АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1674/2007року                                         Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця   „ 23 "   дня                                                             м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого :
Буленка О.О.

Судців :
Триголова В.М., Бондаревської С.М.

при секретарі:
Барило Я.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2

на
рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до
ВАТ «Лубенський коноплезавод» про визнання ОСОБА_2 права на проживання в
квартирі АДРЕСА_1, надання даної квартири у користування ОСОБА_2 та скасування
наказу ВАТ «Лубенський коноплезавод» № 6 від 14 жовтня 2005 року як такого, що
порушує права неповнолітньої ОСОБА_2.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до
ВАТ «Лубенський коноплезавод» про визнання ОСОБА_2 права на проживання в
квартиріАДРЕСА_1, надання даної квартири у користування ОСОБА_2 та скасування
наказу ВАТ «Лубенський коноплезавод» № 6 від 14 жовтня 2005 року як такого, що
порушує права неповнолітньої ОСОБА_2 відмовлено повністю.

З
рішенням не погодилась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 та подала на
нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення скасувати з тих підстав, що
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та
постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши   матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню.

Відповідно
до ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно
до норм ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян, у період роботи або навчання можуть використовуватися
гуртожитки.

Відповідно
до ст. 132 ЖК України, працівників підприємств, установ та організацій, які
поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання
іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних
причин.

Як
вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3,
померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував в шлюбних відносинах з позивачкою з 31 грудня
1988 року по 6 листопада 1997 року / а.с. - 11, 20, 21 /.

Від
цього шлюбу народилася донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Далі,
судом першої інстанції вірно встановлено, що при розірванні шлюбу між позивачем
та померлим ОСОБА_3, рішенням суду від 19 вересня 1991 року, місцем проживання
неповнолітньої доньки ОСОБА_2 було визначено - проживання з матір'ю.

Померлий
ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ВАТ «Лубенський коноплезавод» з 23
серпня 1980 року по 13 травня 1999 року з тимчасовими перервами трудових
відносин у зв'язку з періодичними звільненнями, і в житлових відносинах з ВАТ
«Лубенський коноплезавод» з 14 лютого 1989 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживав у кімнаті АДРЕСА_1.

Судом
першої інстанції вірно встановлено, що договір найму житлового приміщення між
ВАТ «Лубенський коноплезавод» та ОСОБА_3 не укладався.

Також,
встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_2
проживали і були зареєстровані в гуртожитку до 6 листопада 1997 року, після
чого проживали і були зареєстровані в м. Лубни та с Засулля. В свою
чергу, в даний час позивач з донькою проживають на житловій площі своєї матері
за адресою: АДРЕСА_2 / .а.с. - 7, 70, 120,124 /.

На день смерті
ОСОБА_3 у спірному жилому приміщення проживав один.

Судом
першої інстанції також вірно встановлено, що у відповідності до рішення
виконкому Засульської сільської ради № 113 від 2 жовтня 2006 року, свідоцтва
про право власності від 6 жовтня 2006 року, наказом № 12/1 директора ВАТ
«Лубенський коноплезавод» від 10 жовтня 2006 року, гуртожиток переведено у
житловий будинок, у зв'язку з чим і квартира № 8, у якій попередньо до дня
смерті проживав ОСОБА_3, була переведена в службове приміщення.

В даний
час, у спірному житловому приміщенні проживає голова спостережної Ради
підприємтва ОСОБА_4.

Суд
прийшов до вірного висновку, що надати неповнолітній ОСОБА_2 вкартиру № 8, яка
визнана службовою, не вбачається можливим, відповідно до ст.ст. 118, 119 ЖК
України, оскільки ОСОБА_2 не є працівником ВАТ «Лубенський коноплезавод».

Крім
того, суд першої інстанції дійшов вірного висновку відносно того, що
неповнолітня ОСОБА_2, яка за рішенням суду після розлучення батьків проживала з
матір'ю, після зняття з реєстрації за адресою: квартира АДРЕСА_1, втратила
право на проживання у вказаній квартирі і не набула права на проживання у ній
після смерті ОСОБА_3. Виходячи з цього, суд правомірно визнав відсутність
підстав для скасування наказу № 6 від 14 жовтня 2005 року, виданого директором
ВАТ «Лубенський коноплезавод» про виділення спірної квартири № 8 у користування
ОСОБА_4, оскільки дане рішення було прийнято після сплину шести місяців після
смерті ОСОБА_3.

За таких обставин,
приймаючи до уваги відсутність в апеляційній скарзі доводів, які б
спростовували висновки рішення суду першої інстанції, вірне застосування судом
норм цивільного законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307 ч.1 п.1, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 травня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.