Справа№22-ц-758   2007р.                    Головуючий
у 1-й інстанції     Куцан В.М.
Категорія 19                                             Суддя-доповідач                         Данильченко Л.О.
РІШЕННЯ

іменем   України

03 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Данильченко Л.О.

суддів -
Ільченко О.Ю.,  Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,  які беруть участь у справі - позивачки
ОСОБА_1,  її

представника ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буринського районного суду від 06
квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової і моральної шкоди та стягнення недоодержаних доходів.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О.,  пояснення апелянта ОСОБА_1,  її представника ОСОБА_2,  які підтримали доводи апеляційної скарги,  вивчивши матеріали справи і доводи
апелянта,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що в той день,  коли згідно своєї черги відповідач випасав
корів на пасовиську,  її корова здохла
від здуття. Після чого вони провели розтин корови на полі та реалізували тушу
за 950 грн. В загибелі тварини позивачка вбачає вину відповідача,  так як він не приглядав за коровами,  не повідомив господарку про неадекватну
поведінку її корови.

За таких
підстав позивачка просила стягнути з відповідача різницю між вартістю корови та
реалізованою тушею 3050 грн.,  неодержані
доходи від здачі молока 1129 грн. та моральну шкоду у сумі 1700 грн.

Рішенням
Буринського районного суду від 06 квітня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення,  яким
задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт
вважає,  що рішення суду не відповідає
дійсним обставинам справи і вимогам закону. При цьому апелянт зазначає,  що відповідач неналежним чином виконував
обов'язки,  покладені на нього і не вжив
дій,  які б могли врятувати

корову,  а саме не поганяв корову
по пасовиську. Крім того,  він не зразу сповістив
власників корови про хворобливий стан тварини,
хоча раніше з іншими тваринами випадки здуття траплялись,  але їх встигали рятувати.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення суду - скасуванню
з постановлениям нового
рішення в зв'язку з слідуючим.

Як
вбачається з матеріалів справи,  чоловіку
позивачки ОСОБА_4 на праві власності належала корова симентальської породи по
кличці Квітка (а.с. 7).

Відповідно
до усної домовленості між мешканцями с.  Хустянка Буринського
району,  власники великої рогатої худоби
по черзі проводять її випас на виділеній сільською радою території пасовища.

На
виконання даних домовленостей,
відповідач ОСОБА_3 31 серпня 2006 року випасав корів. В цей день після
обідньої перерви близько 15 години відповідач прийняв корову позивачки в череду
і продовжував випас.  Після 17
години,  помітивши ознаки здуття у корови
позивачки,  відповідач намагався її
відігнати до господарства позивачки,
однак корова не змогла йти.

Після
повідомлення власників про те,  що
тварина лежить,  корова була вимушено
дорізана власниками на полі.

Згідно
акту розтину трупу корови від 31 серпня 2006 року (а.с. 11),  смерть корови настала від асфіксії в
результаті тимпанії.

При
постановленні рішення суд виходив з того,
що позивачка не довела,  прийняття
яких кормів викликало загибель її корови,
при цьому спеціальні дослідження не були проведені і в теперішній час їх
провести неможливо. Також суд зазначив,
що позивачка не довела вини відповідача в загибелі корови.

При
цьому посилання позивачки на похилий вік відповідача,  в зв'язку з чим він не зміг швидше повідомити
власників корови про випадок,  що
стався,  суд вважав безпідставним,  так як передаючи корову на випас
відповідачу,  позивачка фактично
погодилась з тим,  що саме він,  з урахуванням його віку та фізичних даних,  буде здійснювати випас худоби.

Однак
колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
зробив невірний висновок щодо відсутності вини відповідача у завданні збитків
позивачці.

Як вбачається з матеріалів справи,  в судовому засіданні суду першої інстанції
відповідач пояснював,  що він дійсно випасав
корів односельців 31 серпня 2006 року згідно своєї черги,  корову позивачки обдуло. В результаті чого
вона загинула.

