УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
лютого 2007 року                                                                             М.
Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:
головуючого судді Самчука П.П.

суддів
Ніколайчука М. Є.,  Пастощука М. М.  при секретарі Козіцькій А.Б. з участю: сторін

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-151 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 -представника за довіреністю ОСОБА_2 - на рішення Городоцького
районного суду від 14 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про
встановлення сервітуту щодо користування майном,  визнання договору дарування жилого будинку
недійсним і відшкодування моральної шкоди та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування жилого будинку недійсним.

Перевіривши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд,

встановив:

ОСОБА_3
в своїх та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4,  1996 року народження,  в червні 2005 року звернулась в суд з
позовом,  вказавши,  що проживали вона з 1995 року,  а дочка - з дня народження в будинку
АДРЕСА_1,  який належав матері її
чоловіка ОСОБА_5 -ОСОБА_6,  яка
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. ОСОБА_5 30 травня 2005 року оформив на себе спадщину і в
цей же день одержаний в спадщину будинок АДРЕСА_1 подарував синові від першого
шлюбу ОСОБА_2. Новий власник будинку перешкоджає користуватись їм житлом,  почав демонтаж міжкімнатних стін,  відключив світло та газ,  через що змушені були з дочкою проживати в
сусідів.

В
зв'язку з цим просила встановити сервітут на користування кімнатою 14, 8
кв.м.  та приміщеннями загального
користування в будинку,  визнати
недійсним договір дарування зазначеного будинку від 30 травня 2005 року,  вселити їх в будинку і відшкодувати моральну
шкоду 1500 грн. порівну з ОСОБА_5 і ОСОБА_2.

ОСОБА_5
в лютому 2006 року звернувся в суд з позовом,
вказавши,  що 30 травня 2005 року
між ним та ОСОБА_2 був укладений договір дарування жилого будинку вартістю
16708 грн.АДРЕСА_1 без наміру створення правових наслідків,  оскільки при укладанні договору між ними
існувала домовленість про те,  що після
розірвання шлюбу з ОСОБА_3 і з моменту виселення її з будинку договір дарування
в добровільному порядку буде розірвано і право власності на будинок знову буде
переоформлено на нього,  ОСОБА_5. За
порадою юриста в будинку були зруйновані простінки,  що унеможливлювало проживання ОСОБА_3 і
ОСОБА_4. Просив визнати недійсним договір дарування будинку,  укладений між ним та ОСОБА_2

Рішенням  Городоцького
районного  суду  від
14  листопада  2006
року  визнано

недійсним  договір
дарування  жилого  будинку
АДРЕСА_1,

укладений
30 травня 2005 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2,
та стягнуто з ОСОБА_5

Головуючий
у першій інстанції - Сакенов Ю.К.                    Справа
№22ц-151

Доповідач
- Самчук П.П.                                                         Категорія
11, 13

і ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 по 750 грн. на
відшкодування моральної шкоди,  а в
задоволенні позову ОСОБА_3 в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4. до
ОСОБА_5 і ОСОБА_2. про встановлення сервітуту щодо користування будинком відмовлено
з посиланням,  що ці правовідносини
регулюються  ст.  156 ЖК України.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  - представник за довіреністю ОСОБА_2. -просить скасувати
рішення суду в частині визнання договору дарування недійсним і стягнення з
ОСОБА_2. 750 грн. на відшкодування моральної шкоди,  посилаючись,
що судом дано неправильну оцінку фактичним обставинами справи і
неправильно застосовано матеріальне право.

Апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із таких підстав.

Згідно
зі  ст. . 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Як
вбачається,  суд правильно встановив
дійсні обставини справи,
правовідносини,  що виникли,  та правильно застосував чинне законодавство.
Зокрема,  судом встановлено,  що ОСОБА_3 3 1995 року проживала в
будинкуАДРЕСА_1,  власником якого була
ОСОБА_6,  і в цьому будинку 13.12.1996
року була зареєстрована (прописана). ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народилась дочка
ОСОБА_4,  батьком якої є ОСОБА_5 - син
ОСОБА_6,  та 12 вересня 1996 року був
зареєстрований шлюб ОСОБА_5 і ОСОБА_3 і вони обоє продовжували проживати в
зазначеному будинку разом з малолітньою дочкою ОСОБА_4.

Після
смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 30 травня 2005 року оформив на себе спадковий будинок і
в цей же день подарував будинок синові від першого шлюбу ОСОБА_2,  який не був членом їх,  ОСОБА_5 і ОСОБА_3,  сім'ї. В зв'язку з цим судом правильно
зазначено,  що ОСОБА_5 не було додержано вимог ч.б  ст.
203 ЦК України,  оскільки правочин,  що вчиняється батьками,  не може суперечити правам та інтересам їхніх
малолітніх дітей,  а в даному випадку
права і інтереси малолітньої ОСОБА_4 були порушені. Також не було дотримано
вимог ч.2  ст.  18 Закону України „Про охорону
дитинства",  згідно якої діти-члени
сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власниками або наймачами. В зв'язку з цим судом правильно
вказано,  що на підставі ч.1  ст.
215 ЦК України зазначений правочин - договір дарування -є недійсним.

При
цьому судом також правильно враховано викладені у позовній заяві ОСОБА_5
обставини щодо фіктивності договору дарування.

Судом
також правильно відшкодовано моральну шкоду по 750 грн. з ОСОБА_5 і ОСОБА_2.,  оскільки їхніми діями - фіктивним даруванням
будинку,  зруйновання простінків,  відключенням газу і електроенергії-завдані
моральні страждання ОСОБА_3,  і ОСОБА_4.

Викладені
обставини свідчать,  що апеляційна скарга
не містить підстав для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  317,  319 ЦПК України апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
представника за довіреністю ОСОБА_2 - відхилити,  а рішення Городоцького районного суду від 14
листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.