Справа№22-ц-2620/2007                                  Головуючий
1-ї інстанції: Єлізаров І.Є.
про стягнення                                Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31
" травня 2007р.  Судова колегія
судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Харківської
області в складі:

головуючого
судді -  Борової С. А..

суддів
колегії      - Пшенічної Л.В.,  Даниленка В.М.

при
секретарі     - Гребенщиковій Ю.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення
Московського районного суду м Харкова від 26 березня 2007р.

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА

У вересні 2006
року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2   про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,  спричиненої
пошкодженням здоров'я.

В позові
ОСОБА_1 вказувала
на те,  що 03.08. 2002 року відповідач
причинив їй тілесні ушкодження які згідно акту судово-медичної експертизи є
легкими. У звязки з чим вона лікувалася і не могла з серпня по листопад 2002
року працювати. Після отриманих побоїв погіршився стан здоров'я і у червні 2004
року було встановлено третя,  а у березні
2005 року друга група інвалідності. Матеріальну шкоду позивач оцінює у 10000
грн.,  а моральну 5000 грн. і просить
стягнути її з відповідача.

Відповідач
позов не визнав та пояснив,  що спричиняв
позивачу ніяких тілесних ушкоджень,  його
причетність до побиття та розмір шкоди позивачем не доведений.

Рішенням
Московського районного суду м.  Харкова
від 26 березня 2007р у задоволені позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на те,
що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права просить рішення суду скасувати,  а
справу направити на новий розгляд.

В обґрунтування
апеляційної скарги ОСОБА_1
вказує на те,  що суд першої
інстанції не вірно вказав,  що факт
нанесення тілесних ушкоджень позивачу з боку відповідача не встановлено та не
доведено розмір заподіяної шкоди. На думку ОСОБА_1 вказані факти доведені і підтверджуються актом
судово-медичної експертизи,  лікарняними
листками та квитанціями про придбання ліків,
яким не дав належної оцінки.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  пояснення осіб,  які з'явилися у судове засідання,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що вона не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог  ст.  308 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу,  якщо встановлено,  що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи
у задоволені позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що позивач не
надав ніяких доказів у підтвердження позовних вимог.

Судова
колегія погоджується з висновками суду першої інстанції,  оскільки вони повністю відповідають
обставинам справи,  яким суд дав вірну
оцінку,  але суд помилково застосував
норми ЦК в редакції
2004 року,  у той час коли до
правовідносин,  що виникли між сторонами
слід застосовувати норми ЦК
в редакції 1961 року.

Стаття
455 вказаного Кодексу вказує,  що у разі
спричинення каліцтва або іншого ушкодження здоров'я організація або громадянин,  винний за шкоду,  зобов'язані відшкодувати потерпілому
заробіток,  втрачений їм внаслідок втрати
або зменшення працездатності,  а також
відшкодувати витрати пов'язані ушкодженням здоров'я.

Позивач
не надав жодного доказу у підтвердження розміру матеріальної та моральної
шкоди,  також не надано доказів
того,  що погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 і встановлення
інвалідності у 2004 році є наслідком спричинення їй тілесних ушкоджень у 2002
році. Листки непрацездатності за 2004- 2005 рік,  на які посилається позивач,  як на доказ по справі,

не свідчать про
вищенаведене. Акт судово-медичної експертизи встановив лише тяжкість тілесних
ушкоджень.

Згідно
зі  ст.
10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень,  а  ст. 11 ЦПК України передбачає,  що суд розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Таким
чином,  судова колегія дійшла
висновку,  що позивач не довів свій
позов.

З огляду
на наведене,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які привели до неправильного вирішення
справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.1 ч.1 307,  308,  313,
314,  315,  317,
319 ЦПК України судова колегія судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Московського районного суду м.  Харкова
від 26 березня 2007 року залишити без

змін.

Ухвала
вступає в силу з моменту проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом одного двох місяців з дня

проголошення.