Справа № 22-5032                            Головуючий у І
інстанції: Литвинова І.B.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року
вересня місяця 18 дня      Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Лесько А.О., суддів: Усика
ГЛ., Кравець В.А., при секретарі: Шаховніній М.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 березня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_1до Національного банку України про
спростування недостовірної інформації, зобов'язання відкликати лист та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19
березня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних
вимог. Вказує на те, що зі змісту оспореного листа вбачається його причетність
до трагічних наслідків для одного з акціонерів, однак зазначеного встановлено
не було та відповідач не довів, що поширені ним відомості відповідають
дійсності.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09
жовтня 2006

року      було   задоволено
позов ОСОБА_1 до

Національного банку України а особі Головного управління Національного

банку України по м. Києву та Київській області про визнання дій

протиправними.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах від 13 березня
2007 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2006
року залишено без змін (а.с.78-80).

Задовольняючи позов, Голосіївський районний суд м. Києва виходив з того, що
згідно Положення «Про порядок створення і державної реєстрації банків,

відкриття
їх філій, представництв, відділень, затвердженого Постановою Правління НБК від
31 серпня 2001 року № 375, зареєстрованого в МЮ України 24 жовтня 2001 року за
№ 906/6097, рішення про професійну придатність і ділову репутацію кандидатів на
посади голови, його заступників приймає комісія Національного банку з
урахуванням загальної оцінки всіх поданих документів , передбачених підпунктом
«з» пункту 3.1 цього Положення та ділових якостей рекомендованого кандидата, та
лист-відповідь Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області не є
висновком за змістом підпункту 3.4.3 цього Положення.

Залишаючи без змін постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 09 жовтня 2006 року ухвалою від 13 березня 2007 року, суд
апеляційної інстанції зазначив, що Положенням про філії (територіальні управління)
Національного банку України, затвердженим постановою Правління НБУ від 22
грудня 2000 року № 495 до функцій і прав територіальних управлінь віднесено
підготовку висновків щодо кандидатур на посади голів правління та інших осіб,
підтвердження ділової репутації голів та ч.1енів спостережної ради банків,
надання відповідних висновків Національному банку щодо професійної придатності
голів правління та інших осіб, підтвердження ділових репутації голів та ч.1енів
спостережної ради новостворених банків, функції нагляду за якими належать до
компетенції Національного банку, та що суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про порушення відповідачем процедури щодо погодження кандидатури
ОСОБА_1. (а.с.79-80).

За таких обставин судова колегія вважає, що інформація, викладена в листі
Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області №02-001/6256 від 04
квітня 2005 року, може бути предметом оспорювання в суді відповідно до ст.277 ЦК України.

З позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1. просив визнати недостовірною
викладену в листі Головного управління НБУ по м.Києві та Київській області №
02-001/6256 від 04 квітня 2005 року інформацію наступного змісту : «Працюючи на
посаді голови Правління АКБ
«Юнекс», ОСОБА_1 наприкінці 1996 року були прийняті рішення щодо
напрямку використання валютних коштів (декілька мільйонів доларів), які
призвели до протистояння серед акціонерів банку ( для одного із них мали
трагічні наслідки), а також до дестабілізації фінансового стану банківської
установи протягом значного проміжку часу».

Відповідно до ч.3 ст.277 ЦК
України негативна інформація, поширена про особу , вважається
недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.        ^

Всупереч вимог зазначеної статті НБУ не надав доказів про те, що наведена
інформація є достовірною, тобто, що прийняті наприкінці 1996 року головою
Правління АКБ «Юнекс» ОСОБА_1 рішення щодо напрямку використання валютних
коштів призвели до протистояння серед акціонерів, для одного з них мали
трагічні наслідки та до дестабілізації банківської установи протягом значного
проміжку часу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 1997 року було вбито
відомого підприємця ОСОБА_2 - одного із акціонерів банку «Юнекс» (а.с.32).

Проте, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу
про те, що до вбивства ОСОБА_2 призвели прийняті ОСОБА_1 наприкінці 1996 року
рішення щодо напрямку використання валютних коштів.

Не містять 'матеріали справи і доказів того, що саме такі
рішення ОСОБА_1. призвели до протистояння акціонерів банку.

Зокрема, зі змісту Постанови Правління Національного
банку України від 18 квітня 1997 року № 119 «Про призначення тимчасового
адміністратора АКБ «Юнекс»
вбачається, що в АКБ «Юнекс»
виникла конфліктна ситуація внаслідок відсторонення зборами акціонерів від
управління Голови Правління ОСОБА_1(а.с.43). Проте, згаданий документ не
містить вказівок проте, що саме рішення ОСОБА_1. призвели до протистояння серед
акціонерів.

