У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                             Яреми А. Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м. Шахтарську Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м. Шахтарську Донецької області про
відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Свої вимоги
обґрунтовував тим, що він 23 роки пропрацював на підземних роботах, де отримав
професійне захворювання, у зв'язку з чим йому 25 червня 2003 року вперше було
встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 20%.

Оскільки через професійне захворювання він переносить фізичні та
моральні страждання, тому просив суд стягнути з відповідача 15 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шахтарського міськрайонного суду від 24 січня
2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Шахтарську Донецької області на користь ОСОБА_1   7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного Донецької
області від 2 квітня 2007 року рішення Шахтарського міськрайонного суду від 24
січня 2007 року скасовано. Відмовлено в позові ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у
м. Шахтарську Донецької області про відшкодування шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного Донецької області
від 2 квітня 2007 року і залишити в силі рішення Шахтарського міськрайонного
суду від 24 січня 2007 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне
застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги і стягуючи з відповідача на його
користь 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди, Шахтарський міськрайонний
суд послався на те, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача
виникло у червні 2003 року під час дії Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
і подальше зупинення дії деяких його положень не може бути підставою для
відмови в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Скасовуючи рішення суду
першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив
із того, що згідно п. 22 ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на
2007 рік” зупинено на 2007 рік дію Закону України
“Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” в частині виплати сум на відшкодування моральної шкоди
незалежно від часу настання страхового випадку.

Проте з
такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Положення
ст. ст. 21, 28, 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності” в редакції, що діяла до прийняття Закону
України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” та Закону
України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, передбачали обов'язок Фонду
провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту  заподіяння
йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня
встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у листопаді 2006 року.  Стійка втрата працездатності в розмірі 20% у
зв'язку з професійним захворюванням йому було встановлено висновком МСЕК від 25
червня 2003 року.

Таким
чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності як Законом України “Про
Державний бюджет України на 2006 рік”, так і Законом України “Про Державний
бюджет України на 2007 рік”.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Також
відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними
чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім
випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Норми Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”
передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу.

Апеляційний суд у порушення вимог ст.ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводи позивача, в достатньому обсязі не визначився з
характером спірних правовідносин, часом їх виникнення й правовою нормою, що їх
регулює, та безпідставно застосував до спірних правовідносин зворотну дію в
часі норм Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік”, скасувавши
рішення суду першої інстанції та відмовивши виключно з цих підстав у
задоволенні позову.

За таких обставин, коли апеляційний суд помилково
скасував рішення суду першої інстанції,
ухвалене у
відповідності з законом, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з
залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336,
339, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Донецької області від 2 квітня 2007 року скасувати і залишити в силі рішення  Шахтарського
міськрайонного суду від   24 січня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                                Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук
Л.І.

Сенін Ю.Л.