Справа № 2-228/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007 р. Каланчацький районний суд Херсонської

області в складі головуючого судді Прудкої Л.Г.,

при секретарі Шаховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до редакції газети «Слава праці» про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 тис. грн.,

встановив :

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача редакції газети «Слава праці» в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис.грн. та зобов'язати його принести їй публічне вибачення, помістивши його на першій сторінці газети.

Мотивуючи свої вимоги, позивачка вказує, що у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», опублікованої в газеті «Слава праці» від ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_1, відповідач поширив відносно неї конфіденційну інформацію без її згоди, повідомивши про кількість та номінальну вартість іменних акцій ЗАТ «Червоний Чабан», належній їй та її матері ОСОБА_2. Автор цю конфіденційну інформацію помістив у статті з підзаголовками «ІНФОРМАЦІЯ_3» та «ІНФОРМАЦІЯ_4», переконуючи, таким чином, читачів, що позивачка та її сім»я володіє мільйонним капіталом, а отже повинна ділитися з бідними. Вказаною інформацією автор статті може розпалити у читачів заздрість, сповокувати їх проти позивачки та її сім»ї на вчинення корисливого злочину. Перед зазначеною інформацією відповідач навів слова з відомої сентенції про те, що «чим більше спостерігаєш за деякими людьми, тим більше любиш собак», а після неї помістив висловлення «закон як дишло», відокремивши позивачку та її рідних від позитивних персонажів своєї статті. Позивачка вважає, що автор статті, керуючись власною думкою, що через дещицю правди читачі повірять будь-якій брехні, надоумлює обивателя, що акції вони придбали в обхід закону, а отже незаконно збагатились, та, відповідно до згаданої сентенції, вона та її рідні гірші за собак.

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що своєю статтею відповідач компрометує її та її родичів, зводить на них наклеп, принижує честь та гідність, спричиняє їй глибокі моральні страждання, оскільки після опублікування зазначеної статті вона втратила душевний спокій, її мучить страх за себе та членів своєї сім»ї. їй доводиться після цього чути злі репліки на її адресу, зустрічать насмішкуваті і злорадні погляди односельчан. Позивачка втомилася переконувати знайомих та інших осіб, з якими їй доводиться зустрічатися, що вона та її матір ОСОБА_2. придбали акції на законних підставах - за договорами купівлі-продажу цінних паперів. У січні 2005 р. вона дійсно купила акції, про які відповідачем поміщена інформація, у кількості 1332 шт. за одну тисячу

2

грн./по ринковій ціні/.

Позивачка посилається на вимоги ст.23 Закону України «Про інформацію», згідно якої забороняється збирання, використання та поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди. В зв»язку з порушенням вимог законодавства про інформацію, порушення її прав позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 10 тис.грн., і яка з огляду на те, що відповідач принесе їй публічне вибачення, може в деякій мірі компенсувати її моральні страждання.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач позов не визнає. Представник газети «Слава праці» та її редактор, яка є автором статті, ОСОБА_3 пояснила, що згідно ст. 23 Закону України «Про інформацію» забороняється лише збирання, а не поширення відомостей про особу. Редакція газети відомості про ОСОБА_1 не збирала, а скористалась законним джерелом інформації, яким є сайт «Інтернету», де оприлюднено річний звіт ЗАТ «Червоний Чабан» за 2005 р. Інформація ця не є конфіденційною. Надуманими є звинувачення позивачки, що редакція газети провокувала та надоумлювала обивателя на грабіж чи вбивство та що стверджувала, що ОСОБА_1 гірші за собак. Крім того, позивачка не надала суду доказів, що їй заподіяно моральну шкоду, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з слідуючих підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», опублікованої в газеті «Слава праці» від ІНФОРМАЦІЯ_2НОМЕР_1, в підзаголовку «ІНФОРМАЦІЯ_3» записано: « Так ось, документи підтверджують, що статутний фонд Товариства складає 2 мільйони 733 тис.грн., який поділений на 2773 простих іменних акцій номінальною вартістю 1000 гривень кожна. А у кого ж найбільше акцій? У ВАТ «Червоний Чабан» - 24,48%, у громадянки ОСОБА_2 /кажуть, що це теща голови правління ОСОБА_4/ - 26,34 %, і у дружини ОСОБА_1 - 48,74%.

«Закон як дишло», - пробурчав Дід Мороз і хотів уже мандрувати далі у пошуках справедливості, коли справді багаті діляться з бідними...»

Відповідно до ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ст.46 ч.З Закону України «Про інформацію» не підлягають розголошенню відомості, що стосуються лікарської таємниці, грошових вкладів, прибутків від підприємницької діяльності, усиновлення /удочеріння/, листування, телефонних розмов і телеграфних повідомлень, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 47 зазначеного Закону України передбачає відповідальність за порушення законодавства про інформацію, зокрема, відповідальність / дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну/ несуть

3

особи, винні у вчиненні таких порушень, як: поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи, використання і поширення інформації стосовно особистого життя громадянина без його згоди.

