Справа № 2420                                  Суддя 1-ї ін.-
- 18                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007р. Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -
Стратіло В.І., Резнікова Л.В.

При
секретарі-.Кошмак Т.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ЗАТ «ПроКредитБанк»

На
рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 20 грудня 2006 року

За
позовом Закритого акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

14.11.2005
року ЗАТ «ПроКредитБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві
позивач зазначав, що 29.10.2004 року між банком та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, згідно з яким банк зобов»язався надати останньому грошові
кошти в сумі 9 000 доларів США
на строк 24 місяці, а ОСОБА_1 зобов»язався сплатити кредит та відсотки в
розмірі 21% річних в порядку та строки згідно графіка повернення кредита, який є
невід»ємною частиною кредитного договору.

Згідно з
даним графіком відповідач повинен був вносити щомісячно відповідну суму на
погашення кредиту та відповідний відсоток.

На
забезпечення зобов»язань відповідача ОСОБА_1 29.10.2004 року укладено договори
поруки між ЗАТ «ПроКредитБанк» та громадянами ОСОБА_2 ОСОБА_3 ( з кожним
окремий договір), а 17.01.2005 року - між ЗАТ «ПроКредитБанк" та ОСОБА_4

Згідно з
даними договорами поруки вказані особи, протягом трьох днів з дня одержання
повідомлення банка про порушення позичальником взятих на себе зобов»язань по
погашенню кредита,
зобов»язуються погасити суму заборгованості по кредитному договору.

Позивач
свої зобов»язання по договору виконав, передавши позичальнику зазначену вище
суму кредиту.

Разом з
тим, платежі в погашення кредиту та сплати відсотків за його користування, в
порушення ст.526 ЦК України
та п.п. 1.1, 2.1 Кредитною договору відповідачем не здійснювались

Згідно з
пунктами 3.6, 5.1,5.2 Кредитного договору при простроченні платежу або його
частини позичальник повинен сплатити на користь кредитора пеню в розмірі 0.5%
від суми прострочених зобов»язань.

У разі
виникнення прострочення заборгованості більш ніж на 3 дня, кредитор набуває
права вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним.

Позивач
просив стягнути з відповідача ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на
користь ЗАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 57364
грн.;

В судовому
засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_1 позовні
вимоги не визнав. Зазначав, що дійсно бажав отримати кредит в банку, підписував
якісь документи, але фактично гроші йому не були надані і він їх не отримував.

Представник
позивача в судовому засіданні просила в задоволенні позову ЗАТ «ПроКредитБанк»
відмовити.

Відповідач
ОСОБА_4 позов не
визнав, пояснив, що дійсно підписав договір поруки за ОСОБА_1 Проте останній
говорив йому, що фактично грошей не отримав.

Представник
ОСОБА_4 за дорученням
підтримала доводи свого довірителя.

Відповідачка
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що дійсно, на прохання ОСОБА_4, підписала
договір поруки за ОСОБА_1
Підписаний договір вона не читала, його копії не отримувала. Вважала, що
вона була введена в оману і тому просить не стягувати з неї відповідні грошові
суми.

Відповідачка
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала. Дала аналогічні пояснення.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька від 20 грудня 2006 року позовні вимоги ЗАТ
«ПроКредитБанк» задоволені частково.

З
ОСОБА_1 на
користь ЗАТ «ПроКредитБанк» стягнуто 57938 грн.06 коп. та витрати на
інформаційно-технічний збір.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Вказаним
судовим рішення скасовані також ухвали суду від 25.12.2005 р. про накладання
арешту на автомобіль ВАЗ-2101, який належить на праві власності ОСОБА_2 та на
квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

В
апеляційній скарзі ЗАТ «ПроКредитБанк» ставить питання про скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову банку до всіх
відповідачів в солідарному порядку.

Апелянт
вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права та не у
відповідності з обставинами по справі.

Суд
дійшов помилкового висновку про те. що строк дії договорів поруки припиняється
через шість місяців з моменту їх укладання.

