Справа № 2-2387/2006,
№2 -
року Крюківський районний суд м.  Кременчука в складі головуючого судді Сьорі
С. І.,  при секретарі Бокатюк Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Кременчуці цивільну справу за позовом
заступника прокурора м. Кременчука в інтересах фізичної особи ОСОБА_1до
фізичної особи ОСОБА_2про визнання договору дарування квартири недійсним , -
Заступник прокурора М. Кременчука звернулась до суду з позовною заявою в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2
в якому просила суд постановити рішення яким визнати
недійсним договір дарування АДРЕСА_1від 26.01.2005 року.
Позовні вимоги мотивувала тим,  що
ОСОБА_1  на підставі рішення Крюківського
районного суду М. Кременчука від 05.11.2005 року належала АДРЕСА_1. 26.01.2005 року між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 було укладено договір дарування
вказаної квартири,  в якому
зазначено,  що за ОСОБА_1  зберігається право довічного проживання у
зазначеній квартирі.
Вважає,  що зміст укладеного
правочину суперечить вимогам Цивільного кодексу України,  з підстав не додержання вимог встановлених
5, 6  ст.  203 ЦК України,  договір дарування укладений під впливом
обману збоку відповідача по справі та укладений під впливом тяжкої обставини і
на вкрай невигідних умовах для ОСОБА_1 ,
а тому повинен бути визнаний судом недійсним з підстав передбачених  ст. . ст. 215,  230,
В судовому засіданні прокурор Рябих С. В. позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав та по мотивам,
що зазначені в позові.
ОСОБА_1  позов заступника прокурора
М. Кременчука в його інтересах підтримав повністю та пояснив,  що власницею спірної квартири була його
мати,  яка померла не встигши
переоформити на нього квартиру. Після її смерті колишній власник квартири
залишався зареєстрованим у вказаній квартирі,
а тому йому доводилося сплачувати комунальні послуги за двох осіб,  а оскільки він інвалід та живе на одну
пенсію,  то утримувати квартиру самотужки
він не мав змоги. В цей час він познайомився з ОСОБА_2,  який допоміг йому виписати з квартири
колишнього власника та оформити квартиру на його ім'я,  з послідуючим переоформленням квартири на
ОСОБА_2 За переоформлення квартири на ОСОБА_2 останній пообіцяв,  що він буде проживати у вказаній квартирі довічно,  а ОСОБА_2 буде сплачувати комунальні послуги
та надавати в разі потреби допомогу на лікування та інші потреби.
26.01.2005 року він разом з ОСОБА_2 поїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_3
де ОСОБА_1хотів скласти заповіт на ім'я ОСОБА_2,  однак йому пояснили,  що оформлення заповіту дорого коштує та
запропонували укласти договір дарування. Він знав,  що після укладення цього договору може
залишитися без житла про що сказав нотаріусу та ОСОБА_2,  на що нотаріус
запропонував внести до договору дарування пункт,  згідно якого ОСОБА_1  матиме право довічного проживання у вказаній
квартирі. Після внесення цього пункту він ознайомився з договором дарування і
розуміючи яку угоду він укладає,
добровільно,  без будь - якого
примусу підписав її. На даний час проживає у вказаній квартирі,  а ОСОБА_2 не вчиняв та не вчиняє ніяких
дій,  щоб виселити його із зазначеної
квартири,  однак вважає,  що при укладенні договору ОСОБА_2 його
обманув,  оскільки обіцяв сплачувати
комунальні послуги та надавати при необхідності допомогу,  чого жодного разу не робив.
КП "Кременчуцьке МБТІ" до судового засідання
свого представника не направила,  надала
до суду лист згідно якого при вирішенні справи покладаються на розсуд суду та
просять розглянути справу у їх відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_3 до судового засідання не
з'явились,  про день та час розгляду
справи були повідомлені належним чином.
Вислухавши прокурора та ОСОБА_1 ,
які не заперечували проти ухвалення заочного рішення,  суд вважає за можливе розглянути справу у їх
відсутність,  на підставі наявних у
справі доказів.
