Справа № 22-ц-642
Головуючий у 1-й інстанції - Войнаренко Л.Ф.
Доповідач - Суханова Є.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12  квітня  2007 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого - Юровської Г.В.,

Суддів - Суханової Є.М., Яворського М.А.,

при секретарі - Зозуля Н.С.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Вишгородського
районного суду від 12 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1та за
позовом ОСОБА_2до Катюжанської сільської ради про визнання права власності на
спадкове майно.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Вишгородського районного суду від 12 грудня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Задоволено позовні вимоги ОСОБА_2. Визнано право власності в порядку
успадкування за заповітом за ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3
саме на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задоволити його позовні вимоги.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не
обгрунотована та задоволенню не підлягає.

Суд обґрунтовано визначив правовідносини сторін та застосував
законодавство, яке їх регламентує.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4. Після її
смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1. Належність житлового будинку ОСОБА_4 підверджується
інвентарною справою № 2100926, домовою книжкою, не оспорюється сторонами.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду пояснили, що фактично після смерті ОСОБА_4
прийняв ОСОБА_3, який проживав в будинку та був зареєстрованим в будинку. Дані
обставини підверджуються домовою книгою.

1 грудня 2005 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів
ОСОБА_2 На день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 заповіт не змінено та не скасовано. На
день розгляду справи в суді заповіт ніким не оспорюється.

ОСОБА_2 звернулась до Вишгородської держаної нотаріальної контори 6 червня
2006 року, тобто в передбачений законом 6-ти місячний строк, з заявою про
прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 165.

Позивач ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не
звертався.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи,
визначені в заповіті. Частиною другою цієї статті
передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а
також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені в ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Судом було обгрунтовано встановлено, що ОСОБА_3 склав заповіт, обставини,
вказані в ч. 2 ст. 1223 ЦК
України відсутні. За таких обставин, суд прийшов до
правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволеню не підлягають.

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт звертає увагу колегії суддів
на ту обставину, що він посилився та проживає в спірному будинковолодінню, але
колегія суддів не може визнати це підставою для скасування рішення суду, бо це
не змінює правового визначення спору про власність за заповітом.

Інших обставин, які б давали можливість задовольнити апеляційну скаргу,
колегія суддів не встановила.

На підставі наведеного, керуючись ст. 305,312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду від 12 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена

до Верховного Суду України протягом двох місяців.