Справа № 22- 2382 /
2007 р.              Головуючий у 1
інстанції:  Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 липня
2007 року                                                                         м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Пільщик Л.В. Суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А. При
секретарі:  Петровій О.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2007 року по справі за
позовом Приватного підприємства «Лагуна» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2,
третьої особи територіальної громади міста Бердянська в особі
Бердянської міської ради про звільнення земельної ділянки,  за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до територіальної громади міста
Бердянська в особі Бердянської міської ради ,
приватного підприємства «Лагуна» про визнання рішення Бердянської
міської ради про передачу в оренду земельної ділянки та договору оренди недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2006 року ПП «Лагуна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2,
третьої особи територіальної громади міста Бердянська в особі
Бердянської міської ради про звільнення земельної ділянки.

У
позовній заяві зазначало,  що Бердянською
міською Радою їм була відведена земельна ділянка площею 1, 6895 га по вул. .
Дежньова (в районі дитячого табору «Сонячний») в м.  Бердянську ,
укладено договір оренди 15.05.2006 року державним інспектором по
контролю за використанням земель був складений акт про самовільне зайняття
частини відведеної підприємству земельної ділянки площею 0, 1066 га громадянами
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 Останні на пропозиції
представників підприємства звільнити земельну ділянку відмовляються.

Просило зобов'язати відповідачів звільнити земельну ділянку по вул.
Дежньова у м.

Бердянську в районі дитячого табору «Сонячний».

ОСОБА_1  та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічним
позовом до територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської
ради ,  приватного підприємства «Лагуна»
про визнання рішення Бердянської міської ради про передачу в оренду земельної
ділянки та договору оренди недійсним ,
посилаючись на те ,  що вони мають
переважне право на отримання ділянки,
оскільки тривалий час нею користуються..

Просили суд визнати рішення
Бердянської міської ради № 317 від 24.11.2005 року та договір оренди в частині
спірної земельної ділянки недійсними .

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.04.2007 року позов
ПП «Лагуна» задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку по вул.  Дежньова у
м.  Бердянську в районі дитячого табору
«Сонячний».

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2,  ОСОБА_1
відмовлено.

У скарзі
ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 просять скасувати
рішення і справу направити на новий розгляд,
посилаючись на те,  що суд першої
інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача,  пояснення
учасників процесу,  перевіривши матеріали
справи,  колегія суддів прийшла до
висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_1
,  ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Відповідно
до  ст. .З08 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін ,  якщо визнає ,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Суд з
достатньою повнотою з'ясував обставини справи,
дав оцінку доказам за правилами
ст. 212 ЦПК України і обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність у
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 правових підстав для
користування спірною земельною ділянкою.

Юридичною
підставою володіння і користування земельною ділянкою приватним підприємством
„Лагуна" є рішення Бердянської міської Ради №317 від 24 листопада 2005 р.
про передачу в оренду земельної ділянки,
договір оренди землі від 24 січня 2006 року ,  укладений Бердянською міською Радою і
приватним підприємством „Лагуна",
запис від 26 травня 2006 р. у Державному реєстрі земель,  акт прийому-передачі земельної ділянки,  акт визначення та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки в натурі ( а.с. 8, 10, 11, 12).

Встановивши
правомірність користування земельної ділянки ПП „Лагуна",  суд обґрунтовано визнав право на захист у
відповідності до  ст. 212 Земельного
Кодексу України,  яка передбачає ,  що самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам чи землекористувачам за рішенням суду.

Факт
самовільного зайняття ОСОБА_1  і ОСОБА_2
земельної ділянки підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення
від 15 травня 2006 p.,  актом Запорізького обласного головного управління
земельних ресурсів перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с. 5,
113).

Доводи
апеляційної скарги про набуття ОСОБА_1  і
ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою є безпідставними . Як встановлено
судом .ОСОБА_1  та ОСОБА_2 використовують
ділянку під розміщення господарських будівель та ведення городництва без
документів,  рішення про передачу їм у
користування ділянки органами виконавчої влади чи органами місцевого
самоврядування не приймалося.

Посилання
на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ,
який був власником будинку і землекористувачем,  є неспроможними. Право власності на будинок
по АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою припинено рішенням
виконкому Бердянської міської Ради депутатів трудящих від 30 травня 1968 року №
223. Земельна ділянка була вилучена і ОСОБА_3 з сім'єю були надані дві квартири
і компенсована вартість фруктово-виноградних насаджень (а.с.  92, 114, 118, 119 ). До складу спадщини
входять права ,  які належали
спадкодавцеві. Оскільки права ОСОБА_3 на будинок та користування земельною
ділянкою були припинені,  вони не могли
бути об'єктом спадкування. Твердження ОСОБА_1
та ОСОБА_2,  що вилучена ділянка
не була передана заводу „Південгідромаш",
а їм не була виплачена компенсація не спростовують висновки суду,  оскільки ці твердження не впливають на права
та обов'язки ОСОБА_1  і ОСОБА_2. ОСОБА_3
не заявляв будь-яких претензій щодо вилучення земельної ділянки,  а завод „Південгідромаш" - щодо не
передачі ділянки. Залучати завод „Південгідромаш" до участі у справі не
було процесуальних підстав.

Надані
апелянтами документи при розгляді справи в апеляційному порядку Є такими ,  що не спростовують правильність встановлених
судом обставин.

Доводи про тривале
користування земельною ділянкою
не свідчать про набуття прав на земельну ділянку,  оскільки сам по собі цей факт не породжує
прав на ділянку,  умови набуття права на
земельну ділянку і порядок передачі передбачені
ст.  119 ЗК України.

З огляду
на ці обставини і враховуючи,  що
положеннями земельного законодавства передбачено спеціальний порядок набуття
права власності і права користування земельними ділянками,  суд обґрунтовано прийшов до висновку,  що самовільне зайняття земельних ділянок чи
їх частин є незаконним і не породжує у таких осіб прав на ці ділянки,  незалежно від строку користування. А відтак
передача в оренду земельної ділянки ПП „Лагуна" не порушує права і
інтереси ОСОБА_1. Рішення про передачу в оренду земельної ділянки міською Радою
прийнято відповідно до вимог  ст. . ст.
2, 12, 93, 120, 124, п.12 Розділу ЇХ Прикінцевих положень Земельного Кодексу
України (2001 р.). Тому доводи
про безпідставну відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання
незаконним рішення Ради про передачу в оренду земельної ділянки і договору
оренди землі є необгрунтованими. Не заслуговують на увагу і посилання на
розгляд справи у відсутності представника Ради,
оскільки це не порушує процесуальні права апелянтів. Рада не використала
свого права на участь представника в судовому засіданні і просила розглядати справу
у їх відсутності,  висловивши позицію у
заяві і визнавши позовні вимоги ПП „Лагуна" обґрунтованими (а.с. 168).

Доводи
про те ,  що суд не зазначив матеріальний
закон спростовується змістом судового рішення. Суд вирішив спір на підставі
Земельного Кодексу України.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального права,
яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  307 , 308,  313, 314, 315, 317   ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців..