УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
лютого 2007 року                                                                             м.    Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді Самчука П.П.

суддів:
Ніколайчука М.   Є.,  Пастощука М.
М.

при секретарі
Козіцькій А.Б.

з участю:    ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-Ц-243 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 і ОСОБА_2 на рішення Красилівського
районного суду від 11 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і ОСОБА_2 до ОСОБА_7,
треті особи на стороні відповідача -Красилівська державна нотаріальна
контора і Красилівська районна рада - про визнання недійсним відмови від
прийняття спадщини,  заповіту,  свідоцтва про право на спадщину,  свідоцтва про право власності на жилий
будинок та поділ спадкового майна.

Перевіривши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд

встановив:

ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 22 серпня 2006 року звернулись в суд з позовом,  вказавши,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9,  їх
батько та чоловік ОСОБА_7,  який проживав
у селі Слобідка-Красилівська Красилівського району. 15 серпня 2006 року
державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори на підставі
заповіту,  посвідченого Яворівецькою
сільською радою 21 травня 1998 року,
ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/10
майна спадкодавця,  що складається із
жилого будинку АДРЕСА_1.

Вважали,  що одержана ОСОБА_7 частина будинковолодіння
не відповідає розміру її частки у спадщині і порушує права інших спадкоємців.
Також що ОСОБА_9 внаслідок помилки склав заповіт на ОСОБА_7 дому він є
недійсним з моменту укладення. Крім того,
ОСОБА_6,  ОСОБА_5 і ОСОБА_1 є
інвалідами 2 групи і мають право на обов'язкову частку в спадщині.
Розраховували на отримання 4/5 спадкового майна,  а не отримали нічого. Не знаючи про існування
заповіту під впливом помилки ОСОБА_6,
ОСОБА_5 і ОСОБА_2 24 січня 2006 року написали заяву про відмову від
своїх часток спадкового майна на користь ОСОБА_1 Також

Головуючий у
першій інстанції - Чорна Л.М.                                       Справа №
22-ц-243

Доповідач -
Самчук П.П.
Категорія № 26Головуючий у першій інстанції- Чорна Л.М.    Доповідач - Самчук П.П.

Справа №
22-ц-243 Категорія № 26

на
момент складання заповіту спадкодавець володів 1/2 будинку,  тому заповітом охоплюється саме така
частка,  а іншу 1/2 будинку слід
розділити між спадкоємцями по закону.

В зв'язку з цим
просили визнати недійсною відмову ОСОБА_6,  ОСОБА_5 і ОСОБА_2 від прийняття спадщини,  визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 від 21
травня 1998 року і свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 серпня
2006 року,  видане ОСОБА_7

В ході розгляду
справи уточнили позовні вимоги і ОСОБА_2 просила визнати недійсним свідоцтво
про право власності на 1/2 жилого будинку від 04.12.2000 року,  видане на підставі рішення виконавчого
комітету Красилівської районного ради за № 178 від 18.09. 1987 року,  та поділити спадкове майно,  виділивши ОСОБА_1, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по
2/15,  ОСОБА_2 - 7/15 будинковолодіння,  що разом складатиме 13/15,  і припинити право власності на 2/15,  що належить спадкоємцю ОСОБА_7 за законом,  вартість якої становить 549, 45 грн.

Рішенням
Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року позов задоволено
частково. Відмову ОСОБА_1,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 і ОСОБА_2 від прийняття спадщини,  що залишилась після смерті ОСОБА_9,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  визнано недійсною.

Проведено поділ
спадкового майна,  яке залишилось після
смерті ОСОБА_9 з визнанням обов'язкової частки ОСОБА_1,  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та визнано за ними право на
3/10 спадкового майна вартістю 11126, 4 грн.,
яке складається з будинковолодіння в с Слобідка-Красилівська Красилівського району,  а за ОСОБА_7 визнано право на 7/10 спадкового
будинковолодіння вартістю 25961, 6 грн.

Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом,  видане
на ім'я ОСОБА_7 Красилівською державною нотаріальною конторою від 15.08.2006
року за реєстровим № 2105,  визнано
недійсним.

ОСОБА_1,  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звільнено від сплати
судового збору,  а з ОСОБА_7 стягнуто
259, 62 грн. спадкового збору в доход держави.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1,  ОСОБА_5,  ОСОБА_2 і ОСОБА_6 рішення суду вважають
неправильним,  просять скасувати і
ухвалити нове рішення,  яким задоволити
їх позовні вимоги та залишити у власності ОСОБА_7 1/15 будинковолодіння
вартістю 2472, 53 грн,  посилаючись,  що судом порушено норми матеріального і
процесуального права та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з
матеріалів справи,  суд першої інстанції
правильно встановив дійсні обставини справи,
правовідносини,  що виникли,  та правильно застосував чинне законодавство.

Зокрема,  судом встановлено,  що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1953 року,  але
між ними склалися неприязні відносини,
тому виник спір про поділ спільного майна,  по якому ухвалою Красилівського районного суду
від 07 червня 1983 року затверджено мирову угоду про поділ майна колгоспного
двору,  згідно якої ОСОБА_9 виділено 1/3
будинковолодіння,  а ОСОБА_10 і їх дочці
ОСОБА_11 залишено 2/3 будинковолодіння.

Проте ОСОБА_11
(ОСОБА_2) ще в 1982 році вибула з членів колгоспного двору,  переїхавши на постійне місце проживання в с.
Белогородка Києво-Святошинського району Київської області і більше
3-х років не брала участі своєю

працею та коштами у веденні спільного господарства в с Слобідка-Красилівська,  де залишились проживати батьки,  тому втратила право на частку в майні
колгоспного двору. В зв'язку з цим рішенням виконавчого комітету Красилівської
районної ради № 178 від 18.09.1987 року правомірно було надано право на оформлення
особистої власності на жилий будинок батькам ОСОБА_11 (ОСОБА_2) в рівних
частках,  тобто по 1/2 кожному. Вказане
рішення Красилівської районної ради ніким не оскаржувалось і є чинним.  В дальнішому ОСОБА_10 24 вересня 1988 року
продала належну їй половину будинку ОСОБА_9,
і,  таким чином,  останній став власником всього будинку.

При таких
конкретних обставинах судом правильно визнано чинним заповіт ОСОБА_9,  та правильно визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 право на 3/10 спадкового майна,
оскільки вони мали право на обов'язкову частку у спадщині,  а 7/10 спадкового будинковолодіння залишено у
власності ОСОБА_7

Також правильно
судом визнано недійсною відмову позивачів від спадщини,  що відкрилась після смерті ОСОБА_9

Викладене
свідчить,  що апеляційна скарга не
містить обставин,  які могли б бути
підставою для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 і ОСОБА_2 відхилити,  а
рішення Красилівського районного суду від 11 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.