Справа №22-1593   2007р.                                                     Головуючий
у І інст. Сушко Н.В.
Категорія   34                                                                           Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

З
вересня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:
Юхименка А.Г.

Суддів :
Богонюка М. Я.,  Цяцяка Р.П.

При секретарі:
Раб О.В.

З участю: сторін
та їх адвокатів розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської області від 6 березня 2007 року;

встановила:

Позивач
ОСОБА_2 в липні 2001 року звернулась до колишнього чоловіка ОСОБА_1 з позовом
про поділ сумісного майна,  нажитого під
час перебування в шлюбі. З цим позовом в одне провадження було об"єднано
її ж позов в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 про
поділ двохкімнатної квартири,  належної
їм трьом на праві сумісної приватної власності.

В
процесі слухання справи до участі в ній в якості третіх осіб були притягнуті
ОСОБА_4,  ОСОБА_5. ОСОБА_6 і ОСОБА_7,  які разом з відповідачем ОСОБА_1 були
співзасновниками Товариств з обмеженою відповідальністю „Краяни РГЕ" і
„Тандем".

Оскаржуваним
рішенням позов задоволено.

Позивачу
ОСОБА_2 і її дочці ОСОБА_3 виділено двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю
101225 гривень. При цьому визнано право власності на вказану квартиру за
позивачем ОСОБА_2 на 2/3 частки,  та за
її дочкою ОСОБА_3 - на 1/ 3 частку.

Спільне майно
подружжя поділено в такому порядку.

Визнано
за позивачем ОСОБА_3 право власності на 12 частки,  що належала ОСОБА_1 в ТзОВ „Краяни РГЕ"
у розмірі 5% статутного фонду,  що в
грошовому виразі складала 76320 гривень 70 коп. (5% від вартості належного даному
товариству майна: приміщень ресторану „Під аркою" та магазину
„Діоніс").

Визнано
за позивачем ОСОБА_3 право власності на 12 частки,  що належала ОСОБА_1 в ТзОВ „Тандем" у
розмірі 16, 5 % статутного фонду,  що в
грошовому виразі складала 148747 грн. 40 коп.

Виділено
відповідачу ОСОБА_1 будинковолодіння АДРЕСА_2,
вартістю 314606 гривень,  а також
майно: пральну машину „Ардо" вартістю 870 грн.,  холодильник „Снайге" вартістю 1330
грн.,  мікрофильову піч „ДаеВоо"
вартістю 338 грн. і морозильну камеру „Гіочел" вартістю 1750 грн.

Стягнуто
з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі
115705 грн. 33 коп.,  1509 грн. 90 коп.3а
проведення будівельно-технічної експертизи,
51 грн. судових витрат та судових витрат в дохід держави в розмірі 578
грн. 52 коп.

Додатковим
рішенням цього ж суду від 20 березня 2007 року припинено право власності
відповідача ОСОБА_1 на 1/3 квартири АДРЕСА_1 та зобов"язано ОСОБА_1
грошову компенсацію в розмірі 115705 грн. 33 коп. покласти на депозитний
рахунок суду.

Достягнуто
з відповідача в користь держави 1121 грн. 48 коп. судових витрат,  17 грн. державного мита та 30 грн. за ІТЗ.

Рішення
оскаржив відповідач ОСОБА_1,  просить
його скасувати та ухвалити нове,  яким
поділити спільне майно таким чином: виділити йому будинковолодіння

