Справа № 22-1135 2007р.                              Головуючий у 1 інстанції: Яворський
п.7                                                                            Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року травня 21 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:       ПетричкАП.Ф.

Суддів:                                                              Мікуш
Ю.Р.,  Бакуса В.Я.

При
секретарі:     Мамчиць О.В.

З
участю:                                                          відповідача
ОСОБА_1.,

адвоката
ОСОБА_3.

розглянувши
в судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

на
рішення Франківського районного суду м.
Львова від 13 лютого 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
стягнення пені за несплату аліментів і визначенню розміру аліментів,  -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням з відповідача в користь позивача стягнено 20492, 37 грн. пені за
несвоєчасну сплату аліментів та встановлено розмір сплати аліментів у твердій
грошовій сумі в 1000 грн. щомісячно.

Не
погодившись із рішенням суду відповідач в апеляційній скарзі послався на
неврахування судом обставин неможливості працевлаштування з вини позивачки та
відсутності його вини в утворенні боргу по сплаті аліментів. Суд необґрунтовано
збільшив розмір стягуваних аліментів та порушив норми процесуального права
вирішивши спір у попередньому засіданні.

Просив скасувати
рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
доповідача,  пояснення відповідача,  обґрунтування адвоката,  перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи
спір,  ухвалюючи рішення і задовольняючи
позовні вимоги,  суд підставно виходив із
встановленої вини відповідача у простроченні сплати стягуваних за рішенням суду
аліментів на утримання неповнолітньої дочки яка проживає з позивачкою,  а також об'єктивності вимоги позивачки щодо
встановлення розміру і стягнення аліментів у твердій сумі з відповідача.

Суд
вірно врахував,  що працездатний
відповідач жодних обґрунтованих доказів не подав щодо проблем з
працевлаштуванням чи відсутності його вини в несплаті визначених йому аліментів
та створення заборгованості.

При цьому суд правильно
керувався роз'ясненнями постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 p. № 3 „Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства,  материнства та стягнення
аліментів".

Колегія
суддів вважає неспроможними доводи апелянта щодо неможливості працевлаштування
через наявність його трудової книжки в матеріалах справи,  яка розглядається судом,  оскільки сам підтвердив,  що не звертався з питанням отримання книжки.
Обставина підтверджує небажання відповідача влаштуватись на роботу. Своїх
прибутків також не легалізує.

Рішення
суду ґрунтується на повно всебічно і об'єктивно з'ясованих обставинах,  відповідає вимогам  ст.
ст.  10, 11, 57,  60,
212,  215 ЦПК України,   ст.
ст.  184,  196 СК України,  доводи апеляційної скарги його не
спростовують,  тому підстав для
скасування рішення нема.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Франківського районного суду м.  Львова
від 13 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців подачею касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.