Справа № 22-1001      2007 р.                                    Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія     27                                                                              Федчишена
Доповідач   Пашенко Л.В.
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.

Суддів: Пашенко
Л.В.. Мартьянової Л.І.

При секретарі:
Пшеничній Л.В.
Розглянувши у відкритому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

На
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 08 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС
України у Вінницькій області,  Державного
казначейства України,  старшого
оперуповноваженого ВДСБЕЗ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області
ОСОБА_2 про захист честі,  гідності,  ділової репутації,  спростування недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до УМВС України у
Вінницькій області,  Державного
казначейства України,  старшого оперуповноваженого
ВДСБЕЗ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про захист
честі,  гідності,  ділової репутації,  спростування недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди.

В заяві
зазначав,  що протягом 2004-2005 років
він неодноразово звертався до Бершадського РВ з заявами про порушення
кримінальної справи за фактами зловживань службовим становищем директором ПСП
«Війтівське» ОСОБА_3. ,  директором ТОВ
«Жорняки» ОСОБА_4. та головою СФГ «Новосулківське» ОСОБА_5. . Однак,  Бершадський РВ виносив постанови про відмову
у порушенні кримінальної справи за п.2
ст. 6 КПК України,  які
скасовувались прокурором Бершадського району та прокурором Вінницької області

При
цьому у матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи поширювалися
відомості,  які не відповідають
дійсності,  принижують його честь,  гідність та ділову репутацію,  а саме: про те,  що спадщина на земельні та майнові паї діда
ОСОБА_1.  - ОСОБА_6.,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  нікому з родичів не оформлялась,  земельний пай знаходиться у використанні в
онука,  орендна плата за майновий пай не
виплачується в зв'язку з не оформленням спадщини; та те,  що в ході перевірки матеріалів встановлено,  що на даний час в рамках проведення розподілу
майнового фонду бувшого КСП агрофірма «Війтівська» між спілками співвласників і
власниками по акту прийому-передачі від 22.02.2005 року спілці «Іва» виділено
майна в натурі на суму 42012 грн.

Тому
просив визнати вищевказані відомості такими,
що не відповідають дійсності,
ганьблять його честь,  гідність і
ділову репутацію та зобов'язати УМВС

України   у
Вінницькій   області   та
старшого   оперуповноваженого   ВДСБЕЗ Бершадського РВ ОСОБА_2 спростувати
вказану неправдиву інформацію та стягнути моральну шкоду у розмірі по 1600 грн.
з кожного відповідача.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 08 лютого 2007 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду,  як постановлене з порушенням вимог
закону,  скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
позивача та представника відповідача - УМВС України у Вінницькій області,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення по слідуючих підставах.

Вирішуючи
спір,  суд встановив,  що в

постановах
про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.03.2005 року та від
10.05.2005 року (а.с. 6-7,  10-14),  які були винесені старшим оперуповноваженим
ВДСБЕЗ Бершадського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 і на які
вказує позивач,  містилася інформація про
те,  що спадщина на земельні та майнові
паї діда ОСОБА_1.  - ОСОБА_6.,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 нікому з родичів не
оформлялась,  земельний пай знаходиться у
використанні в онука,  орендна плата за
майновий пай не виплачується в зв'язку з не оформленням спадщини.

В

постановах
також було зазначено,  що в ході
перевірки матеріалів встановлено,  що на
даний час в рамках проведення розподілу майнового фонду бувшого КСП агрофірма
«Війтівська» між спілками співвласників і власниками по акту прийому-передачі
від 22.02.2005 року спілці «Іва» виділено майна в натурі на суму 42012 грн.

Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові №7 від 28.09.1990 року
«Про застосування судами законодавства,
що регулює захист честі,  гідності
і ділової репутації громадян та організацій» (п.п.3, 4) при розгляді справ
вказаної категорії суди повинні з'ясувати,
чи поширені відомості,  про
спростування яких пред'явлений позов,  чи
порочать вони честь,  гідність або ділову
репутацію позивача та чи відповідають дійсності та враховувати,  що в порядку цивільного судочинства не можуть
розглядатися позови про спростування відомостей,  які містяться у вироках та інших судових
рішеннях,  а також у

постановах
слідчих та інших відповідних органів,
для оскарження яких законом встановлено інший порядок.

