілем підприємства, і водія ОСОБА_2, яка на законних підставах керувала
автомобілем ВАЗ, що належить на праві власності її чоловіку ОСОБА_1 З
урахуванням обставин справи своїм рішенням апеляційний суд встановив вину водія
ОСОБА_3 у ДТП в розмірі 80%, водія ОСОБА_2 - 20% та задовольнив обидва позови
пропорційно встановленої вини.

Не погоджуючись
з рішенням апеляційного суду ТОВ "Силікатобетон" оскаржило його в
касаційному порядку частково, в частині висновків суду про вину водія ОСОБА_3 в
ДТП. В обґрунтування
касаційної скарги ТОВ "Силікатобетон" посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Порушення
матеріального права вбачають у ігноруванні апеляційним судом вимог п. 8.11
Правил дорожнього руху, згідно якого при переключенні сигналу світлофору із
зеленого на жовтий водію автомобіля при певних умовах дозволяється продовжувати
рух. Порушення процесуального права вбачають у недотриманні вимог ст. 61 ЦПК України
- в разі суперечливості висновків кількох експертів слід призначити додаткову
експертизу, чого суд не зробив. В зв'язку із наведеними порушеннями ТОВ
"Силікатобетон" ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду та направлення справи на новий судовий розгляд. Стосовно встановлених
судом обставин ДТП рішення
не оскаржено.

Інші учасники
процесу рішення не оскаржили.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із
наступного.

Підставами
скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом є порушення норм
матеріального та процесуального права - суд стягнув збитки з неналежного
відповідача, в основу рішення покладено висновки експертизи, яку призначено та
проведено з порушенням вимог ЦПК України.

Такий висновок
апеляційного суду обґрунтований матеріалами справи, учасниками процесу не
оскаржується.

З метою усунення
недоліків допущених судом першої інстанції, апеляційним судом встановлено
необхідні вихідні дані та призначено повторну автотехнічну експертизу. Таку
експертизу за № 156 від 13.05.2005 року, проведено начальником відділу НДЕКЦ
УМВС України в Сумській області Павлюком І.В. і апеляційним судом обґрунтовано
покладено висновки повторної експертизи в основу нового рішення. Така
експертиза проведена у відповідності із нормами процесуального права і є
належним та допустимим доказом по справі, раніше проведені експертизи
обґрунтовано не прийняті як докази по справі. Таким чином в матеріалах справи
немає експертиз, які суперечать одна одній, необхідності у призначенні
додаткової експертизи немає і касаційна скарга в цій частині підлягає
відхиленню.

Доводи
касаційної скарги про відсутність обґрунтування висновку апеляційного суду
стосовно порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 8.11 Правил дорожнього руху (далі -
Правил) заслуговують на увагу.

Відповідно до
вимог ст. 202 ЦПК України в редакції 1963 року, який діяв на час розгляду
справи апеляційним судом, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим
лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналогічні вимоги
містяться у ст. 213 ЦПК України в редакції від 23.06.2005 року.

3

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

У судовому
рішенні підставою відповідальності водія ОСОБА_3 наведено порушення ним вимог
п. 8.7.3, п. 8.11, п. 12.4 Правил. Пункт 8.7.3 забороняє рух автомобіля на
жовтий сигнал світлофора. Однак пункт 8.11 дозволяє рух на заборонений жовтий
сигнал світлофора при наявності наступних трьох умов у їх сукупності: жовтий
сигнал включається після зеленого, водій не може зупинити автомобіль у передбаченому
п. 8.10 Правил місці без застосування екстреного гальмування, рух автомобіля
може бути продовжено за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Вимоги п.
8.11 Правил є винятком із вимог п.
8.7.З. Застосування одночасно двох наведених пунктів Правил є
нелогічним, оскільки вони взаємно виключають один одного. Апеляційний суд у
своєму рішенні - а.с. 300, абзаци 1,2 - застосував обидва вказані пункти
одночасно, як мотивацію вини водія ОСОБА_3 Однак в чому полягає порушення вимог
п. 8.11 Правил у рішенні апеляційного суду не вказано.

Апеляційним
судом встановлено і сторонами не оспорюється факт знаходження автомобіля
"Рено", під керування водія ОСОБА_3, в момент вмикання жовтого
сигналу світлофора після зеленого, перед дорожнім знаком 5.62 "Місце
зупинки" і перед яким він мав зупинити автомобіль на вимогу п. 8.10
Правил. Даний факт встановлено по об'єктивним показникам - слід гальмування
автомобіля "Рено" починається перед світлофором і знаком 5.62
"Місце зупинки". Отже, об'єктивно в наявності дві умови, які
дозволяли водію Кияху А.П. продовжувати рух - увімкнення жовтого сигналу після
зеленого, неможливість зупинки без застосування екстреного гальмування.
Неможливість зупинки є оціночною категорією і якщо колегія суддів апеляційного
суду прийшла до висновку про можливість зупинки у належному місці без
екстреного гальмування, то такий висновок має бути мотивованим. Відсутність
обох наведених вимог не мотивована ні висновком експерта, ні судовим рішенням.
Порушення третьої умови - забезпечення безпеки дорожнього руху при продовженні
руху автомобіля - також є оціночною категорією. Відсутність такої умови
обов'язково має бути мотивована у рішенні суду, однак така мотивація відсутня.
Оцінюючи висновок експерта у даній справі, суд мав керуватись вимогами ст. 62 ЦПК
України в редакції 1963 року - ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили, однак вимоги наведеної статті суд не виконав, належної
оцінки висновку експерта в частині порушення вимог п. 8.11 Правил не надав.
Аналогічні вимоги містяться у ст. 212 ЦПК України в редакції 23.06.2005 року.

При розгляді
справи суд касаційної інстанції керується вимогами ст. 335 ЦПК України, яка
забороняє встановлювати обставини, що не були встановлені судовим рішенням,
тобто виходити за межі розгляду справи апеляційним судом. Без встановлення
вказаних обставин винесення судового рішення є неможливим. Оскільки порушення
апеляційним судом вимог ст. 62, 202 ЦПК України в редакції 1963 року призвели
до неправильного вирішення справи, рішення підлягає до скасування з направленням
матеріалів справи на новий апеляційний розгляд.

При новому
апеляційному розгляді слід врахувати також наступне.

Матеріалами
справи встановлено, що світлофор на перехресті, де

4

автомобіля "Рено" під керування ОСОБА_3 на
жовтий після зеленого, у водія ВАЗ ОСОБА_2 продовжував горіти заборонюючий
червоний сигнал, який однозначно, без винятків у Правилах дорожнього руху,
забороняє рух автомобіля. Якщо колегія апеляційного суду прийде до висновку про
відповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п. 8.11 Правил, то слід врахувати
вимоги п. 1.4 - кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те,
що й інші учасники виконують ці Правила, і з урахуванням таких вимог
встановлювати ступінь вини кожного водія в ДТП.

Керуючись
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22.02.2007 року, ст. 332, 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Черкаської області

ухвалила:

касаційну скаргу
ТОВ "Силікатобетон" задовольнити частково.

Рішення
апеляційного суду Сумської області від 13 червня 2005 року скасувати в частині
задоволення позовів та стягнення судових витрат, в решті - залишити без змін.

Матеріали справи
за позовом ТОВ "Силікатобетон" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
матеріальних збитків, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ
"Силікатобетон" про стягнення матеріальних збитків та моральної
ніколи направити до апеляційного суду Сумської області для розгляду по суті.

Ухвала оскарженню
не підлягає.