Справа
№ 22-43 7207 р.               Головуючий по 1 інстанції - Павленко Л.М.
- 21                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19
червня 2007 p.
Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                     Курило В.П.

судців:                                                 Санікової
О.С.

Шамрило
Л.Г.

при
секретарі:                                     Степаненко
В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м Донецька від 27 лютого
2007 року по справі за позовом прокурора Київського району м.  Донецька в інтересах ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Київському районі м.  Донецька,
3-я особа ВАТ „Страхова компанія „Орадон" про зобов'язання
відповідача прийняти до обліку та виконання акт за формою Н-1 від 21.10.1986 р.
та інші документи про нещасний випадок,
складені відносно ОСОБА_1,  -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Київського районного суду м.  Донецька
від 27 лютого 2007 року в задоволенні позову прокурора Київського району
м.  Донецька,  заявленого в інтересах ОСОБА_1,  до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Київському районі м.
Донецька про зобов'язання прийняти до обліку та виконання акт за формою
Н-1 від 21.10.1986 p.,  складений відносно ОСОБА_1 про нещасний випадок,  який стався з нею 15.08.1984 p.,
було відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1
принесла апеляційну скаргу,  в якій
просить скасувати рішення і постановити по справі нове рішення,  яким задовольнити позов прокурора Київського
району м.  Донецька,  заявлений в її інтересах,  та зобов'язати відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Київському районі м.  Донецька прийняти до виконання акт за формою
Н-1 від 21.10.1986 р. про нещасний випадок,
що стався з нею 15.08.1984 р.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те,  що суд першої інстанції дав неправильну
оцінку наданим доказам та не врахував,
що вона не мала відношення до складання акту за формою Н-1 від
21.10.1986 p.,  цей акт ніким
не оспорювався і не був скасований,  тому
вважає,  що відповідач безпідставно
відмовив їй у прийнятті даного акту до виконання,  а суд не захистив її порушене право на
отримання страхових виплат у зв'язку з пошкодженням здоров'я.

В
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи скарги підтримала і просила
її задовольнити.

Представник відповідача Захараш Я.В. заперечувала проти доводів
скарги,  вважала рішення суду законним і
просила залишити його без змін.

Прокурор
Київського району (далі прокурор) та представник 3-ї особи в судове засідання
не явилися про час і місце розгляду справи були повідомлені належним
чином,  про що свідчать поштові
повідомлення про вручення їм судових повісток.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно
ч.1  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 без номеру від
21.10.1986 р. з агентом держстраху Куйбишевської районної інспекції держстраху
(правонаступник ВАТ „Страхова компанія „Орадон") ОСОБА_1 об 11-00 годині
15.08.1984 р. стався нещасний випадок,
внаслідок якого вона отримала травму хребта. Вказаний акт складено з
порушенням Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві,  затвердженого постановою Президії ВЦСПС від
13.08.1982 р. №11-6,  а саме: акт
складено майже через 2 роки після нещасного випадку і без посилання на те,  що його було складено за заявою потерпілої;
на акті відсутня розшифровка підпису керівника підприємства,  який затвердив цей акт; комісія,  що розслідувала даний нещасний випадок,  була неправомочною бо складалася з 2-х осіб
замість 3-х. Крім того,  ОСОБА_1 не
надала відповідачу оригінали довідок МСЕК від 24.10.1988 р. та 17.09.1991 р.

Відмовляючи
у задоволенні позову прокурора,  заявленого
в інтересах ОСОБА_1,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Київському районі м.  Донецька діяло в межах своєї компетенції та
вимог Положення від 13.08.1982 p.,  а прокурор та ОСОБА_1 не довели,  який закон порушив відповідач,  відмовляючи в прийнятті до виконання і
виплати страхових сум акту за формою Н-1 від 21.10.1986 р. та інших документів,  складених відносно ОСОБА_1

Висновки суду
ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно
Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві,  затвердженого постановою Президіуму ВЦСПС від
13.08.1982 р. №11-6 (далі Положення від 13.08.1982 р.) розслідуванню і обліку
підлягають нещасні випадки,  які сталися
на території підприємства або не на території підприємства під час виконання
постраждалим трудових обов'язків,
завдання адміністрації підприємства,
керівника робіт,  а також під час
прямування на наданому підприємством транспорті на роботу чи з роботи. Нещасний
випадок на виробництві,  внаслідок якого
працівник втратив працездатність не менш ніж на один день або нещасний
випадок,  внаслідок якого виникла
необхідність перевести його з роботи за основною професією на іншу роботу,  оформляється актом за формою Н-1.

Як
встановлено судом та не оспорювалося сторонами в судовому засіданні нещасний
випадок стався з ОСОБА_1 15.08.1984 р. об 11:00 годині за таких обставин: при
виході з автобусу потерпіла каблуком зачепилася за обшивку сходинки,  від чого втратила рівновагу та випала з
автобусу,  коли той почав рух,  ударившись хребтом об бардюру. З матеріалів
справи вбачається,  що розслідування
даного нещасного випадку керівництвом Куйбишевської районної інспекції
держстраху не проводилося тривалий час і ОСОБА_1 з цього приводу до суду не
зверталася. 10.06.1986 р. складено акт розслідування нещасного випадку,  що стався з ОСОБА_1 15.08.1984 р.,
за формою П.Т. (побутова травма),  який є дійсним по теперішній час,  а 21.10. 1986 р. - акт про нещасний випадок
на виробництві за формою Н-1,  з яким
потерпіла звернулася до відповідача з метою отримання страхових виплат і в
якому не зазначено,  що нещасний випадок
стався під час виконання своїх трудових обов'язків (а.с. 10). Згідно пенсійному

посвідченню останній призначено пенсію по 3 групі інвалідності від
трудового каліцтва з 01.10.1991 р. і безстроково,  а висновком МСЕК від 17.09.1991 р. потерпілій
встановлено 50% втрати працездатності (а.с. 9, 11).

Як
пояснила апеляційному суду ОСОБА_1 з першим актом,  який свідчив про те,  що нещасний випадок від 15.08.1984 р. не
пов'язаний з виробництвом,  вона не
погодилася і почала скаржитися у різні інстанції,  але не до суду. Через деякий час було
складено акт за формою Н-1,  на підставі
якого вона вперше пройшла огляд на МСЕК у жовтні 1986 p.,  де її визнали інвалідом 2 групу від трудового
каліцтва внаслідок травми від 15.08.1984 p.,  від якої вона відмовилася і продовжувала
працювати агентом держстраху. Незважаючи на часткову втрату професійної
працездатності,  щомісячні платежі на
відшкодування втраченого заробітку їй за місцем роботи виплачувати
відмовилися,  з вказаної причини у
відповідача не було заведено на неї особистої справи,  яку можна було б передати відповідачу після
01.04.2001 р. для виплати страхових виплат.

За таких
обставин апеляційний суд вважає,
що,  відмовляючи ОСОБА_1 у
прийнятті документів для призначення і виплати страхових виплат у зв'язку з
пошкодженням здоров'я на виробництві,
відповідач діяв в межах вимог,
передбачених законом,  оскільки
потерпілій було видано 2 акти розслідування нещасного випадку,  що стався з нею 15.08.1984 p.,  які суперечать один одному і ні один з них не
був визнаний недійсним або скасований.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав вірну
правову оцінку та правильного вирішив спір.

Доводи
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не має,  а доводи скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307-308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 27 лютого 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.