Справа № 22ц -1445/2007 р.                                          Головуючий
у першій інстанції -
цивільна        Доповідач - Боброва І.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
р.                             Апеляційний
суд Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді:    Бобрової
І.О.,

суддів:   Лазоренко М.І., Редьки А.Г.,

при
секретарі:                        Рябчук
С.В.,

за участю:                              представника
позивача - адвоката ОСОБА_3.,

відповідача та
його представника,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2007 р. у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду від 20.06.2007
р. та направити справу на новий розгляд, оскільки рішення суду є неправильним,
необгрунтованим і таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20
червня 2007 р. позовні вимоги позивача були задоволенні частково. З ОСОБА_1. на
користь ОСОБА_2. стягнуто 6 576,72 грн. у відшкодування майнової шкоди, 500
грн. у відшкодування моральної шкоди, 800 грн. у відшкодування витрат на
допомогу адвоката та 104,26 грн. у відшкодування судових витрат, а всього 7
980,26 грн.

Доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1. зводяться до того, що справу було розглянуто без його участі.
Судової повістки він не отримував, поштову повідомлення, що є в матеріалах
справи містить не його підпис.

Замість заочного, суд постановив звичайне рішення, що
суперечить вимогам процесуального законодавства.

На думку апелянта, факт порушення ним Правил дорожнього руху судом не був
встановлений. Позивач сам був заподіювачем матеріальної шкоди автомобілю, який
стояв попереду. На думку апелянта, суд повинен був допитати очевидців пригоди,
працівників ДАІ та з'ясувати які ж саме механічні ушкодження отримав автомобіль
позивача. Також суд не врахував того, що в проваджені Деснянського районного
суду знаходиться інша цивільна справа, де позивачем є водій першого автомобіля
і де Чалий притягнутий як відповідач. Апелянт вважає, що ці дві справи повинні
бути об'єднані в одне провадження.

Письмові
заперечення позивач на апеляційну скаргу не подавав.

Під час судового засідання в апеляційному суді
представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника
позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали даної справи і
матеріали справ про адміністративне правопорушення №3-5111/2007 та 3-5319/2007 p., обговоривши
доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд правильно встановив, що автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер
НОМЕР_1 належить позивачеві ОСОБА_2 (а.с.16).

12.01.2007 р. о 09 год.
55 хв. відповідач ОСОБА_1 по пр. Миру в м. Чернігові, керуючи автомобілем
марки Мазда, реєстраційний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху та
не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з
автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1, що спричинило пошкодження
транспортних засобів, чим ОСОБА_1 порушив п.12.1 та п.13.1 Правил Дорожнього
руху України.

Дії відповідача знаходяться у прямому причинному зв'язку
зі шкодою, що виникла.

Відповідно до п. 1 ч.1 статті 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд вірно поклав відповідальність за завдану шкоду на
ОСОБА_1., що спростовує доводи останнього про відсутність його вини у ДТП.

Розмір завданої шкоди підтверджений висновком спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження транспортного засобу.

Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд
першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що 300 грн. за квитанціями
на ах. 17 та 18 були сплачені позивачем за участь адвоката у розгляді справ про
адміністративне правопорушення. Сплата цих коштів позивачем у інших справах не
може бути підставою для їх відшкодування відповідачем у даній цивільній справі.
В цій частині рішення суду підлягає зміні.

Доводи апелянта ОСОБА_1, що суд розглянув справу без належного його
повідомлення про день, час і місце розгляду справи не заслуговують на увагу. В
матеріалах справи на а.с.32 є повідомлення про вручення поштового відправлення
- рекомендованого листа - поштової повістки на 10 год. 20.06.2007 p. Повістка
направлена за адресою АДРЕСА_1 і
отримана 30.05.2007 р. Адреса, за якою відправлена повістка і адреса, що
зазначена самим відповідачем у апеляційній скарзі збігаються. Строк вручення
повістки, встановлений ч. 4 ст.74 ЦПК України, дотриманий.

Постановления судом
першої інстанції 20.06.2007 р. звичайного, а не заочного рішення не є підставою
для його скасування.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо вини позивача у заподіянні
шкоди іншому учаснику ДТП,
оскільки це є предметом розгляду іншої справи за позовом іншої особи.
Об'єднання цих справ в одне провадження не є можливим, оскільки таке об'єднання
можливе лише у випадках передбачених ст.126 ЦПК України, і застосовується до
справ, що не закінчені провадженням.

Посилання апелянта на обов'язок суду вишукувати ті чи інші докази у
цивільній справі є безпідставним, оскільки подання доказів, відповідно до ст.
131 ЦПК України, покладається на сторони.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України,
тобто в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що інші доводи

викладені   в
апеляційній   скарзі   обґрунтованості   судових
висновків   не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 88, 307, 309, 313, 316,317,319 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2007 р.   - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на допомогу
адвоката 500 (п'ятсот) грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але воно може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили.