Справа №33ц-1983 кс 07
АПП: Головуючий у першій інстанції Лазаренко В.В.
Доповідач Червинська М. Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11
грудня    2007 року                                                                       м.  Донецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: Червинської М. Є.,

Лоленко А.В.,  Біляєвої
О.М.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною ОСОБА_1 на
рішення Солом"янського районного суду м.
Києва від 20 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м.  Києва від 24 жовтня 2005 за позовом ОСОБА_1
до голови вільної профспілки машиністів України ОСОБА_2,  вільної профспілки машиністів України про
визнання незаконними наказів про звільнення, зобов"язання видати наказ про
звільнення за власним бажанням,
зобов"язати видати копії наказів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2001 року позивач ОСОБА_1  звернувся до
суду з позовом в якому просив зобов'язати відповідача видати наказ про
скасування наказів про його звільнення від 25.04.2001 року та від 26.04.2001
року як таких,  що не відповідають
вимогам  ст.  ст. 47,
252 КЗпП України,  видати наказ
від 26 квітня 2001 року про його звільнення за власним бажанням з 26 квітня
2001 року,  видати йому завірені копії
зазначених вище наказів,  також просив
стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

Зазначав,  що він був незаконно звільнений з займаної
посади 26.04.2001 року за прогули на підставі п.4  ст. 40 КЗпП України,  що змусило його звернутися до суду з позовною
заявою про поновлення на роботі. Під час розгляду позову про поновлення на
роботі між сторонами було укладено мирову угоду на виконання якої відповідачем
було винесено наказ про звільнення з власним бажанням датованим 25.04.2001
року. Позивач посилався на те,  що
зазначений наказ було видано наприкінці червня 2001 року,  а не як зазначено в наказі 25.04.2001
року,  крім того цей наказ не відповідає
вимогам  ст.  ст. 47,
252 КЗпП України,  і його було
винесено без скасування наказу про звільнення від 26.04.2001 року,  що є грубим порушенням чинного законодавства.
Позивач також посилався на те,  що
зазначеними діями йому заподіяна істотна моральна шкода, яку він оцінює в 10
000 гривень і просив стягнути цю суму з відповідача оскільки порушення
відповідачем трудового законодавства та етичних норм при виданні наказів про
звільнення,  недотримання етичних норм
при оформленні домовленостей досягнутих в судовому засіданні 27.06.2001 року
негативно вплинуло на стан його здоров"я та нормальний ритм життя,
перешкоджало виконанню трудових обов'язків,
впливало на емоційний та психологічний стан.

Рішенням
Солом"янського районного суд м.
Києва від 20 квітня 2005 року позов ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано незаконним наказ
№ 2-к від 25 квітня 2001 року про звільнення ОСОБА_1  з 14 березня 2001 року за власним
бажанням.  Вільну профспілку машиністів
України зобов"язано видати ОСОБА_1
належним чином завірену копію наказу № 2-квід 26 квітня 2001 року.В
решті позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено.

Ухвалою
апеляційної суду м.  Києва від 24 жовтня
2005 року,  рішення суду першої інстанції
залишено без зміни.

В
касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції,  посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування норм
матеріального та процесуального закону.

Колегія
суддів дійшла до висновку,  що підстави
для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Оскаржувані
судові рішення суду постановлені із додержанням норм процесуального та
матеріального права,  доводи касаційної
скарги не спростовують висновків суду.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судових рішень.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
ст.
ст.  332,  336,
337 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу   ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Солом"янського районного суду м.
Києва від 20 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду м.  Києва від
24 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.