АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем   України

30
травня 2007 року                                                                                                     м.  Суми

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ в касаційному провадженні Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
- Жмаки В.Г.,

суддів                  - Білецького О.М. ,

Дубровної В.В.,

Лузан Л.В.,

Шевченка В.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.  Суми справу за
позовом Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків

і за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договорів недійсними

за
касаційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» на рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 13 квітня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області від 5
серпня 2004 року,

встановила:

В
березні 2002 року ЗАТ
«Промінвестбанк» звернувся з позовом в якому,
посилаючись на порушення ОСОБА_1 умов договорів про підготовку бакалавра
з економіки на платній основі №185
від 12 липня 1996 року і №234 від 31 липня 1996 року та
кредитного договору №17-1147/2
від 3 липня 2000 року і
додаткової угоди до нього №28-КР/1 від
29 січня 2001 року,  просив стягнути з вказаного відповідача на
користь банку понесені витрати на навчання і виплату стипендії,  а також прострочені відсотки за користування
кредитом та пеню за неналежне виконання умов кредитного договору,  всього -20409
грн.43 коп.

У
зустрічному позові ОСОБА_1. просив визнати вказані договори недійсними з
підстав недосягнення ним на час укладення договорів про навчання віку,  з якого настає повна дієздатність,  а також з підстав укладення кредитного
договору під примусом.

Рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2004
року відмовлено у задоволенні позову ЗАТ «Промінвестбанк»,  а зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Справа № 33-ц-90  Категорія -32

Головуючий у 1-й інстанції-
Тімошенко Н.В. Суддя-доповідач -
Білецький О.М.

Визнано недійсним кредитний договір                     №17-1147/2 від 3
липня 2000
року,

укладений
між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1.

Перераховані
банком з вкладного рахунку НОМЕР_1
в головному операційному управлінні «Промінвестбанку» кошти в розмірі 9795 грн. залишені у
власності банку.

Зобов'язано
банк повернути ОСОБА_1.
340 грн. 96 коп.
сплачених відсотків за користування кредитом та 90 грн. сплаченого кредиту,
всього - 430 грн.96 коп.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
про визнання недійсними договорів про підготовку бакалавра з економіки на
платній основі відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області від 5
серпня 2004 року
зазначене рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

В
касаційній скарзі ЗАТ «Промінвестбанк»,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
і порушення норм процесуального права,
ставить питання про скасування вказаних судових рішень в частині відмови
у задоволенні позовних вимог банку і в частині задоволених позовних вимог
ОСОБА_1. та просить
направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія
суддів вважає,  що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з
ч.1  ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи
зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору,  суд першої інстанції виходив з того,  що він укладений ОСОБА_1. вимушено. Така
позиція узгоджується з вимогами  ст. 57
УРСР.

Апеляційний суд
обгрунтовано погодився з таким висновком місцевого суду.

Наведені
у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судових інстанцій у цій
частині.

У той же
час,  при вирішенні вимог ЗАТ
«Промінвестбанк» про відшкодування збитків судами допущено порушення норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно
до  ст.
ст. 202,  203 ЦПК України 1963 року,  який діяв на час вирішення,  спору,
рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.  В ньому,
крім іншого,  повинні бути
зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того,  згідно з пунктами 4,
7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 «Про судове
рішення» (з наступними змінами) постановлене у справі рішення має бути гранично
повним,  ясним,  чітким.

Однак
місцевий суд зазначених вимог                      не
дотримався і при ухваленні рішення

не
вказав обставин виконання сторонами договорів щодо навчання,  фактичного розміру понесених банком
витрат,  не з'ясував характер
правовідносин у цій частині та не дав їм належної оцінки з точки зору вимог
чинного законодавства щодо виконання зобов'язань.

Апеляційний
суд на вказані вище порушення,  які
допустив суд першої інстанції,  уваги не
звернув і також порушив норми процесуального права.

Відповідно
до  ст. 313 ЦПК України 1963 року,  в редакції Закону від 21 червня 2001 року,  ухвала апеляційного суду також має містити
мотиви,  за якими цей суд дійшов свого
висновку і посилання на закон,  яким він
керувався. При відхиленні апеляційної скарги в ухвалі повинно бути зазначені
конкретні обставини й факти,  якими
спростовуються наведені в ній доводи.

Ухвала
суду апеляційної інстанції в частині вирішення скарги ЗАТ «Промінвестбанк» цим
вимогам не відповідає. В ній взагалі відсутня будь-яка оцінка договорів про
підготовку бакалавра з економіки на платній основі.

Така
невідповідність рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в
частині вирішення позовних вимог ЗАТ «Промінвестбанк» вищезазначеним вимогам
свідчить про порушення цими судами норм процесуального права,  що згідно зі
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з направленням справи
в цій частині на новий розгляд.

Керуючись  ст. 335,
п.2 ч.1  ст.  336,  338 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну
скаргу Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

Рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 13 квітня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 5 серпня 2004 року в частині
вирішення позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків
скасувати,  а справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання договорів
недійсними рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишити
без зміни.