Справа №
22ц-2353/2007р.                    Головуючий в 1 інстанції Ткаченко Н.Ю.
Категорія 19                                                          Доповідач Ремез В.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007р. травень 14 дня. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі: Головуючого
- Рудь В.В. Суддів
- Можелянської
З.М., Ремеза В. А. при секретарі -
Чергенець С.О.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці,

на рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14.09.2006р. за
позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Тернівці про стягнення страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2006р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці про стягнення
страхової виплати за моральну шкоду, і просив стягнути на його користь
39840грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою 60%
професійної працездатності.

Рішенням суду з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці на
користь ОСОБА_1. стягнуто в рахунок відшкодування страхової виплати за моральну
шкоду 30000грн.

В апеляційній
скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Тернівці просить рішення суду скасувати та відмовити позивачу в задоволені
позовних вимог, посилаючись на те, рішення суду незаконне та необгрунтоване.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням
нового рішення відповідно до п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Розглядаючи
справу, суд встановив, що ОСОБА_1. тривалий час працював на підприємствах
вугільної промисловості, і під час роботи він захворів на професійне
захворювання у зв'язку з чим йому було спричинено моральну шкоду, яка підлягає
відшкодуванню на підставі вимог ст.ст.21,28,34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Разом з цим, як
вбачається з матеріалів справи, професійне захворювання позивач отримав
виконуючи трудові обов'язки у 1995р., що підтверджується висновком МСЕК від 21.09.1995р.
Вказані обставини свідчать, що спірні правовідносини сторін регулюються
матеріальним законом, який діяв на момент встановлення позивачу втрати
професійної працездатності та отримання ним в зв'язку з цим моральної шкоди, а
саме на підставі ст.12 Закону України „Про охорону праці", та п. 11 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків (затвердженні постановою Кабінету Міністрів
України від 23.06.1993 року №472).

Таким чином,
розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається на підставі вимог п.11 Правил і не може перевищувати 200
мінімальних розмірів заробітної плати, тобто за станом на 1995р. - 120
грн.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди позивачу,
колегія суддів виходить з дійсних обставин справи та наслідків, які
наступили, і вважає можливим стягнути з

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці на користь
ОСОБА_1. 120 грн. на відшкодування моральної шкоди, задовольнивши його
вимоги частково.

При цьому,
колегія суддів вважає можливим поновити позивачеві строк на звернення до суду з
даним позовом, оскільки він пропущений ним з поважних причин, так, як з моменту
отримання професійного захворювання і до звернення до суду з позовною заявою
позивач, будучи інвалідом 3
групи, довгий час проходив лікування в різних лікувальних установах в
зв'язку з отриманим професійним захворюванням.

Зазначена сума
підлягає стягненню з Фонду на підставі ст.2 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених
в п.п. 1,2 постанови
Пленуму від 27.03.1992 року №6 (з послідуючими
змінами та доповненнями) „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди", оскільки в даному випадку йдеться мова
не про заборгованість по відшкодуванню моральної шкоди, а про не використане
позивачем право на відшкодування моральної шкоди в результаті отриманого
професійного захворювання.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про безпідставність стягнення з
нього моральної шкоди на користь позивача не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи, матеріальному та
процесуальному закону. Згідно Закону №1105-ХІУ від 23.09.1999 року, який
набрав чинності з 01.04.2001
року, обов'язок по відшкодуванню шкоди у вигляді
страхових виплат покладено на спеціально створений для цього Фонд.

Відсутність
відповідного медичного висновку не є перешкодою для відшкодування, фактично
завданої моральної шкоди.

Не можуть бути
прийняті до уваги і доводи відповідача про те, що Законом України „Про
державний бюджет на 2006
рік" зупинено дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині
відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач втратив працездатність у
зв'язку з професійним захворюванням до 01.01.2006
року.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Тернівці задовольнити частково.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14.09.2006р.
скасувати.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці на користь ОСОБА_1120грн. страхової
виплати за моральну шкоду, а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двох місяців.