справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07
травня 2007 року Оболонський районний суд м. Києва у складі

головуючого                                  судді
Волкова С.А.

при секретарі                                Руденко
Г.Г., Скорик Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Органу приватизації
Оболонського району м. Києва, ОСОБА_4(ОСОБА_5), ОСОБА_6 про визнання свідоцтва
про право власності недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів,
просять визнати свідоцтво про право власності від 23.02.1999 року на квартиру
АДРЕСА_1 недійсним, посилаючись на те, що на час приватизації вищезазначеної
квартири відповідачка ОСОБА_4 (ОСОБА_5) була зареєстрована у цій квартирі, але
без права на житлову площу, що підтверджується відповідними заявами до ЖЕК № 1
Оболонського району м. Києва. При проведенні приватизації цієї квартири,
ОСОБА_4 (ОСОБА_5) була помилково включена у перелік осіб, що приватизували цю
квартиру, хоча вона не набула права на житлову площу у цієї квартирі, не
проживала у цієї квартирі, а була тільки прописана. Позивачі вважають, що
приватизація квартири була здійснена в порушення ст. 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонду" в зв"язку з чим просять
визнати свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру недійсним. Крім
того, позивачі вважають, що на час приватизації вищезгаданої квартири
відповідачка ОСОБА_4 (ОСОБА_5) не набула громадянства України, а тому не мала
права брати участь у приватизації вищезгаданої квартири відповідно до положень
ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Позивачі
та їх представник у судовому засіданні позов підтримали. Представник
відповідачки ОСОБА_4 (ОСОБА_5) проти позову заперечує, посилаючись   на
те,   що   приватизація
спірної  квартири
була   проведена   у відповідності до чинного законодавства.

Представник органу приватизації Оболонського району м.
Києва у судовому засіданні пояснив, що по справі необхідно прийняти рішення
відповідно до вимог закону. З часу проведення приватизації спірної квартири
пройшов значний час та з"ясувати всі подробиці проведення цієї
приватизації не є можливим, з"ясувати чи був у паспорті ОСОБА_5 штамп про
громадянство України також не є можливим. Якщо такого штампу не було то, ОСОБА_5
не була громадянкою України на час приватизації спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_6
проти позову не заперечує, повністю згоден з поясненнями позивачів.

Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі,
дослідивши інші докази по справі, суд
встановив наступне.

Після одруження 04.11.2004 року відповідачка ОСОБА_5
змінила прізвище на ОСОБА_4(т. 1 а.с. 140).

2

Згідно свідоцтва про право власності від 23.02.1999 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 5).

Відповідно до заяв від 26.03.1993 року ОСОБА_5 прописана
у спірній квартирі без права на житлову площу(т. 1 а.с. 10-11).

Відповідно до матеріалів справи про приватизацію спірної
квартири, документом, що посвідчував особу ОСОБА_5 на час приватизації спірної
квартири був паспорт НОМЕР_1 виданий Московським ВВС М. Києва 16.03.1990 року(а.с. 208).

Відповідно до актового запису про розірвання шлюбу між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 05.04.2001 року, документом, що посвідчував особу
ОСОБА_5 був паспорт НОМЕР_1 виданий Московським ВВС М. Києва. Громадянство ОСОБА_5 документами не
підтверджено(т.2 а.с. 61).

Відповідно до відповіді Голосіївського ВГІРФО М. Києва
ОСОБА_5 був виданий 16.03.1990 року паспорт НОМЕР_1 (т. 2 а.с.63).

Відповідно до листа Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві у відповідності з розпорядженням Президента України від 18.04.1992 року №
60 і від 30.12.1992 року № 218 органами внутрішніх справ внесені записи про
належність до громадянства України в паспорти бувшого СРСР. Штампи
"громадянин України" почали проставляти в червні 1992 року і
закінчили в червні 1995 року. ОСОБА_5 (ОСОБА_4)
прибула на територію України в березні 1993 року з Тюменської області м.
Толька, Росія і відповідно на 13.11.1991 року постійно не проживала на
території України( т. 1 а.с. 204).

Відповідно до листа від 18.06.2004 року Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_9, ОСОБА_10 а також проживає
ОСОБА_5(т.2 а.с. 62).

Під час реєстрації шлюбу 04.11.2004 року документом, що
посвідчує особу ОСОБА_5 був паспорт НОМЕР_2 виданий
Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.10.2004 року(т. 1 а.с. 190).

Згідно ст. 1 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це
відчуження квартир(будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де
мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і
приміщень державного житлового фонду на користь громадян України^

Згідно ст. 8 Закона
України "Про приватизацію державного житлового фонду"
приватизація квартири проводиться за письмовою згодою всіх повнолітніх членів
сім"ї, які постійно проживають у цієї квартирі.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що
приватизація спірної квартири була проведена з порушенням вимог ст. ст. 1, 8
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",
відповідачка ОСОБА_5 не мала права брати участь у цієї приватизації - позов
підлягає підлягає задоволенню як законний та обгрунтований.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
10,57,58-60,209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 1, 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового фонда",
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

3

Визнати
свідоцтво від 23.02.1999 року про право власності на квартиру АДРЕСА_1
недійсним.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Заява   про   апеляційне
оскарження   та   апеляційна
скарга   подаються Апеляційному
суду м. Києва через Оболонський районний суд м Києва.