Справа №
22ц-3300/2007                       Головуючий
Категорія-27                                            суддя
Доповідач: суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                     м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О.,  суддів: Стратіло В.І.,  Резникової Л.В.,  при секретарі Кошмак Т.С. ,  з участю представника відповідача Спальвіної
Л.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в місті Донецьку
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду
м.  Донецька від 19.01.2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Комунального комерційного підприємства
„Донелектроавтотранс" про захист честі,
гідності і стягнення моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з цим позовом,
вказуючи,  що 11 квітня 2005 року
він їхав у автобусі 28-го маршруту,
увійшовши до нього на зупинці „Мотель" у м.  Донецьку. Оскільки автобус був переповнений
пасажирами,  він не зміг відразу оплатити
проїзд. На наступній зупинці „Елеватор" до нього підійшов контролер
підприємства відповідача,  який разом з
ним увійшов до автобусу і зажадав,  щоб
він заплатив штраф за безбілетний проїзд. Він відмовився платити штраф і
сказав,  що коли до нього підійде
кондуктор,  він оплатить проїзд. Однак
контролер сказав кондуктору,  щоб той
гроші за проїзд в нього не брав і продовжував вимагати сплати штрафу.

На
зупинці „Вертикальна" він вийшов з автобусу і разом з ним вийшли три
контролери. Вони оточили його,
продовжували вимагати сплати штрафу. Він відмовлявся і запропонував їм
піти до міліції і там розібратися. Контролери стали ображати його,  принижувати його людську гідність,  наступали йому на ноги,  наполягали на сплаті штрафу. Коли він знов
відмовився платити штраф,  інший
контролер зняв з нього окуляри,  кинув їх
на асфальт і роздавив ногою. Тоді він вимушений був сплатити штраф у сумі 10
грн.,  про що йому було видано квитанцію,  в якій стояв тільки особистий номер
контролера - 09.

Позивач
вказував,  що цими діями працівників
підприємства відповідача йому завдано моральну шкоду,  оскільки він перебував під гнітючими
враженнями від почутих на свою адресу незаслужених образливих слів,  був виведений з рівноваги,  перебував у стані депресії. Моральну шкоду
оцінює у розмірі 1500 грн.

2

Просив постановити
рішення,  яким визнати незаконними дії
відповідача,  що ображають його честь та
гідність,  зобов'язати представника
відповідача принести йому вибачення у залі суду,  стягнути на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 1500 грн. та витрати по сплаті державного мита у
розмірі 34 грн.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 19 січня 2007 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення,  суд посилався на
відсутність доказів з боку позивача стосовно заявлених ним вимог.

Позивач
подав апеляційну скаргу на це рішення,  в
якій вказував,  що вважає рішення
незаконним через порушення судом вимог
ст. 213 ЦПК України. На думку апелянта суд неповно з'ясував
обставини,  що мають суттєве значення для
вирішення справи. Позивач просив рішення суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення щодо заявлених ним позовних вимог.

Від
представника відповідача надійшли письмові заперечення на скаргу,  де йдеться про її відхилення.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
представника відповідача,  перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах
оскарження,  апеляційний суд вважає,  що скарга підлягає відхиленню,  а рішення суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З
матеріалів справи вбачається,  що свої
вимоги про відшкодування моральної шкоди,
позивач пов'язував з неправомірними діями контролерів підприємства
відповідача,  які ображали його,  принижували честь і гідність,  незаконно примусили сплатити штраф за
безбілетний проїзд у автобусі у розмірі 10 грн.

Частиною
1  ст.
23 ЦК України
передбачено,  що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок порушення її прав,  а у п.4 ч.2
цієї статті зазначено,  що моральна шкода
полягає у приниженні честі,
гідності,  а також ділової
репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з
тим,  відповідно до положень  ст.  60
ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи і сторонами не заперечується,  що
11.04.2005 року приблизно об 11 годині позивач ОСОБА_1. дійсно на зупинці
„Мотель" сів у автобус 28-го маршруту і на наступній зупинці до нього
підійшов контролер підприємства відповідача ОСОБА_2,
який разом з іншими контролерами ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
перевіряв квитки за проїзд у пасажирів. Оскільки у позивача квитка не
було,  контролер зажадав щоб він сплатив
штраф за безбілетний проїзд у розмірі 10 грн. ОСОБА_1. штраф сплатив,  про що йому контролером було видано квитанцію
АБ №000405.

Рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 9.06.2005 р.
у справі за скаргою ОСОБА_1. на постанову про накладення штрафу дії
контролерів підприємства відповідача по стягненню з ОСОБА_1. штрафу визнані
законними і обґрунтованими,  а у
задоволенні скарги ОСОБА_1. відмовлено.

Відповідно
до ч.3  ст. 61 ЦПК України
обставини,  встановлені судовим рішенням
у цивільній справі,  що набрало законної
сили,  не доказуються при розгляді інших

3

справ,  у яких беруть участь ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги щодо
незаконних дій контролерів,  пов'язаних з
накладенням,  штрафу спростовуються
вказаним рішенням суду.

Крім
того,  апеляційний суд вважає,  що підстави для відшкодування моральної шкоди
відсутні.

При
з'ясуванні фактів,  з якими закон
пов'язує відшкодування моральної шкоди,
слід виходити з вимог  ст. 1167 ЦК України,  яка визначає підстави покладання обов'язку по
відшкодуванню такої шкоди та обставин,
які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно
до роз'яснень,  даних в п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 „ Про судову практику в
справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди,  обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ
про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв'язку між шкодою та
протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Зокрема,  суд повинен з'ясувати,  чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру,  за яких обставин та якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій
грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Позивач
ОСОБА_1. не довів свого позову,  що є
його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу,  передбачених
ст. 10 ЦПК України. При цьому суд першої інстанції створив всі умови для
змагального процесу.

Апеляційний
суд вважає,  що не знайшли свого
підтвердження протиправність у діях відповідача,  вина та при чинний зв'язок з можливим
спричиненням моральної шкоди позивачеві. Крім того,  позивач не довів того факту,  що працівники підприємства відповідача
ображали його,  принижували честь та
гідність.

За таких
обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача,  в тому числі
й про відшкодування моральної шкоди.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304-305,  п.1
ст. 307,  308,  313,
п.1  ст. 314,  315,
317, 319 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 19 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.