Справа 2-736/07
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня
2007 року
м.Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області  в складі : головуючого судді - Пилип'юка
І.В., при секретарі Паучек Є.В., з участю представників: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вижниця цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про виселення без надання іншого жилого приміщення»,
-

В С Т А Н О В И
В :

Зважаючи
на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою в
обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На
підставі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.9 ч.3 ЖК України, керуючись
ст.ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про виселення без надання іншого жилого приміщення», -
відмовити за безпідставністю

Рішення  може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний  суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення  заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ст.295 ЦПК України.

Суддя:

Справа №2-736/07

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня
2007 року
м.Вижниця

Вижницький
районний суд Чернівецької області  в
складі: головуючого судді - Пилип'юка І.В., при секретарі Паучек Є.В., з участю
представників: ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про
виселення без надання іншого жилого приміщення», -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого
приміщення.

В позові вказувала, що разом з неповнолітньою
дочкою від першого шлюбу проживає та зареєстрована в  АДРЕСА_1. Вказаний будинок належить їй на
праві власності згідно договору дарування від 10.07.2003 року. Зазначала, що
крім неї у вказаному будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 з яким
шлюб розірвано в квітні 2007 року. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між
ними не було взаєморозуміння. Останній вчинював безпідставні скандали, ображав
та погрожував фізичною розправою. На протязі певного часу зверталась до
правоохоронних органів з заявами про протиправну поведінку відповідача. Однак
постановою Вижницького РВ УМВС України від 29.11.2006 року в порушенні
кримінальної справи відносно відповідача було відмовлено та притягнуто до
адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. В подальшому відповідач не
зробивши висновків надалі продовжує протиправну поведінку відносно неї, вчиняє
скандали та створює умови неможливості спільного проживання. В період з 04.02.
по 01.07.2007 року змушена була проживати в своєї сестри. Однак відповідач
знову продовжує перестрівати її на вулиці, телефонує на мобільний телефон та
висловлює образи і погрози.

Посилалась
на те, що постановами Вижницького РВ УМВС України В Чернівецькій області від
03.02.2007 року, 27.03.2007 року, 01.06.2007 року, та 10.09.2007 року про
відмову в порушенні кримінальної справи відповідачеві винесено офіційні
застереження про недопустимість протиправної поведінки, однак незважаючи на
застереження правоохоронних органів про недопустимість протиправної поведінки
відповідач продовжує протиправні дії. Крім того в присутності неповнолітньої
дочки став приводити до будинку сторонніх жінок, що негативно впливає на
психічний стан та розвиток дитини та заявив, що найближчим часом має намір одружитись
і буде проживати з іншою жінкою.

Просила
виселити відповідача з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позивач в
судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та
місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача,
який діє за дорученням заявлений позов підтримав, посилався на обставини
викладені в позовні заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач
в судовому засіданні заявленого позову не визнав та пояснив, що 22.04.2002 року
одружився з позивачем, в подальшому на спільні кошти разом придбали в
громадянки ОСОБА_5 житловий будинок, однак після розірвання стало відомо, що
позивач при купівлі будинку уклала з продавцем договір дарування, а не договір
купівлі продажу, просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Що
стосується антигромадської поведінки заперечував та пояснив, що не допускав
жодних порушень правил співжиття.

Суд
заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, свідків,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач по справі є власником житлового
будинку АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на
нерухоме майно.

Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача та вселився до
вказаного будинку, який придбано в період зареєстрованого шлюбу з її дозволу та
проживав там як член сім'ї власника. Будь яких угод щодо порядку користування відповідачем даним житловим приміщенням із
позивачем не укладалися.

Відповідно до ст.9 ч.3 ЖК України, ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з
підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Згідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим приміщенням.

Право вимагати в судовому порядку
виселення членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має
відповідно до ст.157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 116
цього Кодексу.

Судом
встановлено, що відповідач вселився до житлового будинку з  дозволу позивача в 2003 році, який придбано
під час перебування в зареєстрованому шлюбі та проживав там як член сім'ї
власника. Шляхом постійного звернення до правоохоронних органів позивач створює
штучні умови для виселення відповідача із займаного жилого приміщення. Будь
яких угод щодо порядку користування відповідачем
даним житловим приміщенням із позивачем не укладалися.

З даних
довідки виданої Вижницьким РВ УМВС України вбачається, що 27.03.2007 року
відповідачу було винесено офіційне застереження про недопустимість протиправної
поведінки та попереджено про кримінальну відповідальність.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року „Про
деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу України,
роз'яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України,
осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що
при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при
повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу
не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема заходи попередження,
що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ,
адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу,
вжиті на зборах жильців будинку чи членами ЖЕКів, трудових колективів,
товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи чи
проживання  відповідача (незалежно від
прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно
ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки
позивач  по справі не представила
достатніх доказів, які б підтверджували систематичне
порушення відповідачем правил співжиття, тому підстави для задоволення
позову про виселення відповідача із жилого приміщенні відсутні.

Доводи
представника позивача, що постанови від 27.03.2007 року, 01.06.2007 року, та
10.09.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6п.2
КПК України та одноразове застосування офіційного застереження є підставою для
виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення ґрунтуються на
припущеннях.

На
підставі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.9 ч.3 ЖК України, керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про виселення без надання іншого жилого приміщення», -
відмовити за безпідставністю

Рішення  може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний  суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення  заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ст.295 ЦПК України.

Суддя: