Справа № 33ц-322                                                             Головуючий
Категорія - 37                                                                     Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем    України

20 червня 2007 року.                                                                                             м.
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Расевича СІ., Шевчук Л.Я.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення .Монастириського районно­го суду Тернопільської області від 25-січня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільсь­кої області від 26 квітня
2005 року, -

встановила:

У листопаді 2004 року
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення мате­ріальної і моральної
шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1.
умисно заподіяв йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, в результаті чого
він змушений був лікуватися і тому поніс матеріальні витрати в розмірі 289 грн. 19 коп. Крім цього,
неправомірними діями відпові­дача йому була завдана і моральна шкода, яка
полягає у фізичних та моральних стражданнях. Просив стягнути зОСОБА_1 в його
користь 289 грн. 19 коп. в рахунок
відшкодування ма­теріальної шкоди та 20000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Монастириського районного суду від 25 січня 2005 року позов
задоволено частково. Постановлено стягнути зОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 289 грн. 19коп.
матеріальної шкоди, 5000
грн. моральної шкоди та 51
грн. судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26 квітня 2005 року рішення
суду першої інстанції змінено і зменшено суму відшкодування матеріальної шкоди
з 289 грн.
19коп. до 190 грн. 20 коп. В решті рішення
місцевого суду залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на порушення судами
норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про
скасування су­дових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд в
іншому складі суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень
відсут­ні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, 6
травня 2003 року
відповідач умисно заподіяв позивачу ОСОБА_2. середньої тяжкості тілесне
ушкодження, у зв'язку з чим останній лікувався в Мо-

настириській центральній районній лікарні і поніс матеріальні витрати.
Винним у заподіянні по­зивачу тілесних ушкоджень визнаноОСОБА_1 і відносно
нього була порушена криміна­льна справа за ч. 1 ст. 122 КК України, яка згідно
постанови Монастириського районного суду від 22 січня 2004 року провадженням
закрита у зв'язку з застосуванням Закону України „Про амністію".

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд, оцінюючи встановлені
обстави­ни справи та зібрані по справі докази, прийшов до правильного висновку,
що відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати заподіяні збитки в повному об'ємі в
сумі 190 грн. 20 коп., які підтверджені матеріалами справи.

Оскільки внаслідок вчинення злочину позивачу завдана моральна шкода, суд
першої інстанції підставно частково задовольнив його позовні вимоги в цій
частині, визначивши розмір такої шкоди у відповідності до вимог ст. 23 ЦК
України в сумі 5000 грн.

Апеляційний суду обґрунтовано погодився з таким висновком місцевого суду та
за­лишив його рішення в цій частині позовних вимог без змін.

Відповідно до ч. З ст. 324
ЦПК України підставами касаційного оскарження є непра­вильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального пра­ва.

Статтею 335 ЦПК
України визначено, що суд касаційної інстанції не може встанов­лювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи від­кинуті
ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено і це стверджується матеріалами справи, що оскаржувані судові
рішення

ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відсутні
передбачені ч. 1

ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судових рішень.     Керуючись
ст. 332 ЦПК
України, колегія судців -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 26 квітня 2005
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.