Справа № 22Ц-23172007 р.                     Головуючий
у суді 1 інстанції Заріцький С. М.
5                                                    Доповідач
у суді 2 інстанції Червінко К.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого
судді  Яворського М. А. суддів:   Червінко К.С,  Корзаченко І.Ф. при  секретарі
Сторожук  І.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Вишгородського районного суду Київської області від
26 квітня 2007 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної
виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області,  Вишгородської районної державної нотаріальної
контори Київської області,  Державного
підприємства Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс",  ОСОБА_1
треті особи без самостійних вимог: Орган опіки і піклування -
Вишгородська міська рада Київської області,
Відкрите акціонерне товариство „Райффанзен Банк Аваль",  ОСОБА_2 про визнання недійсними: прилюдних
торгів і свідоцтва про право власності на нерухоме майно -квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2005 рокуОСОБА_3 пред'явила в суд позов до Державної виконавчої служби у
Вишгородському районі Київської області,
Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської
області,  Державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс",  ОСОБА_1
треті особи без самостійних вимог: Орган опіки і піклування -
Вишгородська міська рада Київської області,
Акціонерний поштово-пенсійний банк „Аваль" ( в даний час Відкрите
акціонерне товариство „Райффазен Банк Аваль"),  ОСОБА_2,
у якому після уточнення позовних вимог просила визнати недійсними:
прилюдні торги з реалізації належної їй двокімнатної квартири АДРЕСА_1,  проведені 24 вересня 2004 року та свідоцтва
від 7 грудня 2004 року на ім'я ОСОБА_1про право власності на дану
квартиру,  виданого державним нотаріусом
Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області на
підставі акта про проведення прилюдних торгів.

Позивачка
зазначала,  що на підставі нотаріально
посвідченого договвру купівлі-продажу від 14 лютого 2002 року була власником
спірної квартири.

Вона
мала кредитні зобов'язання перед Акціонерним поштово-пенсійним банком
„Аваль" (в даний час Відкрите акціонерне товариство „Райффазен Банк
Аваль", ) якому передала в заставу спірну квартиру,  а також мала боргові зобов'язання перед
ОСОБА_2

ОСОБА_3,  посилаючись на порушення державною виконавчою
службою статей 10,  11,  17,
29,  24,  30 Закону України „Про виконавче
провадження",  ,  пунктів 4.1.1,  5.6.6,
5.6.9, 5.7.3,    Інструкції   про
проведення   виконавчих   дій,
пункту   3.11   Тимчасового

положення
про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого
майна,   ст.  48 Закону України „Про власність" та
зазначаючи,  що діями відповідачів
порушені її права та права її неповнолітньої дитини,  що проживає з нею у спірній квартирі просила
задовольнити позов.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

В
судовому засіданні    позивачка
підтримала       свої позовні вимоги і
просила задовольнити позов.

Останнім
рішенням Вишгородського районного суду від 26 квітня 2007 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Постановлено
визнати недійсними прилюдні торги по реалізації належної ОСОБА_3 квартириАДРЕСА_1,  проведені Державним підприємством
Міністерства внутрішніх справ України „Спецсервіс" 24 вересня 2004 року.

Визнано
недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_1на зазначену квартиру,  видане державним нотаріусом Вишгородської
районної державної нотаріальної контори Київської області 7 грудня 2004 року на
підставі акта про проведення прилюдних торгів.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права,  просить скасувати рішення районного суду і
постановити нове рішення,  яким відмовити
ОСОБА_3 у  задоволенні позову.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
осіб,  що беруть участь у справі,  які з'явились у судове засідання,  дослідивши матеріали справи і,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення,  а рішення районного суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову  з таких підстав.

Задовольняючи
позов,  районний суд керувався ч. 1  ст.
203 ЦК України і  ст.  215 ЦК України та виходив із того,  що при виконанні рішень,  що підлягають виконанню Державною виконавчою
службою,  зокрема,  виконавчих написів нотаріусів,  допущено порушення  ст.
ст.  17,  29,
Закону України „Про виконавче провадження" пункту 5.7.3 Інструкції
про проведення виконавчих дій та пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,  чим грубо порушені права позивачки та її
малолітнього сина В'ячеслава,  2 січня
1997 року народження.

З такими
висновками суду першої інстанції погодитись не можна ,  оскільки вони не ґрунтуються на нормах
законодавства,  яке регулює виконання
судових рішень,  і,  зокрема,
тих правових нормах,  на які
посилалися позивачка та суд.

Закон
України „Про виконавче провадження" визначає умови та порядок
виконання,  зокрема,  рішень судів що підлягають примусовому
виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку. Сторонами у
виконавчому провадженні є стягувачі і боржники. Вони мають право знайомитися з
матеріалами виконавчого провадження,
заявляти клопотання,  брати участь
у проведенні виконавчих дій,  давати усні
і письмові пояснення в

процесі
виконавчих дій,  висловлювати свої
доводи,  міркування з усіх питань,  що виникають в ході виконавчого
провадження,  заявляти відводи та
оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого
провадження та користуватися іншими правами,
наданими вказаним Законом.