Заслухавши
доповідача, представника банка, представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4, відповідачку
ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення, з наступних підстав.

Стягуючи
грошові суми по кредитному договору лише з позичальника ОСОБА_1 та відмовляючи у
стягненні простроченої по кредитному договору суми з поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
солідарному порядку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.4
ст. 559 ЦК України,
у разі, якщо в договорі    поруки    не
встановлено    строк    припинення    поруки,
вона    припиняється

(закінчується),   якщо
кредитор   протягом   шести
місяців   від   дня
настання   строку виконанання
основного зобов»язання не пред»явить вимог до поручителя.

Суд
встановив, що в договорах поруки укладених банком з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 строк
закінчення договорів поруки не оговорений.

Встановивши
зазначене, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк для пред»явлення вимог
до поручителів слід рахувати від дня укладання даних договорів, тобто від
29.10.2004 р. та 17.01.2005 року.

Оскільки
вимоги до поручителів банком пред»явлені у листопаді 2005 року, суд вважав, що
позивачем пропущений шестимісячний строк, встановлений законом для пред»явлення
вимог кредитором до поручителів.

У
зв»язку з цим дійшов висновку, що вимоги позивача до поручителів стосовно
погашення зобов"зання ОСОБА_1 перед банком, задоволенню не підлягають.

Проте з
даним висновком погодитись неможно, оскільки він не відповідає нормам
матеріального законодавства та обставинам справи.

Зазначене
є підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового рішення,
відповідно до положень ст..
309 ЦПК України.

У
зв"язку з цим рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 20 грудня
2006 року підлягає скасуванню , з ухваленням нового рішення по суті позовних
вимог.

Згідно
зі ст. 526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Розглядаючи
справу по суті, суд першої інстанції встановив, що 29.10.2004 року між ЗАТ
«ПроКредитБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Д-2211/10.04, згідно з
яким останній отримав грошовий кредит в сумі 9000 доларів США строком на 24
місяці,( тобто по 29 жовтня 2006 року) з відсотковою ставкою 21% річних.(
а.с.5,6)

Відповідач
ОСОБА_1 в судовому
засіданні не заперечував проти того, що дійсно бажав отримати в кредит
зазначену суму для задоволення особистих потреб. З цією метою звернувся до ЗАТ
«ПроКредитБанк». Власноручно у приміщенні банку підписав якісь документи. Після
пред»явлення в суді першої інстанції відповідачу кредитного договору, він не
заперечував, що в ньому міститься його особистий підпис.

ОСОБА_1
не заперечував також і проти того, що його особистий підпис міститься у заяві
на видачу готівки № 454-163 від 29.10.2004 року, на підставі якої у касі банку
отримано 47758 грн.50 коп., що є еквівалентом 9000 доларів США

Зазначене
дає підстави вважати , що ОСОБА_1 отримав грошові кошти за кредитним договором
і на нього має бути покладена відповідальність по виконанню даного договору.

Доводи
ОСОБА_1 про те, що ним фактично гроші не отримані не молена прийняти до уваги,
оскільки вони не підтверджені переконливими доказами і спростовуються вказаними
вище обставинами.

Згідно з п.п.
5.1, 5.1.1 вказаного вище Кредитного договору, - у разі виникнення прострочення
заборгованості більш ніж на 3 дня, кредитор набуває права вимагати дострокового
погашення кредиту та інших нарахувань за ним.

З
пояснень сторін, обставин, матеріалів справи видно, що позичальник не вносив
грошових сум на погашення боргу.( а.с.21)

У зв"язку з цим банк
вправі був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості та
відповідних виплат по даному договору до закінчення строку виконання основного
зобов"язання.

Згідно
зі ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов»язку.

Поручитель
відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Поручителем
може бути одна особа або кілька осіб.

З
матеріалів справи вбачається, що 29.10.2004 р. між банком та ОСОБА_2 укладений
договір поруки № Д 2211/10.04

2004
р. між банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки №
Д-2211/10.04.-ДП-2.

