УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді
Яковенко Л.Г.

суддів
Синельщікової О.В. Куриленко О.С.

при секретарі   Гребенніковій
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного

майна України, Фонду майна АР Крим про стягнення
заробітної плати, витрат

на відрядження та відшкодування моральної шкоди,

за
апеляційною   скаргою   Фонду
державного   майна   України
на   рішення

Центрального районного суду Автономної Республіки Крим
від 23 січня 2007

року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним
рішенням Центрального районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 23 січня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду державного майна
України, Фонду майна АР Крим про стягнення заробітної плати, витрат на
відрядження та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. З Фонду
державного майна України на користь ОСОБА_1 стягнено 31327,08 грн.
заборгованості по заробітній платі, 325 грн. заборгованості на відрядження,
2456,10 грн. заборгованості за невикористану відпустку, 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а всього 34608,18 грн. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Судові витрати віднесені за рахунок держави.

В апеляційній
скарзі відповідач Фонд державного майна України просить рішення суду скасувати
і закрити провадження по справі, посилаючись на те, що рішення незаконне і
необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального
права. Вважає, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для
справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що судом не
взято до уваги, що Фонд державного майна України не здійснював розрахунок
доходів та видатків фонду оплати праці працівників Представництв Фонду в
районах та містах АРК і не приймав рішення про ліквідацію Представництв, а лише
повідомив про припинення фінансування з Державного бюджету України Фонду майна
АР Крим, отже провести розрахунки з працівниками Представництва повинен Фонд
майна АР Крим. Також, посилається на те, що Фонд державного майна України
участі у створені представництв не приймав, він не є їх засновником та
роботодавцем працівників представництв, а тому не є особою, на яку чинним
законодавством

Справа № 22-ц-2927/2007 р.                       Головуючий у першій

інстанції
Благодатна О.Ю.

Доповідач
Синельщікова О.В.

покладено обов'язок проводити розрахунки при ліквідації
юридичних осіб або скороченні штату. Крім того, вказує, що відповідно до статті
17 Кодексу адміністративного судочинства України спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби
відносяться до компетенції адміністративних судів. Згідно з документами,
доданими до позовної заяви, позивач є державним службовцем, отже даний спір
повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши
суддю-доповідача, представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та
доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обгрунтованою і
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з припиненням з 1 січня 2006 року фінансування представництва Фонду
майна АР Крим в м. Феодосії із Державного бюджету України позивачу не виплачена
заробітна плата, не компенсовані витрати на відрядження, завдано моральну
шкоду.

Встановивши, що
фінансування запланованих у 2006 році видатків Державного бюджету України на
утримання Представництва було неправомірно припинено Фондом державного майна
України, суд стягнув саме з цього відповідача належні позивачу виплати.

Колегія суддів
апеляційного суду вважає, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що трудовий спір державного службовця з державним органом
щодо оплати праці вирішується не за правилами цивільного судочинства.

Із матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 наказом №20 від 16 липня 2001 року був прийнятий
на посаду головного спеціаліста відділу представництва Фонду майна АР Крим в м.
Феодосії, з 14 квітня 2003 року призначений на посаду начальника відділу.

16 липня 2001
року позивач прийняв присягу державного службовця, а 14 квітня 2003 року йому присвоєний
10 ранг V категорії (а.с.8).

Таким чином,
спір щодо стягнення належних позивачу виплат під час його державної служби є
спором з приводу проходження публічної служби.

Пунктом 15
статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічна
служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність
суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної
Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до
п.2 частина 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори з
приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з
публічної служби віднесені до компетенції адміністративних судів.

Таким чином,
зазначений спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Позивач
звернувся до суду з позовом у жовтні 2006 року в порядку цивільного провадження
помилково, а суд першої інстанції в порушення вимог статей 15, 122 Цивільного
процесуального кодексу України відкрив провадження по справі, яка не підлягала
розгляду за нормами цивільного судочинства, та вирішив адміністративний спір у
цивільному провадженні, яке підлягало закриттю за п. 1 частини 1 статті 205
Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до
частини 1 статті 310 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду
підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження з підстав,
визначених статтею 205 Кодексу.

У зв'язку з
викладеним, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати,
провадження по цивільній справі слід закрити, а позивачу роз'яснити згідно
частини 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких справ.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303, 307, 310, 315 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України
задовольнити.

Рішення
Центрального районного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2007 року
скасувати.

Закрити
провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України,
Фонду майна АР Крим про стягнення заробітної плати, витрат на відрядження та
відшкодування моральної шкоди.

Роз'яснити
ОСОБА_1 його право звернутися до суду з зазначеними вимогами з адміністративним
позовом в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.