Справа № 22ц-3814    2007 р.                                   Голов, в 1
інстан. Бабенко С.С.
30                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11
травня 2007 року            Апеляційний
суд Донецької області в   складі

головуючого    судді
Пономарьової О.М.,

суддів                                    Сукманової
Н.В., Кіянової С.В.,

при
секретарі                        Писаревій
Ю.Г.,

за участю
представника прокуратури Конакової В.О.,

позивачки
ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку

цивільну
справу за позовом прокурора м. Дзержинська Донецької області в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

встановив:

ОСОБА_2
звернулсь до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Дзержинського міського суду від 22 лютого 2007 року, яким задоволений
позов прокурора і ОСОБА_2 виселена зі спірної квартири 14 в буд. АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
про відшкодування шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду в частині
відмови їй в задоволенні позову на тій підставі, що рішення суду не відповідає
обставинам справи, та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з
ОСОБА_1 понесених нею витрат на ремонт квартири та оплату комунальних послуг. В
обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 більше 10 років
не проживає у спірній квартирі і на підставі рішення суду була визнана безвісно
відсутньою. Вона за пропозицією начальника ВРЖУ вселилася на спірну жилу площу
та була зареєстрована за вищевказаною адресою, привела квартиру в належний
технічний та санітарний стан і сплачувала необхідні витрати. Оскільки ОСОБА_1
була визнана судом безвісно відсутньою, то вона не мала змоги повідомити її про
свої дії стосовно ремонту квартири в якій не можливо було проживати. При цьому
вона не оскаржує рішення в частині її виселення.

В
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги і
просила її задовольнити.

Представник
прокуратури Конакова
В.О. та позивачка ОСОБА_1 заперечували проти апеляційної скарги і просили
залишити рішення без змін.

Судом
першої інстанції встановлено, що у грудні 2006 року прокурор звернувся з
позовом про виселення ОСОБА_2, оскільки остання була зареєстрована в квартирі,
наймачем якої є ОСОБА_1, незаконно, з порушенням вимог ст. 91 ЖК України.

ОСОБА_2
подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, яка полягає у тому, що
після вселення на спірну жилу площу вона сплатила борг по

квартирній платі
у сумі 546 грн., зробила капітальний ремонт квартири, оскільки остання
знаходилася у стані непридатному для проживання, та сплачувала комунальні
послуги та квартирну плату за весь час проживання в ній.

Рішенням Дзержинському міського суду від 22 лютого 2007 року позов прокурора

задоволений і відмовлено в задоволенні зустрічного позову про стягнення
витрат на

ремонт та оплату комунальних послуг.           ,

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, представника прокуратури,
дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга піддягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно
до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Розглядаючи
позовні вимоги, суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив
доводи та заперечення сторін, правильно встановив правовідносини, які склались
між ними і дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення вимог прокурора
про виселення відповідачки.

Задовольняючи
позов прокурора та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд
виходив з того, що відповідачка вселилася на спірну жилу площу з порушенням норм
житлового законодавства і, виконуючи ремонт квартири та сплачуючи комунальні
послуги, не діяла в майнових інтересах ОСОБА_1, яка не є власником квартири.

Судом
першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 оселилася в спірній квартирі
з порушенням вимог ст. 91 ч. 4 ЖК України. В картці реєстрації ВРЖУ м.
Дзержинська зазначено, що ОСОБА_2 вселилася в квартиру 14 будинку АДРЕСА_1на
підставі договору піднайму до сестри ОСОБА_1, що не відповідає дійсності. Даний
факт ОСОБА_2 не оспорює. Договір піднайму у письмовій формі з реєстрацією в
житлово-комунальній організації не укладався.

Апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно та всебічно дослідив
і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно
до ст. 91 ч. 1 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів
сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом
жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних ЖК України.

Відповідачка
на підставі договору піднайму зареєстрована у спірній квартирі, яка виділена у
користування ОСОБА_1, як сестра останньої, з 19 березня 2003 року, тобто до постановления Дзержинським міським
судом рішення від 6 червня 2003 року про визнання ОСОБА_1 та членів її сім'ї
безвісно відсутніми. ( а. с. 3-9).

Апеляційний
суд не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_2 стосовно того, що ОСОБА_1 на
підставі вимог ст.ст. 1158-1160 ЦК
України повинна відшкодувати їй суму матеріальних витрат по ремонту та на
утримання спірної квартири, оскільки дані правовідносини не регулюються
зазначеними нормами цивільного законодавства.

Враховуючи
наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи
апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуально права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення
справи.

Згідно
зі ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Дзержинського міського суду Донецької області від 22 лютого 2007 р. залишити
без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.