АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 року                                                                                         м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого                             Косогор Г.О.

суддів                              Ткачук 0.0.
Ісаєвої Н.В.

при
секретарі                            Ісаєвої
ЮС.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.  Одеси від 03 травня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким,
що втратив право користування жилим приміщенням та скасування
реєстрації,  зміну договору найму житла
(треті особи -ВГІРФО Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області,  Суворовська райадміністрація
м.  Одеси,  ОСОБА_3),

встановила:

У січні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
таким,  що втратив право користування
жилим приміщенням,  та скасування
реєстрації,  зміну договору найму житла
(треті особи -ВГІРФО Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області,  Суворовська райадміністрація
м.  Одеси,  ОСОБА_3).

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те,  що у 1984 році їй та сім'ю з чотирьох осіб
була надана квартира АДРЕСА_1,  основним
наймачем був її колишній чоловік - ОСОБА_2,
шлюб з яким було розірвано 06 лютого 1990 року. У 1991 році відповідач
добровільно залишив спільну квартиру і з зазначеного часу без поважних причин в
ній не проживає,  комунальні послуги не
сплачує. У зв'язку з тим,  що відповідач
не проживав у спірній квартирі більше шести місяців,  позивачка просила визнати його таким,  що втратив право користування спірною
квартирою та зобов'язати ВГІРФО Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській
області скасувати його реєстрацію за зазначеною адресою. Крім того,  позивачка просила змінити договір найму
спірної квартири,  зазначивши її
відповідальним наймачем та зобов'язати Суворовську райадміністрацію м.  Одеси переоформити на її ім'я особовий
рахунок на спірну квартиру.

Відповідач
позовні вимоги не визнав.

Третя особа
ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечувала.

Позивачка
підтримала позовні вимоги.

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 03 травня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Справа №22ц-3741/2007 р.                                  Головуючий
1- ої інстанції

ФедусикА.Г.

Категорія: 32                                                          Доповідач:
Ткачук О.О.

На дане
рішення принесена апеляційна скарга ОСОБА_1,
в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши
доповідача,  яка доповіла зміст
оскаржуваного рішення,  доводи
апеляційної скарги та заперечення на неї,
вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно  ст.  10
п.3 ЦПК України,  кожна сторона повинна
довести ті обставини,  на які вона
посилається,  як на підставу своїх вимог
та заперечень,  а суд згідно  ст. П пі ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Згідно
ч. 1  ст. .71 ЖК України,  при тимчасової відсутності наймача та членів
його сім'ї,  за ними зберігається житлове
приміщення протягом шести місяців.

Згідно
ч2  ст. .71 ЖК України,  якщо наймач,
або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк може бути продовжено
наймодавцем,  а в разі спору - судом.

Судом першої інстанції було вірно встановлено,  що наймачами двокімнатної квартири АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2 - основний наймач,  ОСОБА_1 та їх
дочка ОСОБА_3. Окрім них,  у квартирі
зареєстрована неповнолітня онучка сторін ОСОБА_4,  1993 року народження.

ОСОБА_2
та ОСОБА_1 знаходились у зареєстрованому шлюбі,
який було розірвано 06 лютого 1990 року.

У
зв'язку з конфліктними відносинами,  які
склалися між сторонами після розлучення та неможливістю проживати внаслідок
цього у спірній квартирі,  ОСОБА_2 у 1991
році добровільно залишив спірну квартиру та переїхав у інше місце проживання.

Факт
конфліктних відносин з відповідачем ОСОБА_1
у судовому засіданні суду першої інстанції не оспорювала.

Проте,  після виселення зі спірної квартири ОСОБА_2
продовжував періодично нею користуватися,
приймав участь у її утриманні,
частково сплачував комунальні послуги,
передаючи щомісячно своїй дочці ОСОБА_3 гроші в сумі 200 гривень.

Факт
участі ОСОБА_2 в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг ОСОБА_3 у
судовому засіданні суду першої інстанції не оспорювала.

Крім
того,  факт користування ОСОБА_2 спірною
квартирою підтверджується його реєстрацією за адресою даної квартири,  а також довідкою УПФ у Суворовському районі
м.  Одеси про те,  що ОСОБА_2 проживає за адресою:
АДРЕСА_2,  та отримує пенсію за місцем
проживання.

За таких
підстав,  суд першої інстанції зробив
вірний висновок про те,  що ОСОБА_2 не
проживав у спірній квартирі з поважної причини,
оскільки його не проживання на постійній основі було викликано
неможливістю проживання у цій квартирі у зв'язку з розпадом сім'ї та
конфліктними відносинами,  що склалися
між сторонами після розірвання шлюбу.

Суд
перевірив усі докази,  які навела
позивачка у підтвердження своїх вимог,  а
відповідач - у підтвердження своїх заперечень,
навів у рішенні фактичні обставини,
які були встановлені судом при розгляді справи,  вірно застосував правові норми,  що регулюють ці правовідносини,  та зробив вірний висновок про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Посилання
в апеляційній скарзі ОСОБА_1  на
неповажність не проживання відповідача у спірній квартирі з 1991 року не
береться судовою колегією до уваги,
оскільки ані у судовому засіданні суду першої інстанції,  ані у судовому засіданні апеляційного суду
позивачка будь-які докази в обґрунтування своїх позовних вимог у цій частині
суду не представила.

Інших доводів,  маючих правове
значення,  у апеляційній скарзі не
наведено.

Таким чином,  судова колегія дійшла до висновку,  що суд першої інстанції в межах заявлених
вимог повно і всебічно розглянув справу,
дав належу оцінку наданим доказам,
постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись  ст.
308,  313-315 ЦПК України,  судова колегія ,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 03 травня 2007 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена на протязі двох місяців з дня проголошення до Верховного Суду
України.