Зі змісту заперечень НБУ на апеляційну скаргу вбачається,
що ОСОБА_1. був головою Правління АКБ «Юнекс» з грудня 1993 року по травень
1997 року.

Постановою Правління НБУ від 18 квітня 1997 року № 119 тимчасовим
адміністратором АКБ «Юнекс» був призначений ОСОБА_3 з повноваженнями в.о.
керівника Правління банку.

Постановою Правління НБУ від 22 травня 1998 року № 212 «Про подальшу
діяльність акціонерного комерційного банку «Юнекс» було продовжено режим
фінансового оздоровлення до 01 жовтня 1998 року (а.с.42).

29 червня 1999 року Правлінням НБУ від 29 червня 1999 року № 307 було
прийнято  рішення про ліквідацію АКБ «Юнекс»
(а.с.40-41).

Однак, 04 серпня 1999 року постановою Правління НБУ № 398 була скасована
постанова Правління НБУ «Про ліквідацію АКБ
«Юнекс» від 29 червня 1999 року № 307» (а.с.39). Зі змісту цієї Постанови
вбачається, що рішення про ліквідацію банку було прийнято у зв'язку з тим, що
протягом квітня-травня 1999 року керівництво АКБ «Юнекс» не забезпечило
виконання певних заходів щодо покращення фінансового стану банку , відновлення
його ліквідності та платоспроможності.

Наведені документи не містять фактичних даних про те, що
дестабілізація фінансового стану банківської установи протягом значного
проміжку часу мала місце саме внаслідок прийнятих ОСОБА_1 наприкінці 1996 року
рішень щодо напрямку використання валютних коштів та яких саме рішень.

За таких обставин суд першої інстанції безпідставно вважав, що оспорювана
ОСОБА_1 . інформація , викладена в листі
першого

заступника начальника Головного управління
НБУ Медведева В.Ф. від 04
квітня 2005 року № 02-001/6256, відповідає дійсності.

Надані
відповідачем суду апеляційної інстанції нові докази : висновки про фінансовий
стан АКБ «Юнекс»
на 01.03.97 p.,
01.04.97 p.,
01.07.97 p.,
01.09.97 p.,
накази по АКБ «Юнекс»
від 14 березня 1997 року за № 14, 32,б/н; від 17 лютого 1997 року № 9;
розпорядження № 307 від 17 березня 1997 року про перерахування кредиту згідно
договору від 17 березня J 997 року , не можуть бути взяті до уваги, оскільки
стосуються діяльності ОСОБА_1. на посаді голови Правління банку в лютому та
березні місяцях 1997 року, а не в кінці 1996 року.

Оскільки викладені в рішенні Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року висновки не відповідають обставинам справи,
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням в справі нового
рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ст.277 ЦК
України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при
виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у
якій вона працює.

Якщо    недостовірна інформація
міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, це документ має
бути відкликаний.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1. щодо визнання недостовірною негативної
інформації щодо нього , викладеної в листі, підписаному першим заступником
начальника Головного управління Національного банку України по м.Києву і
Київській області від 04 квітня 2005 року № 02-001/ 6286 , та зобов'язання
Національного банку України відкликати вказаний лист підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Оскільки судова колегія дійшла висновку про поширення
Національним банком України недостовірної негативної інформації щодо ОСОБА_1.,
яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, є підстави для
відшкодування йому моральної шкоди та розмір відшкодування, виходячи із засад
розумності, слід визначити   в сумі 500
грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 314 ЦПК України,
ст.16, 23,275, 277, 280 ЦК
України,   судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 9 березня
2007 року скасувати та ухвалити в справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1до Національного банку України задовольнити
частково.

Визнати недостовірною інформацію , викладену в листі
Головного

управління НБУ по м. Києву та Київській області №
02-001/6256 від 04

квітня 2005 року, а саме, наступну інформацію:

«Працюючи на посаді голови Правління АКБ
«Юнекс», ОСОБА_1 наприкінці 1996 року були прийняті рішення щодо
напрямку використання валютних коштів (декілька мільйонів доларів), які
призвели до протистояння серед акціонерів банку (для одного із них мали
трагічні наслідки) ,а також до дестабілізації фінансового стану банківської
установи протягом значного проміжку часу».

Зобов'язати Національний Банк України відкликати лист №
02-001 /6256 від 04 квітня 2005 року, направлений першим заступником Головного
управління Національного банку України по м. Києву і Київській області Голові
спостережної Ради АКБ «Юнекс»
ОСОБА_4ї.

Стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1500 (п'ятсот)
гривень відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних
вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.