УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04
червня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Червинської
М.Є., Лоленко А.В., Біляєвої
О.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Донецьку справу за позовом прокурора
Деснянського району м. Києва в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - 15-а Київська державна нотаріальна
контора, приватний нотаріус Київського нотаріального округуОСОБА_5, - про
визнання договорів дарування та купівлі-продажу квартири недійсними за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2002 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2003 року,

встановила:

У квітні 2002 року прокурор Деснянського району м. Києва
звернувся до суду з позовом в інтересахОСОБА_1 про визнання
договорів дарування та купівлі-продажу квартири 42 будинку 8 по проспекту
Лісовому в м. Києві недійсними.

Позивач посилався на те, що спірна квартира на праві
приватної власності належала ОСОБА_1,
який 02 липня 2001 року подарував квартиру своїй доньціОСОБА_2 та
25.07.2001 року виписався з квартири.

ОСОБА_2 28 листопада 2001 року продала вказану квартиру
ОСОБА_4, а 30 листопада 2002 року разом із своїм чоловіком купила іншу квартиру,
яка складається із трьох кімнат.

Позивач вважає, що договір дарування був укладений на
вкрай невигідних умовах внаслідок обману дарувальника, оскільки дочка не
прописує батька у придбану трикімнатну квартиру, чим порушує обіцянку доглядати
його.

Прокурор просив визнати договір дарування спірної
квартири недійсним на підставі ст.57 ЦК
України 1963 року, що тягне за собою недійсність договору купівлі-продажу
від 28 листопада 2001 року.

№ 33ц-760кс07

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18
листопада 2002 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2003 року
залишено без змін, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та направити
справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відсутні передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного
суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2002 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2003 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та
оскарженню не підлягає.