Він
пропонував віддати позивачці свою корову замість її загиблої корови,  але вона відмовилась. При розтині корови він
не був присутній (а.с. 41-42).

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що відповідач фактично визнавав свою вину у
загибелі корови позивачки і мав намір віддати позивачці свою корову замість
загиблої.

Доводи
відповідача про те,  що позивачі
обгодували свою корову сіллю,  а потім
вивели на пасовище - нічим не підтверджуються.

Навпаки,  показаннями свідків підтверджується (а.с.
47),  що корова позивачки виганялась на
випас здоровою,  а здуття сталося вже
близько 17 години.

Так,  свідок ОСОБА_4,  яка забирала корів у селян для випасу і
передавала їх пастуху,  суду першої
інстанції пояснювала (а.с. 46),  що
корова позивачки була здоровою,  вагою
десь 400 кг. Вона також пояснювала,  що
на пасовищі є конюшина,  з весни корів
часто обдувало.

Свідок
ОСОБА_5 (а.с. 43,  44),  який працює заступником начальника управління
ветеринарної медицини Буринського району,
пояснював суду першої інстанції,
що корова позивачів здохла швидко,
причиною була гостра тимпанія - внаслідок прийому бродячих кормів.
Смерть в таких випадках настає хвилин за 40.

Свідок
ОСОБА_6,  який працює головним
зоотехніком ТОВ «Хустянка»,  і який
оглядав загиблу корову,  проводив розтин,  пояснював суду першої інстанції (а.с.
63-64),  що в корови була гостра тимпанія
від прийнятих коровою кормів. Розтин корови він зробив,  але аналіз не проводився.

В
зв'язку з вищезазначеним,  колегія суддів
вважає,  що висновок суду першої
інстанції про відсутність вини відповідача в загибелі корови - безпідставний.

Колегія
суддів вважає,  що відповідач не
контролював випас корів,  що привело до
вживання коровою бродячих кормів,  тобто
відповідач належно не виконав покладені на нього обов'язки.

За таких
обставин,  відповідно до  ст.
623 ЦК України,  відповідач повинен відшкодувати позиваці
спричинені збитки та неодержані доходи.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції цих обставин
не врахував.

Як
вбачається з матеріалів справи,  корова
позивачки не була застрахована і відшкодування позивачка не отримувала.

Вартість
корови,  за даними Хустянської сільської
ради,  складала на час загибелі корови
позивачки 3000 грн.

За здане
м'ясо позивачка отримала 950 грн.,  які
треба відняти від вартості корови.

Таким
чином,  матеріальні збитки,  заподіяні загибеллю корови,  складають 3000 грн. - 950 грн. = 2 050 грн.

Колегія
суддів також вважає,  що позивачка надала
обґрунтовані докази того,  що в
результаті загибелі корови вона була позбавлена можливості здавати молоко і
отримувати гроші.

Неодержані
доходи за молоко,  згідно даних
Буринського заводу сухого молока і розрахунків позивачки,  складають 1129 грн.

У
колегії суддів немає підстав не довіряти цим розрахункам,  оскільки вони зроблені на підставі
довідки,  виданої ВАТ «Буринський завод
сухого молока» (а.с. 28),  за таких
обставин,  неодержані доходи у розмірі
1129 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Водночас,  вимоги позивачки про відшкодування завданої
їй моральної шкоди,  колегія суддів
вважає такими,  що не підлягають
задоволенню,  оскільки в даному випадку
відсутні підстави для стягнення моральної шкоди,  так як це не передбачено угодою між селянами
про випас корів.

Тому на
підставі п.3 ч.1  ст.  309 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313-314,  316 ЦПК України,  колегія суддів:

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Буринського районного суду від 06 квітня 2007 року в даній справі скасувати.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки,  завдані
загибеллю корови,  у розмірі 2 050 грн.
та неодержані доходи у розмірі 1129 грн.,
а всього 3179 грн.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення
набрало законної сили,  але може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.