Врахувавши
вищевказані обставини,  роз'яснення
Верховного Суду України та вимоги
ст.  ст.  277,
1167 ЦК України,  суд дійшов правильного висновку про відмову
позивачу в задоволені його вимог,
оскільки відомості,  про
спростування яких,  як недостовірних і
неправдивих,  просив позивач,  містяться саме в вищеназваних

постановах
про відмову в порушенні кримінальної справи,
а не в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи №97,  які були оглянуті судом в судовому
засіданні,  і ці відомості є висновком на
підставі зібраних документів і пояснень в ході перевірки звернення.

При
цьому,  судом було враховано також і
те,  що позивач не довів відповідними
доказами факт поширення відповідачами вказаних відомостей.

Відмовляючи
в задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди,  суд вірно виходив з того,  що в діях відповідачів не вбачається
неправомірності чи порушень законності.

Рішення суду
відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Посилання
позивача в апеляційній скарзі на порушення його права,  оскільки рішення суду було постановлено в
судовому засіданні у його відсутність в зв'язку з хворобою,  колегія суддів до уваги не приймає,  так як в попередніх судових засіданнях
позивач був присутній,  давав пояснення
по суті позовних вимог та подав суду заяву

про
розгляд справи в його відсутність (а.с. 158). Що стосується доданої до скарги
ксерокопії листка непрацездатності (а.с. 211),
то в даному документі відсутній діагноз захворювання позивача. Копія
поштового повідомлення (а.с. 212) також не може бути прийнята до уваги,  оскільки вона свідчить лише про те,  що Ленінським райсудом м.  Вінниці
не була прийнята телеграма,  так як в ній
не було зазначено прізвище особи адресата,
але позивачем не надано самого тексту телеграми,  яка надсилалась суду.

Решта
доводів апеляційної скарги також безпідставні,
необгрунтовані і висновків суду не спростовують.

Щодо
заяви ОСОБА_1. ,  в доповнення до
апеляційної скарги,  про повернення
державного мита (судового збору),
сплаченого у більшому розмірі (71, 50 грн.),  ніж встановлено законом,  то дана заява є безпідставною,  оскільки згідно Декрету Кабміну України «Про
державне мито» (підпункт «ж» п.1  ст. 3)
ставка державного мита із позовних заяв про розгляд питань захисту честі та
гідності (немайнового характеру) становить 1 неоподатковуваний мінімум доходів
громадян,  тобто 17 грн. (відповідно при
подачі апеляційної скарги - ставка - 8, 50 грн.),  а з аналогічних позовних заяв з додатковою
самостійною вимогою про відшкодування моральної шкоди,  крім вищезазначеної суми держмита повинно
бути сплачено ще й ставка держмита в залежності від розміру ціни позову (розміру
моральної шкоди). З матеріалів справи видно,
що позивач просив стягнути з двох відповідачів моральну шкоду в розмірі
1600 грн. з кожного,  тобто загальна сума
моральної шкоди ним визначена в розмірі 3200 грн.. Тому в даному випадку ставка
мита з вимоги про відшкодування моральної шкоди,  відповідно до Декрету Кабміну,  становить 5% ціни позову,  або 160 грн.. Відповідно при подачі
апеляційної скарги позивачу належало сплатити державне мито в сумі 8, 50 грн. з
вимог немайнового характеру про захист честі і гідності та 80 грн. з вимог про
відшкодування моральної шкоди,  а всього
88, 50 грн.,  відповідно до п.10 ч.1  ст. 80 ЦПК України. Оскільки при подачі
апеляційної скарги позивачем було сплачено держмито в сумі лише 17 грн.,  то ухвалою суді апеляційного суду від
10.04.2007 року вірно було надано ОСОБА_1
строк для доплати держмита в сумі 71, 50грн.. Тому доплата цієї суми
держмита позивачем не є переплатою і поверненню позивачу не підлягає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 08 лютого 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом двох
місяців з дня проголошення.