АДРЕСА_2 та
квартиру АДРЕСА_1,   а він платить
вартість часток позивача та дочки в сумі 128173 грн. за мінусом вартості
літньої кухні та гаражу при будинковолодінні АДРЕСА_2,   а позивачу просить виділити холодильник та
морозильну камеру. Також просить стягнути з позивача 5000 гривень,   що становлять половину вирученої від продажу
автомобіля „Сеат-Ібіза" та 4500 грн. за половину вартості меблевого
гарнітуру „Полонез" та відмовити у визнанні за позивачем права власності
на 12 частки,   що належала йому в ТзОВ
„Краяни-РГЕ" та ТзОВ „Тандем". При цьому він просить врахувати,   що будинковолодіння АДРЕСА_2 на час його
придбання з позивачем мало 70% готовності,
його будівництво він закінчив після розлучення,   збудував літню кухню та гараж,   квартиру по АДРЕСА_1 слід залишити
йому,   оскільки позивач придбала собі
квартиру в м.  Трускавці,   а дочка не підтвердила необхідність мати
квартиру в М.  Дрогобичі,   ця квартира використовується під офіс фірми
„Краяни РГЕ",   автомобіль та
меблевий гарнітур позивач відчужила,
тому він має право на половину їх вартості,   позивач не має права на частку в товариствах
„Тандем" та „Краяни РГЕ",
оскільки він на день розгляду справи припинив в них членство,   тому позивач до його часток в статутному
фонді товариств не має відношення.

Вислухавши
доповідача,   пояснення сторін та їх
адвокатів,   перевіривши матеріали справи
і доводи скарги,   колегія суддів
вважає,   що її слід відхилити,   виходячи з наступного.

Відповідно
до висновку судово-будівельної експертизи квартира АДРЕСА_1 поділу в натурі не
підлягає,   відповідач має в цій квартирі
незначну частку власності,   відповідач
має для проживання ціле будинковолодіння по АДРЕСА_2,   де й проживає,   тому суд підставно припинив відносно
відповідача право власності на 13 частку цієї квартири,   залишивши її у власності співвласника в
особі позивача та її неповнолітньої дочки (третього співвласника),   яка іншого житла не має та навчається в
М.  Дрогобичі,   тому квартира необхідна їй для проживання.
Покликання апелянта на те,   що квартира
використовується під офіс,   не заслуговує
на увагу,   оскільки статус квартири як
житлового приміщення не змінено,   а
те,   що він у ній не проживає,   свідчить про те,   що вона йому в якості житла непотрібна.
Вказаний висновок суду відповідає вимогам
ст.  365 ЦК України.

Висновки
суду щодо кількості і виду спільного сумісного майна сторін як подружжя та його
поділ також відповідають матеріалам справи та вимогам матеріального права.

Так,   сторони не заперечують,   щоб будинковолодіння по АДРЕСА_2 було
виділено повністю відповідачу ОСОБА_1,
оскільки він в ньому проживає з сім"єю. Також підставно виділено
йому рухоме майно,   що знаходиться у
цьому ж будинку: пральна машина,
холодильне устаткування,
мікрофильовка,   т.я. він цим
майном тривалий час користується.

Покликання
апелянта на те,   що при виділенні йому
вказаного будинковолодіння слід врахувати,
що літня кухня і гараж збудовані ним після розлучення з позивачем,   а тому їх не слід включати в поділ
майна,  - не заслуговують на увагу,   оскільки не знайшли жодного підтвердження в
судовому засіданні та на їх підтвердження в апеляційну інстанцію також не
представлено доказів.

Також не
заслуговують на увагу заперечення апелянта відносно права позивача на половину
часток,   належних йому в
товариствах,   оскільки висновки суду по
цих позовних вимогах стосуються взаємовідносин сторін до їх розлучення,   а розрахунки часток в грошовому виразі,   що підлягають стягненню з відповідача як
фізичної особи,   грунтуються на
висновках експертизи та з врахуванням членства відповідача в цих товариствах на
момент розірвання шлюбу та внесення змін в Статути товариств.

Судом
вирішено спір в межах позовних вимог відносно спірного не розділеного
майна,   відповідач зустрічного позову не
подавав,   тому його покликання на те,   що позивач відчужила один автомобіль,   несплативши йому його частку,  - на висновки суду не впливають.

Висновки
про задоволення позову грунтуються на наявних у справі доказах та показаннях
сторін і свідків,   вони відповідають
вимогам процесуального та матеріального права,
доводи скарги цих висновків не спростовують,   тому її слід відхилити,   а рішення суду залишити без змін.

Керуючись   ст.
ст.  307,   308 ЦПК України,   колегія суддів;

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.