Справа №22-ц-358                                   Головуючий
Категорія 21                                             Суддя
- доповідач Шевченко В.
РІШЕННЯ

іменем    України

18 квітня 2007 року                                                                                              м.
Суми

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
- Маслова В.О.,

суддів                     - Лузан
Л.В., Шевченка В.А.,

при
секретарі - Назаровій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта", ОСОБА_1

на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 січня 2007 року

у справі за позовом відкритого акціонерного товариства
"Укрнафта" до Охтирської міжрайонної медико-соціальної експертної
комісії, ОСОБА_1, відділення виконавчої дирекції в м. Охтирка Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Сумській області про визнання недійсним висновку про встановлення
інвалідності та причини інвалідності, визнання недійсними актів про нещасний
випадок на виробництві та розслідування нещасного випадку

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта" про відшкодування майнової та
моральної шкоди,

встановила:

У червні 2005 року ВАТ "Укрнафта" звернулося до
Охтирської міжрайонної МСЕК, ОСОБА_1. та відділення виконавчої дирекції в м.
Охтирка Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Сумській області з позовом, в якому
зазначалося, що 26 липня 2004 року Охтирською міжрайонною МСЕК ОСОБА_1. було
визнано інвалідом III групи у зв'язку з трудовим каліцтвом з втратою 50%
працездатності.

Проте, цей висновок є безпідставним, оскільки в його
основу комісія поклала лише складений з порушенням діючого законодавства акт за
формою Н-1 від 23 грудня 2003 року про нещасний випадок на виробництві, який
нібито мав місце 5 лютого 2000 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив вказаний
висновок визнати недійсним.

У подальшому позивач, уточнивши свої вимоги, наполягав на
визнанні недійсним поряд з висновком МСЕК і актів розслідування нещасного
випадку Н-5 від 23 грудня 2003 року та про нещасний випадок Н-1 від 23 грудня
2003 року.

У травні 2005 рокуОСОБА_1. пред'явив до ВАТ
"Укрнафта" позов про стягнення з відповідача 295000 грн. одноразової
допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що 5

2

лютого 2000 року він
отримав виробничу травму, внаслідок чого став інвалідом III
групи і втратив 50% працездатності.

Відповідно до умов колективного договору на 1999 рік,
який діяв на момент отримання травми, відповідач повинен виплатити йому
одноразову допомогу в розмірі 1,1 середньомісячного заробітку на кожний процент
втрати працездатності та по 20% від цієї суми на кожного утриманця. З
урахуванням того, що його середній заробіток становив 4097 грн. 60 коп., і
того, що відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань йому було виплачено 8800 грн.
одноразової допомоги, розмір відшкодування мав становити 295000 грн.

Ухвалою Охтирського міжрайонного суду Сумської області
від 22 листопада 2005 року вказані позови об'єднано в одне провадження (том 1
а. с. 57-58).

У наступній заяві, поданій у грудні 2005 року,ОСОБА_1.,
доповнюючи свої вимоги, просив також стягнути на його користь 50000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому невиплатою відповідачем
одноразової допомоги.

У заяві від 6 липня 2006 року за уточненими розрахунками
щодо середнього заробіткуОСОБА_1. остаточно просив стягнути з відповідача
одноразову допомогу в розмірі 25307 грн. 36 коп., і додатково обґрунтовуючи
вимоги відносно немайнової шкоди вказівкою на зміну соціального статусу,
обмеження в реалізації своїх здібностей та працевлаштуванні, просив на
відшкодування цієї шкоди стягнути на його користь 200000 грн. (том 3 а. с.
17-19).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 19 січня 2007 року в задоволенні обох позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ "Укрнафта",
посилаючись на поверхове з'ясування судом обставин справи, невідповідність його
висновків матеріалам справи та на невірне застосування норм матеріального
права, незаконність і необґрунтованість рішення, просить його скасувати і
ухвалити нове про задоволення їхнього позову.

ОСОБА_1 просив скасувати рішення в частині відмови йому в
позові і ухвалити нове рішення про відшкодування йому 200000 грн. моральної
шкоди та стягнути 25307 грн. 36 коп. одноразової допомоги, посилаючись при
цьому на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга ВАТ "Укрнафта"
підлягає задоволенню, а скаргу ОСОБА_1. слід відхилити.

Як встановлено судом першої інстанції і не оспорюється
сторонами, з 1998 рокуОСОБА_1. працював заступником директора з економічних
питань на Качанівському газопереробному заводі, який не маючи статусу юридичної
особи, є структурним підрозділом ВАТ "Укрнафта".

З 2002 року він був директором цього заводу, а з вересня
2004 року - заступником директора з економічних питань.

Наказом від 23 листопада 2004 року ОСОБА_1. звільнено з роботи
за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

22        грудня
2003 рокуОСОБА_1., будучи на лікарняному, подав на ім'я головного

інженера заводу ОСОБА_2 заяву про розслідування нещасного
випадку, який трапився з ним

5 лютого 2000 року.

Того ж дня ОСОБА_2., як в. о. директора заводу, видав
наказ про призначення комісії з розслідування нещасного випадку.

23        грудня
2003 року вказана комісія склала акт розслідування нещасного випадку за

формою Н-5 та акт про нещасний випадок на виробництві за
формою Н-1, згідно з яким, 5

лютого 2000 рокуОСОБА_1. під час службового відрядження,
перебуваючи в автомобілі

підприємства ГАЗ-31029 під керуванням водія ОСОБА_3, у результаті ДТП, що сталася на

3

17-му
кілометрі автодороги Суми-Полтава-Олександрія,
отримав закриту травму правої нирки.

