АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
2007 року                                                                    м. Хмельницький
Колегія  суддів  судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі : головуючої - судді
суддів:
Бережного С.Д., Харчука В.М.
при секретарі  Коробчук А.А.
відкритому    судовому    засіданні
справу   № 22 ц -2318 за
апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства „Полонський фарфор” на
рішення Полонського  районного суду
від  14 листопада  2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до
закритого акціонерного товариства „Полонський фарфор” про поновлення на роботі,
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди

Заслухавши
доповідача,  пояснення  ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2007 року позивачка звернулась
до суду і просила поновити її на посаді перебивача малюнків живописної дільниці
ЗАТ „Полонський фарфор”, стягнути середню зарплату за час вимушеного прогулу та
5000 гр. моральної шкоди.

Рішенням Полонського районного суду
від 14 листопада 2007 року позов задоволено частково.

Постановлено поновити ОСОБА_1на
посаді перебивача малюнків живописної дільниці цеху художнього оформлення
закритого акціонерного товариства „Полонський фарфор”, стягнути на її користь
1031 гр.80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 620 гр.
моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто
з ЗАТ „Полонський фарфор” судовий збір на користь держави в сумі 59 гр.50 коп.
та 30 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення в частині поновлення на
роботі допущено до негайного виконання.

В своїй апеляційній скарзі
відповідач означене рішення вважає незаконним, просить його скасувати,
посилаючись на те, що судом не враховано, що позивачка протягом 4 робочих днів
не виконувала своїх посадових обов'язків і сталось це не з причин
незабезпечення їй належних умов роботи. Помилковим є висновок суду про
невідповідність робочої інструкції ОСОБА_1. типовій інструкції і просить
врахувати, що вона навіть не намагалась вирішити це питання з адміністрацією, а
просто припинила роботу. Не враховані судом і подані ним докази , які
беззаперечно свідчать по дотримання ним вимог трудового законодавства при
накладенні стягнень, звільненні ОСОБА_1., а також при нарахуванні оплати за
виконану роботу.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій
інстанції -  Боб”як Б.В.                  Справа № 22ц- 2318

Доповідач - Гуменюк
Н.І.                                                      Категорія № 40

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 309
ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1., суд виходив з того, що вона правомірно вимагала від відповідача
забезпечення їй умов праці відповідно до законодавства про працю,  останній при її звільненні допустився
порушень вимог ст. 149 ч.1 КЗпП України

І безпідставним
звільненням з роботи завдав позивачці моральної шкоди.

Однак такі висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, тому постановлене рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 40
КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути
розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку , якщо до
працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

З
матеріалів справи вбачається, що з лютого 1983 року ОСОБА_1. працювала на
Полонському фарфоровому заводі на різних посадах,  а  з 02
жовтня 2000 року переведена перебивачем малюнків 3 розряду . 05 лютого 2002
року вона була ознайомлена з робочою інструкцією перебивача малюнків і згідно
неї виконувала свої посадові обов'язки.
В червні 2007 року на підприємстві була прийнята нова редакція робочої
інструкції, від ознайомлення з якою позивачка відмовилась, однак продовжувала
працювати відповідно раніше визначених обов'язків.  11,12, та 13 вересня 2007 року вона,
перебуваючи на робочому місці, не приступила до роботи, про що були складені
доповідні майстром цеху, за результатами яких їй оголошено догану окремо за
кожен день простою. Давати пояснення і ознайомитись з наказами керівника №№190,
191, 192 ОСОБА_1. відмовилась , про що також комісійно  складені
акти, а 14 вересня близько 13 години взагалі залишила територію заводу.
В той же день видано наказ за № 246-к про її звільнення з роботи за
систематичне невиконання без поважних причин обов”язків, покладених на неї
трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку. З даним
наказом ОСОБА_1. також відмовилась ознайомитись, як і писати пояснення з цього
приводу.

Наведені обставини знайшли своє
обґрунтоване  підтвердження в ході
вирішення спору , крім того  самою
позивачкою не заперечується факт невиконання нею трудових обов”язків протягом
чотирьох робочих днів з 11 по 14 вересня 2007 року. При цьому вона стверджує,
що це зроблено нею з метою привернення уваги адміністрації до невірних розцінок
її роботи  і незгоду з виконанням  деяких обов'язків, передбачених останньою
редакцією робочої інструкції. Однак, нею не доведено, що вирішення  трудового
спору потребувало такого радикального способу і вона  була позбавлена можливості довести свої вимоги
у встановленому законом порядку.  На
даний час ОСОБА_1.  пред'явила позов до
місцевого суду, який прийнятий до розгляду.

Виходячи з наведеного, апеляційний
суд приходить до висновку, що ОСОБА_1. допустила систематичне невиконання своїх
посадових обов'язків без поважних причин
і з цих підстав вірно звільнена з роботи. При цьому з врахуванням дій
позивачки, при її звільненні
адміністрацією дотримано вимог ст.149 КЗпП України  Тому заявлений нею позов не підлягає
задоволенню

Керуючись ст. ст. 40, 149, 232  КЗпП України, ст.ст.307, 309, 313, 316,
317,319 ЦПК України, колегія суддів

р і ш и л а:

Апеляційну скаргу
закритого акціонерного товариства „Полонський фарфор” задоволити.

Рішення Полонського районного суду від 14 листопада 2007 року
скасувати.

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „Полонський
фарфор” про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішення  набирає законної сили з моменту його  проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді:
/підписи/

Копія
вірна: суддя                                                                         Н.І.
Гуменюк