2005
року між банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки №
Д-2211/10.04-ДП-3.( 8-10)

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
заперечували проти того, що ними були укладені та власноручно підписані вказані
вище договори поруки.

Уклавши
зазначені договори, вказані особи поручились перед банком за виконання
зобов"язань по договору боржником ОСОБА_1 і взяли на себе відповідальність
(солідарну) за повернення суми кредиту нарахованих відсотків за користування
кредитом та штрафних санкцій.

Посилання
на те, що підписуючи договори поруки, вони їх не читали, не є переконливими і
не можуть бути підставою ддля звільнення від відповідальності за невиконання
договору.

Згідно зі
ст. 554 ЦК України,
п. 2.1 п.3.1 вказаних договорів поруки, у разі невиконання або неналежного
виконання позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору,
поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на
всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Згідно з ч.1,
ч.4 ст.559 ЦК України,-

Порука
припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання. ( тобто із
закінченням виконання зобов'язання)

Порука
припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

У разі,
якщо такий строк не встановлено, порука припиняється (закінчується), якщо
кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Згідно з
п. 4.1 вказаних вище договорів поруки, договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення
зобов"язання. При цьому сторони констатують, що строк закінчення цього
договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного
погашення заборгованості позичальника по кредитному договору.

Згідно з
п. 1.1 Кредитного договору кредит видавався на 24 місяці і момент повного
погашення заборгованості позичальником мав наступити 29.10.2006 року.

Згідно
із вказаними вище нормами права та умовами договору, кредитор мав протягом
шести місяці після 29.10.2006 року (від дня настання строк) виконанання
основного зобов'язання) пред»являти вимоги до поручителів.

З
матеріалів справи вбачається, що банком заявлені такі вимоги, ще в листопаді
2005 року, тобто до дня настання останнього строку виконання основного
зобов»язання, у зв»язку з тим, що боржник несумлінно ввиконував свої обов»язки
по договору з моменту його укладання.

Зобов»язання
не виконані боржником як станом на 26.10.2006 р., так і на теперішній час.

З
наведеного вбачається, що банком не пропущений встановлений законом строк для
пред»явлення вимог до поручителів боржника і тому він вправі ставити питання
про стягнення грошових коштів по зобов»язанням за кредитним договором з
боржника та його поручителів солідарно.

У зв"язку з
цим позов підлягає задоволенню.

Крім
того, відповідно до положень ст.ст. 79-81, 88 ЦПК України з відповідачів на
користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов"язані з оплатою
держмита в сумі 573 грн. 64 коп ( а.с.23).; та з відповідачів на користь
держави підлягає стягненню 30грн. за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись
CT..CT. 526,553,559 ЦК України. ст..ст.307, 309, 313-316 ЦПК
України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 20 грудня 2006 року скасувати,
ухваливши нове рішення.

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» солідарно 45450 грн ( сорок п"ять тисяч чотириста
п"ятьдесят гривнів).- заборгованість по кредитному договору;

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» солідарно 5673.68 ( п"ять тисяч шістьсот сімдесят три .68
коп).- відсотки за користування кредитом;

Стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства
«ПроКредитБанк» солідарно 6240 грн.74 коп ( шість тисяч двісті сорок гривнів 74
коп.).- пеня за порушення договірних зобов"язань.

Стягнути
з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користі.

Закритого
акціонерного товариства «ПроКредитБанк»   судові
витрати, пов"язані з

оплатою держмита
всього в сумі 573 грн.64 коп. ( п»ять сот
сімдесят три) грн. 64 коп.: по 143.41 грн. ( сто сорок три грн.. 41 коп.) з
кожного.

Стягнути   з
ОСОБА_1,   ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь держави всього 30( тридцять) гривнів - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи: по 7.50 грн. ( сім гривнів
50 коп.) з кожного .

Рішення
може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з дня його проголошення.