РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

02
жовтня 2007 року                                                                                    м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Закарпат­ської області у складі:

головуючої                 -           судді Кожух О.А.

суддів                          -           Власов
CO., Кондор
Р.Ю.

при
секретарі        -                Бобик О.І.

з участю:
представника відповідача - Шаранич Н.М., представника позивача -ОСОБА_2.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за
апеля­ційною скаргою представника відповідача ЗАТ "Страхова компанія
"Інгосстрах" - Шара­нич Н.М. - на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 24 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Закритого акціонерного товарист­ва "Страхова компанія
"Інгосстрах" про відшкодування матеріальної та моральної шко­ди,-

встановила:

'ОСОБА_1 у квітні
2007 року звернувся до суду із розовом,
в якому просив стягнути з ЗАТ „Страхова компанія „Інгосстрах", із яким
був укладений договір страху­вання автомобіля НОМЕР_1,
належного ОСОБА_1, 1010,84
грн. недовиплаченого страхового відшкодування, 1600 грн. у відшко­дування
моральної шкоди а також судові витрати по справі - 68 грн. судового збору, ЗО
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 5000 грн.
ви­трат на правову допомогу.

Позов мотивував тим, що внаслідок ДТП,
що сталось 21.12.2006, було пошко­джено автомобіль позивача, вартість
відновлювального ремонту склала 3697 грн., а тому позивачу належала до виплата
сума страхового відшкодування у розмірі 3018 грн. - вартість ремонту, зменшена
на розмір безумовної франшизи (679 грн.). Всі необхідні документи були подані
позивачем відповідачеві, проте страхове відшкодування було виплачене у розмірі
2007,16 грн. - згідно висновку спеціаліста-товарознавця № 0034/01/И від
31.01.2007.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня
2007 року позов ОСОБА_1 було частково задоволено - стягнуто з відповідача на ко­ристь
ОСОБА_1: 1010 грн. 84 коп. - суму недовиплаченого страхового відшкоду­вання;
1600 грн. 00 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди; 68 грн. 00 коп.
сплаченого державного мита, ЗО грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпе­чення та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Як представником позивача, так і представником
відповідача були подані апеля­ційні скарги на вказане рішення.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2. ухвалою
судді апеля­

ційного суду було залишено без розгляду в зв'язку із
пропуском строку на апеляційне

оскарження рішення суду.

Справа №
22 - ц -1487/07                                                                   Номер
рядка статистичного звіту: 19

Головуючий в першій інстанції: Леміш О.М. Доповідач: Кожух О.А.

Представник
відповідача у скарзі просить судове рішення скасувати та винести нове рішення,
яким в позові відмовити повністю. Апелянт вважає, що судом було непо­вно
з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповіда­ють
цим обставинам, а тому було безпідставно стягнуто на користь позивача кошти у
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну
скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

В запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились в судове
засідан­ня, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги
та переві­ривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказу­вання, не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Не підлягають до­казуванню обставини, визнані сторонами.
Апеляційний суд перевіряє законність і об­ґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та ви­мог, заявлених у суді першої
інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між сторонами 27.10.2006
було укладено договір страхування наземного транспортного засобу № MKR7AK00021198
(далі по тексту-Договір).

Страхова подія сталась 21.12.2006, страхувальником було подано про це відпо­відну
заяву страховику 22.12.2006. Автомобіль, який перебував на СТО, де в подаль­шому
було проведено його ремонт, 25.12.2006 було оглянуто представником страхо­вика
ОСОБА_3 Як вказала представник відповідача, заперечень у представни­ка
страховика щодо проведення ремонту автомобіля саме на цій СТО не було. Таким
чином, СТО була узгоджена із представником страховика як це передбачено п. 15.3
До­говору.

Після проведення ремонту автомобіля ОСОБА_1 12.01.2007 подав предста­внику
страховика ОСОБА_3
заяву із проханням прийняти до оплати документи, які підтверджують понесені
ним витрати (а.с. 78). Зокрема, згідно накладної № 14685 від 29.12.2006
вартість придбаних запчастин, що підлягали заміні, становила 2697 грн.,
(а.с.8), згідно акту виконаних робіт від 10.01.2007 вартість відновлювального
ремонту автомобіля склала 1000 грн. (а.с.7), а всього - 3697 грн. Представник
відповідача в су­довому засіданні не заперечила, що заяву прийняв ОСОБА_3, про
що свідчить йо­го підпис.

Відповідно до п. 15.2. Договору Страхувальник повинен
надати Страховикові ряд документів, і, зокрема, інші документи, що
підтверджують розмір заподіяного збитку. Відповідно до п. 15.5 розмір завданих
збитків визначається на підставі, зокрема, екс­пертної оцінки розміру збитків з
урахуванням документів, наданих страхувальником.

Отже, до відшкодування підлягала сума у розмірі 3018 грн.
(3697 грн. - 679 грн. -безумовна франшиза).

Відповідачем було виплачено позивачеві суму страхового відшкодування у роз­мірі
2007,16 грн., яка була визначена у висновку спеціаліста про оцінку
дорожньо-транспортного засобу №0034/01/И від 31.01.2007 року - сума
матеріальних збитків за­страхованого транспортного засобу позивача становить 2
686,16 грн., а страхове від­шкодування відповідно становить 2 007, 16 грн. (2
686,16 грн. -679,00 грн. -безумовна франшиза
відповідно до умов договору) (а.с.16-19). 05.02.2007 страховиком було при­йнято
рішення про виплату позивачеві такої суми страхового відшкодування та вказано,
що додаткові витрати страхувальника не заявлено (а.с.9). Тобто, при визначенні
розмі­ру завданих збитків рішення було прийняте без врахування, всупереч
вимогам п. 15.5

Договору, документів наданих 12.01.2007 позивачем на підтвердження
своїх витрат -накладної та акту виконаних робіт.

Різниця між сумою, що підлягала відшкодуванню, та
виплаченою страховиком сумою, становить 1010,84 грн. (3018 грн. -2007,16 грн.).

Таким чином, позивачем було вчинено всі передбачені Договором дії та надано
відповідні документи на підтвердження збитків, в той час як відповідачем умови
дого­вору були виконані не в повній мірі. Зважаючи на викладене судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність
задоволення позо­вних вимог в частині стягнення недоплаченої суми страхового
відшкодування, тому апеляційну скаргу в цій частині слід відхилити, а рішення
суду першої інстанції залиши­ти без змін.

Проте судом першої інстанції прийняте помилкове рішення щодо відшкодування
моральної шкоди і в цій частині апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Статтею 23 ЦК України,
на яку посилався суд в своєму рішенні, відшкодування моральної шкоди
передбачено, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до п. 15.8 Договору моральні збитки при настанні страхового
випадку не відшкодовуються, не передбачено відшкодування моральної шкоди
Законом України „Про страхування". Порушень положень Закону України „Про
захист прав споживачів", на які вказував позивач, судова колегія не
вбачає, а тому рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної
шкоди було ухвалене з неправильним застосування норм матеріального права і,
відповідно до п. 4 ст. 309 ЦПК України, підлягає в цій час­тині скасуванню із
ухваленням нового рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 304Г 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,--

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ЗАТ "Страхова компанія
"Інгосстрах" - Шаранич Наталії Миколаївни - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 липня 2007 року в частині
задоволення вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - скасувати, і у
позові ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах" про відшкодування моральної шкоди -від мовити.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено до Верховного Суду України шляхом подачі протягом двох
місяців з дня набрання рішенням законної сили касаційної скарги безпосередньо
до суду касаційної інстанції.