Закон України «Про друковані засоби масової інформації /пресу/ в Україні»також передбачає підстави відповідальності за порушення свободи діяльності друкованих засобів масової інформації, в тому числі за порушення, передбачені ст.47 Закону України «Про інформацію».

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про інформацію» забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно рішення Конституційного суду України у справі щодо офіційного тлумачення статей 3,23, 31, 47, 48 Закону України «Про інформацію» та ст.12 Закону України «Про прокуратуру» від 30 жовтня 1997 р. № 5-зп Справа № 18/203-97, опублікованого в Збірнику Українське законодавство: Засоби масової інформації за 2000 р. «Частину четверту статті 23 Закону України «Про інформацію» треба розуміти так, що забороняється не лише збирання, а й зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її попередньої згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав та свобод людини. До конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу /освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров»я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані/».

Суд вважає, що опублікуванням в зазначеній вище статті відомостей про матеріальне становище позивачки порушені гарантовані Конституцією України положення про заборону збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди.

Згідно ч.4 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди. Однак якщо при цьому допускаються образа чи порушення інших захищених законом прав особи / розголошення без її згоди конфіденційної інформації, втручання в приватне життя/, то це може тягти за собою відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1», суд дійшов висновку, що вона є образливою для позивачки. По-перше, автор статті не дослівно відтворює матеріал, який опублікований іншим джерелом інформації та без посилання на нього, а конкретизує, що , як кажуть, найбільшою кількістю акцій володіють теща та дружина голови правління ЗАТ «Червоний Чабан» ОСОБА_4 Перед зазначеною інформацією відповідач навів слова з відомої сентенції про те, що «чим більше спостерігаєш за деякими людьми, тим більше любиш собак», а після неї помістив висловлення «закон як дишло», яке «пробурчав Дід Мороз і хотів уже мандрувати далі у пошуках справедливості, коли справді багаті діляться з бідними»...

Позивачкою ОСОБА_1 надано суду договір №20 купівлі-продажу цінних паперів від 24 січня 2005 p., який підтверджує законність

4

придбання нею у ЗAT «Концерн Віадук» акцій в кількості 1332 шт. загальною вартістю 1000 грн.

Суд вважає, що автор статті дійсно висловив думку про те, що позивачка та її сім'я несправедливо заволоділи мільйонним капіталом, є багатими, а отже повинні ділитися з бідними. При цьому читачеві подає цю інформацію, яка є образливою для позивачки, оскільки напрошується висновок, що Дзяткевич та її рідня гірше собак.

В зв»язку з цим суд вважає, що вказаною статтею позивачці ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка полягає в приниженні честі та гідності, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв»язків, порушенні стосунків з оточуючими. Заподіяння моральної шкоди позивачці підтверджується довідкою Червоночабанської дільничої лікарні Каланчацького району від 06 січня 2007 p., згідно якої ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні з 04 по 06 січня 2007 р. з діагнозом: гіпертонічна хвороба 1 ступеню, гіпертонічний криз.

Свідок ОСОБА_5, медсестра ФАП Червоний Чабан пояснила, що 04 січня 2007 р. вона з»явилась за викликом додому до ОСОБА_1, яка була заплакана, знервована. Артеріальний тиск після заміру становив 180/100 мм рт.ст. На її запитання, що сталось, позивачка не захотіла нічого говорити. Через кілька днів свідок на ринку почула про статтю відносно ОСОБА_1. Деякі люди співчували позивачці, деякі, навпаки, злорадно підсміювались, хоч всі знали, що ОСОБА_1, являючись приватним підприємцем, завжди допомагає школі,хворим.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає давно ОСОБА_1, яка постійно трудиться як приватний підприємець, надає допомогу церкві, школі. Після новорічних свят він зайшов до ОСОБА_1, оскільки вони раніше домовлялись святкувати Різдво, однак застав позивачку заплаканою, вона погано себе почувала. Причиною цьому стала стаття в газеті. В селі проживають різні людия. які по-різному віднеслись до цієї статті. Багато хто їй заздрить після повідомлення, що в неї є мільйони, тому вона боїться, що хтось прийде відбирати її майно.

Суд вважає, що заподіяння позивачці опублікуванням вищезгаданої статті моральної шкоди в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, і оцінює моральну шкоду в сумі 5 тисяч грн.

Оскільки статтею принижена честь та гідність позивачки, то суд вважає за можливе зобов»язати редактора газети ОСОБА_3 принести їй вибачення через газету.

Керуючись ст.10.11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 23, 46, 47, 49 Закону України «Про інформацію», ст.41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації /преси/ в Україні, ст.200, 1167 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

5

Стягнути з редакції газети «Слава праці» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 тисяч грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 250 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 5280 грн.

Зобов»язати відповідача в особі редактора ОСОБА_3 принести ОСОБА_1 публічне вибачення через газету «Слава праці».

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до 28 травня 2007 р. через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.