Вислухавши прокурора,  ОСОБА_1 ,  дослідивши та проаналізувавши наявні у справі
письмові докази суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1є інвалідом 2
підтверджується довідкою МСЕК №0158631 від 25.02.2002 року про надання групи інвалідності. Останній на час розгляду справи
проживає в АДРЕСА_1що належала йому на праві власності згідно рішення
Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.11.2004 року,  зареєстрованого КП "Кременчуцьке
МБТІ" в р.книзі №59 за р.№8771.
26.01.2005 року за ініціативою ОСОБА_2
між сторонами був укладений та посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_3 договір дарування,
згідно якого ОСОБА_1  подарував а ОСОБА_2 прийняв в дар АДРЕСА_1
Згідно умов вказаного зазначеного договору за ОСОБА_1  зберігається право довічного проживання у
відчужуваній квартирі. Також в договорі зазначено,  що зміст,
значення та наслідки угоди сторонам роз'яснені і відповідають намірам
сторін. Дарувальник стверджує,  що
дарування здійснено за доброю волею,  без
будь - якого примусу чи насильства,  як
фізичного так і морального.
Також між сторонами досягнуто усної домовленості щодо того,  що ОСОБА_1
буде мати право довічного проживання у вказаній квартирі,  а ОСОБА_2 буде сплачувати комунальні послуги та по мірі необхідності надавати
допомогу на лікування.
На обгрунтування підстав для визнання недійсним договору дарування прокурор
посилався на положення  ст.  ст. .203, 215 ЦК України,  згідно яких зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу,  іншим актам
цивільного законодавства,  а також
моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків,  що
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою- третьою,  п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу
Зокрема прокурор вважає,  що зміст
договору дарування суперечить вимогам
ст. 717 ЦК України згідно якої договір,
що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового характеру,  не є договором дарування.
Як вбачається із оспорюваного договору,
він не суперечить положенням  ст.
717 ЦК України,  оскільки не містить
обов»язку обдарованого вчиняти накористь дарувальника дії майногового чи не
майнового характеру.
Відповідно до  ст. 230 ЦК України
якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо
обставин,  які мають істотне значення
(частина перша статті 229
такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце,  якщо сторона
заперечує наявність обставин,  які можуть
перешкодити вчиненню правочину,  або якщо
вона замовчує їх існування.
Сторона,  яка застосувала обман,  зобов'язана відшкодувати другій стороні
збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду,
що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.
Згідно  ст. 233 ЦК України
правочин,  який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах,  може бути визнаний судом недійсним незалежно
від того,  хто був ініціатором такого
Відповідно до  ст. . 10,
60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків,  встановлених цим
Кодексом.  Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.
Прокурором та ОСОБА_1  суду не надано
достатніх доказів того,  що на момент
підписання оспорюваного договору ОСОБА_1
діяв внаслідок обману або збігу тяжких життєвих обставин та також не
надано доказів невиконання ОСОБА_2 усних домовленостей,  що передували укладенню договору дарування.
Як вбачається із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 ,  останній уклав оспорюваний договір
добровільно,  усвідомлюючи наслідки своїх
дій в частині відчуження квартири відповідачу.
Але в той же час,  з матеріалів
справи та встановлених судом обставин вбачається,  що сторони мали на меті укладення договору
довічного утримання,  про що свідчить
наявнисть усної домовленості щодо надання ОСОБА_1  ОСОБА_2
матеріальної допомоги та відсутність дій з боку відповідача направлених
на позбавлення ОСОБА_1  права проживання
у спірній квартирі,  що ОСОБА_1  не заперечується.
Прокурором не заявлено вимог про розірвання фактично укладеної угоди про
довічне утримання з підстав невиконання або неналежного виконання її умов,  а тому розглядаючи спір виключно в межах
заявлених позовних вимог,  суд приходить
до висновку,  що в задоволенні позову
необхідно відмовити.
На підставі викладеного,
керуючись  ст.   ст.  10,  11,
213,  215, 226 ЦПК України,   ст.   ст. 203, 215, 230, 233 ЦК України,
В задоволенню позову заступника прокурора М. Кременчука в інтересах
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним договору дарування квартири від 26.01.2005 року -
Заочне рішення може бути переглянуто судом,
що його ухвалив за заявою відповідача,
яка подається до суду на протязі десяти днів з дня отримання копії
рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 20 днів з моменту подачі в 10-денний термін заяви про
його апеляційне оскарження.