Боржник
зобов'язаний у строк,  встановлений
державним виконавцем,  надати достовірні
відомості про свої доходи та майно,  у
тому числі про майно,  яким він володіє
спільно з іншими особами,  рахунки в
банках та фінансових установах,
своєчасно з'являтися за виклики державного виконавця,  письмового повідомляти державного виконавця
про майно,  що перебуває в заставі або в
інших осіб,  а також про кошти та
майно,  належні боржникові від інших
осіб.

Згідно з
розділом У11 ЦПК України,  боржники мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають,  що рішенням,  дією або бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи Державної виконавчої служби під час виконання судового
рішення порушені їх права чи свободи.

По
справі встановлено,  згідно постанови
державного виконавця Державної виконавчої служби у Вишгородському районі
Київської області 1 серпня 2002 року відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса № 43254 від 17 липня 2002
року про стягнення з позивачки по справі (боржниці) ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 97518 грн. та
надано боржниці строк для добровільного виконання до 8 серпня 2002 року.

Даний
факт визнаний ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції та
стверджується розпискою від 5 серпня 2002 року.

ОСОБА_3
мала кредитні зобов'язання перед Акціонерним поштово-пенсійним банком
„Аваль" (в даний час Відкрите акціонерне товариство „Райффазен Банк
Аваль").

Згідно
виконавчого напису нотаріуса № 8986 від 10 жовтня 2003 року з ОСОБА_3стягнуто
на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку „Аваль" (в даний час
Відкрите акціонерне товариство „Райффазен Банк Аваль") 15347 грн.

Для
примусового виконання даного виконавчого напису та виконавчого напису № 2667 на
суму 445 грн. 09 коп. у 2003
році відкрито виконавче провадження.

З метою
звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання,  державним виконавцем 23 листопада 2003 року
було описано і накладено арешт на належну ОСОБА_3 на праві власності згідно
договору купівлі-продажу від 14 лютого 2002 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

10
червня 2004 року вищезазначені виконавчі провадження об'єднано в одне зведене
виконавче провадження на загальну суму боргу 113310 грн. 58 коп.

Реалізацію
заставленої квартири на прилюдних торгах згідно договору № 3804230216,  укладеного 16 липня 2004 року між Відділом
державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції
Київської області та Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ
України „Спецсервіс" було доручено останньому.

Переможцем
повторних прилюдних торгів 24 вересня 2004 року став ОСОБА_1,  який
придбав спірну квартиру за 102400 грн.

Про
проведення прилюдних торгів складено протокол № 98 від 24 вересня 2004 року та
акт про проведення прилюдних торгів від 27 жовтня 2004 року.

7 грудня
2004 року держаним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної
контори Київської області на підставі акта про проведення прилюдних торгів
покупцю квартири ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на спірну
квартиру.

Боржниця
своїх обов'язків не виконувала й своїми правами не скористалась в процесі
примусового виконання державним виконавцем виконавчих написів нотаріусів про
стягнення з неї боргу стягувачам,  дій
посадових осіб Державної виконавчої служби в передбаченому законом порядку не
оскаржувала,  а пред'явила позов до
Державної виконавчої служби у Вишгородському районі,  державного підприємства Міністерства
внутрішніх справ України „Спецсервіс" та покупця спірної квартири
ОСОБА_1про визнання прилюдних торгів недійсними,  що не передбачено чинним законодавством,  яке регулює примусове виконання рішень,  що підлягають виконанню Державною виконавчою
службою.

У ЦПК
України та Законі України „Про виконавче провадження" відсутні правові
норми,  які б давали право боржникам
звертатися з позовом про визнання прилюдних торгів недійними,  як і відсутні зазначення умов визнання їх
такими,  а містяться лише норми визнання
прилюдних торгів такими,  що не
відбулися.

Крім
того,  ч.2  ст.
388 ЦК України
гарантує особам,  які купили майно у
порядку,  встановленому для виконання
судових рішень,  захист їхніх прав від
можливої віндикації,  а боржники не є
стороною в таких правовідносинах .

Правильно
встановивши обставини справи,  суд першої
інстанції неправильно витлумачив норми матеріального права,  й застосував закон,  який не поширюється на встановлені
правовідносини,  тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в позові
про визнання недійсними: прилюдних торгів і свідоцтва про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.2  ст.  307,
пп.3,  4  ст.
309,  316,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,
-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити .

Рішення
Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_3у задоволенні позову до Державної виконавчої служби у Вишгородському
районі,  Вишгородської районної державної
нотаріальної контори Київської області,
Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України
„Спецсервіс",  ОСОБА_1  треті особи без самостійних вимог: Орган піки
і піклування - Вишгородська міська рада Київської

області,  Відкрите акціонерне товариство „Райффайзен
Банк Аваль",  ОСОБА_2 про визнання
недійсними: прилюдних торгів і свідоцтва про право власності на нерухоме майно
- квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.