УХВАЛА

ІMEНЕМ  УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року                                                                                                     м.  Ужгород

Колегія
суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області  в
складі:

Головуючого -
Дроботі В.В.,

суддів - Кеміня
М. П.,  Фазикош Г.В.,

при секретарі -
Шпонтак В.В.,

з участю
апелянта ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення
Тячівського районного суду від 24 липня 2007 року,  -

встановила:

ОСОБА_2  пред'явила до ОСОБА_1 позов про зміну розміру аліментів.

Позивачка
зазначала,  що рішенням Тячівського
районного суду від 22 грудня 2000 року з відповідача на її користь на утримання
доньки ОСОБА_3 стягується чверть усіх видів заробітку відповідача. Посилаючись
на те,  що цього утримання після початку
навчання дитини у загальноосвітній школі явно недостатньо,  а відповідач має мінливий заробіток,  позивачка просила змінити розмір аліментів,  стягуючи їх у твердій грошовій сумі щомісячно
у розмірі 350 грн..

Рішенням
суду з відповідача на користь позивачки постановлено стягувати по 300 грн.
щомісячно на утримання її доньки до досягнення нею повноліття.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати і ухвалити нове про
відмову у позові. Вказує на те,  що
висновок суду про його спроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі є
недоведеним,  а застосування судом  ст.
182 СК України є неправомірним.

Колегія
вважає,  що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом першої
інстанції правильно встановлені слідуючі обставини справи.

Постановою
Тячівського районного суду від 22 грудня 2000 року з відповідача на користь
позивачки на утримання їх доньки ОСОБА_3 стягується чверть усіх видів
заробітку.

Дитина
сторін є школяркою і потребує додаткових коштів для навчання та гармонійного
розвитку.

Вона
проживає з матір'ю,  яка не має власного
майна та постійного місця роботи.

Відповідач
знаходиться у таких саме умовах,  але є
працездатним.  Окрім того,  він має нерегулярний,  мінливий дохід.

Враховуючи:
зазначені обставини та вимоги  ст.  ст.
184,  192 Сімейного кодексу
України суд вірно змінив розмір аліментів,
визначивши його у твердій грошовій сумі.

Доводи скарги до
уваги прийняті бути не можуть.

Хвороба   відповідача
не   потягла   за
собою   зниження   його
працездатності,

Справа
№22-1429/07                                                                                                    Категорія
36

Головуючий у І
інстанції: Решетар В.І.

Доповідач :
Дроботя В.В.

відповідач
згідно медичної довідки не обмежений у здатності виконувати будь-яку фізичну чи
розумову працю.

Мати
відповідача є пенсіонеркою за віком і за її пенсійне забезпечення дбає
насамперед держава.

Надання
матеріальної допомоги неповнолітній дитині є обов'язком кожного батька,  а визначення судом аліментів у розмірі 300
грн. у сучасний період відповідає засадам справедливості та розумності.

Враховуючи наведене,  колегія відхиляє апеляційну скаргу
відповідача.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Тячівського районного суду від 24 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.