За висновком Охтирської міжрайонної МСЕК від 26 липня
2004 року його визнано інвалідом третьої групи внаслідок трудового каліцтва.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд першої інстанції
виходив з того, що зазначені акти були складені з дотриманням вимог діючого
законодавства, а висновок МСЕК, зроблений на підставі акта за формою Н-1, є
законним.

Втім, з таким рішенням суду в цій частині погодитися
неможливо, оскільки воно грунтується на поверховому з'ясуванні обставин спору,
невідповідності висновків суду обставинам справи та невірному застосуванні норм
матеріального права.

Зокрема, судом не було враховано те, що відповідно до
Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року №109 (далі Положення), яке
було чинним на час проведення розслідування, розслідуванню підлягають травми,
що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше
або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не
менш як на один робочий день, а також випадки смерті на підприємстві.

Організація розслідування нещасних випадків і утворення
комісії з розслідування покладається на роботодавця, який повинен розглянути і
затвердити відповідні акти.

Нещасний випадок, про який безпосереднього керівника
потерпілого чи роботодавця своєчасно не повідомили, або якщо втрата
працездатності від нього настала не одразу, незалежно від терміну, коли він
стався, розслідується згідно з цим Положенням протягом місяця після одержання
заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси (п.п. 5, 16, 20,23
Положення).

У даному ж разі ні в. о. директора заводу, ні
потерпілийОСОБА_1., будучи директором, відносно якого, як до речі й відносно
його заступників та іншого керівного складу заводу, роботодавцем згідно з
положенням про Качанівський газопереробний завод є ВАТ "Укрнафта", з
питання розслідування нещасного випадку до роботодавця не зверталися.

Організація розслідування, утворення комісії з
розслідування, розгляд і затвердження актів, про які йде мова, в. о. директора
структурного підрозділу без відповідного уповноваження у формі довіреності з
боку роботодавця ВАТ "Укрнафта" (п. 6.4 положення про Качанівський
газопереробний завод), не узгоджується з нормами вказаного вище Положення щодо
порядку розслідування нещасних випадків, і свідчить про те, що ці дії були
вчинені неналежною особою, у зв'язку з чим акти розслідування нещасного випадку
за формою Н-5 і про нещасний випадок Н-1 від 23 грудня 2003 року слід визнати
недійсними.

Поряд з цим в ході проведення розслідування комісія не
мала даних про те, що внаслідок саме описаної ОСОБА_1. виробничої травми він
втратив працездатність чи його необхідно було перевести на іншу роботу.

За первісним висновком МСЕК від 24 грудня 2003 року
ОСОБА_1. встановлено третю групу інвалідності у зв'язку із загальним
захворюванням (том 1 а. с. 114, том 2 а. с. 128).

Згідно з висновком медико-експертної комісії Українського
державного НДІ медико-соціальних проблем інвалідності, складеним за матеріалами
справи, амбулаторною картою ОСОБА_1., актів огляду Сумської обласної МСЕК №2
від 24 грудня 2003 року, Охтирської міжрайонної МСЕК №469 від 26 липня 2004
року, №1171 від 13 липня 2005 року та 5 липня 2006 року медичні дані про
наявність будь-яких ушкоджень внаслідок події, що сталася 5 лютого 2000 року,
відсутні (том 3 а. с. 57).

4

За таких умов у
комісії з розслідування нещасного випадку не було підстав для внесення до актів
вказівки щодо наявності у ОСОБА_1. закритої травми правої нирки у графі
"медичний висновок про діагноз ушкодження здоров'я потерпілого".

Звідси й висновок Охтирської МСЕК про встановлення
ОСОБА_1. інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, в основу якого було
покладено акт про нещасний випадок на виробництві Н-1 від 23 грудня 2003 року,
теж слід визнати недійсним.

З огляду на викладене рішення суду в зазначеній частині
на підставі п. п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦІЖ підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову ВАТ "Укрнафта".

При цьомуОСОБА_1. не позбавлений можливості звернутися до
компетентного органу щодо проведення розслідування нещасного випадку в
передбаченому законом порядку.

З наведених вище мотивів рішення суду про відмову в
позові ОСОБА_1. по суті є правильним, тому підстав для його зміни чи скасування
колегія не вбачає.

Керуючись Положенням про порядок розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві,
затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року
№1094, ст. ст. 307, 308, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України,
колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства
"Укрнафта" задовольнити, а скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 19 січня 2007 року в даній справі в частині вирішення позову відкритого
акціонерного товариства "Укрнафта" до Охтирської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_1, відділення виконавчої дирекції в
м. Охтирка Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в Сумській області про визнання недійсним
висновку про встановлення інвалідності та її причини, визнання недійсними актів
розслідування нещасного випадку та про нещасний випадок скасувати і в цій
частині ухвалити нове рішення.

Позов відкритого акціонерного товариства
"Укрнафта" до Охтирської міжрайонної медико-соціальної експертної
комісії, ОСОБА_1, відділення виконавчої дирекції в м. Охтирка Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Сумській області про визнання недійсним висновку про встановлення
інвалідності та її причини, визнання недійсними актів розслідування нещасного
випадку та про нещасний випадок задовольнити.

Визнати недійсним висновок Охтирської міжрайонної
медико-соціальної експертної комісії від 26 липня 2004 року про встановлення
ОСОБА_1 третьої групи інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом.

Визнати недійсним акт розслідування нещасного випадку на
виробництві з ОСОБА_1, що стався 5 лютого 2000 року за формою Н-5 від 23 грудня
2003 року та акт про нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_1 Н-1 від 23
грудня 2003 року.

В іншій
частині вказане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.