АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №22-1745 2007 року                Головуючий
у 1-й інстанції -Стальніков В.М.

Категорія
-19                                          Доповідач
- Гайсюк О.В.

25 вересня 2007
року,  колегія судців судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої -
судді - Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка
О.В.,  Суровицької Л.В.

При секретарі -
Слюсаренко Н.Л. розглянула у відкритому
судовому засіданні  в м.   Кіровограді
цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1  на рішення Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 16 липня 2007 року,

встановила:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Новоукраїнському районі про відшкодування моральної
шкоди.

Зазначила,  що розпорядженням Новоукраїнської районної
державної адміністрації №426 від 28 грудня 1992 року було зареєстроване Мале
приватне підприємство "Яна",
засновником якого вона була. Це підприємство було поставлено на облік у
ДПІ Новоукраїнського району.

З часу
заснування МП
"Яна" діяльністю не займалося. Через конфлікт з працівниками
ДПІ вона вирішила закрити МП та припинити підприємницьку діяльність . з цією
метою здала печатку і штамп підприємства,
закрила рахунок в банку,
надрукувала в газеті об'яву про закриття МП і 10.01.1996 року подала
відповідну заяву до райдержадміністрації.

25 січня
1996 року працівник обласної ДПІ вилучила у неї всі документи по МП,
а 16.02.1996 року вона ознайомилась з актом перевірки,  згідно якого підприємство повинно було
сплатити до бюджету 386.139 тис. крб,
згодом цю суму було зменшено до 249.425 тис. крб.

З того
часу податкова інспекція щомісячно надсилала їй повідомлення з вимогою сплатити
борг,  їй погрожували відповідальністю за
неподання звітності. 10.12.1999 року вона була піддана штрафу у сумі 85
грн.,  але постанова про накладення цього
стягнення була скасована судом 20.01.2000 року.

9.03.2000
року постановою ДПІ на неї було накладено штраф у сумі 170 грн. за неподання
звітності,  яку суд не скасував.

У липні
2001 року вона звернулася до ДПІ у Новоукраїнському районі із заявою про
скасування боргу,  а до
райдержадміністрації про скасування реєстрації МП "Яна" і 19.10.2001
року була проведена ліквідація згідно розпорядження №758-р

19.02.2007
року вона дізналась,  що МП "Яна" було
скасоване ще розпорядженням №182 р від 13.02.1996 року,  а податкова інспекція ввела її в оману що до
цього.

Вона
зазнала моральних страждань,  які
полягають у тому,  що вона терпіла
приниження з боку податківців,  була
позбавлена права займатися підприємницькою діяльністю,  безпідставні вимоги податківців причинили їй
постійні стреси.

Посилаючись
на ці обставини,  просила суд стягнути з
відповідача на свою користь 4000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням
Новоукраїнського районного суду від 16 липня 2007 років в задоволенні позову
відмовлено.

Суд
дійшов висновку,  що позивачка не надала
суду доказів,  які б обгрунтували її
вимоги.

В
апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду,  просить ухвалити нове рішення по суті
спору,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи,  обставини на які посилається суд
є недоведеними,  суд неповністю з'ясував
обставини,  що мають значення для
справи,  судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивачка доводи апеляційної скарги
підтримала. Представник відповідача з доводами скарги не погодився.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до  ст. 56 Конституції
України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів
місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,  завданої незаконними діями,  рішеннями чи бездіяльністю органів державної
влади,  органів місцевого
самоврядування,  їх посадових і службових
осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно
до Закону України "Про державну податкову службу в Україні" Державна
податкова адміністрація України,  якій
підпорядкована Державна податкова інспекція у Новоукраїнському районі,  є центральним органом виконавчої влади,  а збитки,
завдані неправомірними діями посадових осіб органів державної податкової
служби,  підлягають відшкодуванню за
рахунок коштів державного бюджету.

Із
змісту позовної заяви ОСОБА_1. вбачається,
що питання про відшкодування моральної шкоди вона пов'язує з незаконними
рішеннями,  діями,  бездіяльністю податкового органу,  при цьому не ставить питання про визнання цих
рішень,  дій і бездіяльності незаконними
у судовому порядку (а.с. 2-5),  а також
не просить відшкодувати їй моральну шкоду за рахунок держави.

Відмовляючи
позивачці в задоволенні позову,  суд
виходив з того,  що викладені в позовній
заяві факти є надуманими та безпідставними,
а також на те,  що позивачка
пропустила строк позовної давності,
пославшись при цьому на  ст.  ст.
257, 261 Цивільного Кодексу України.

З таким
рішенням суду не можна погодитись,
оскільки підставою для відмови позивачці в задоволенні позову є
положення  ст. 56 Конституції
України,  відповідно до яких Державна
податкова інспекція у Новоукраїнському районі не може відповідати за
вимогами,  викладеними ОСОБА_1 в позовній
заяві,  оскільки за цими вимогами
відповідальність за неї несе держава.

Оскільки
позивачка не мала правових підстав для вирішення питання про стягнення коштів
на відшкодування моральної шкоди саме з податкової інспекції,  суд не міг вирішувати питання про доведеність
чи недоведеність вимог позивачки,  а
також не міг застосовувати строки позовної давності.

Наведене
свідчить про те,  що судом неправильно
застосовано норми матеріального права,  а
тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову
позивачці задоволенні позову.

Ухвалою
суду від 23.05.2007 року позивачці було відстрочено сплату судового збору та
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 22),  тому відповідно до вимог ч.2  ст. 82 ЦПК ці витрати підлягають стягненню з
позивача.

На
підставі  ст. 56 Конституції
України,  керуючись п.2 ч.1  ст. 307,
п.4 ч.1  ст. 309,   ст.
ст.  313,  314,
316, ,  колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новоукраїнського районного суду від 16 липня 2007 року скасувати.

Ухвалити
нове рішення,  яким в задоволенні
позовуОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Новоукраїнському районі про
відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути
зОСОБА_1 судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. із зарахуванням за такими
реквізитами:

Отримувач
коштів - міськфінуправління,  банк
отримувача: ГУДКУ у Кіровоградській області,
МФО: 823016,  № рахунку: 0002 ідентифікаційний
код: 24145329,  код бюджетної
класифікації: 22090100,  а також витрати
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 7 грн.50 коп.3а
такими реквізитами: Отримувач коштів - УДК
м.  Кіровограді,  банк отримувача: ГУДКУ у Кіровоградській
області,  МФО: 823016,  № рахунку: 0002,  ідентифікаційний код: 24145329,  код бюджетної класифікації: 22050000.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.