Справа
№2 -102407 2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем   України.

13.04.2007 року Калінінський районний суд міста Донецька Донецької області
у складі:

Головуючий                                            -
суддя Сватіков А.В.,

при секретарі                                           -
Фролкової М.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у місті
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання права
власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка - ОСОБА_1звернулася до Калінінського районного
суду м. Донецька з позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання права власності на
спадкове майно.

У позовній заяви ОСОБА_1. зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1року
помер її дід - батько її матері - ОСОБА_3, що підтверджено копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_1, виданим Калінінським відділом ЗАГСу м. Донецька, актовий запис
№ 462. Після смерті ОСОБА_3залишилось спадкове майно - домоволодіння АДРЕСА_1,
яке складається з житлового будинку літер А-1, житлової прибудови літер А1-1,
погребу літер аі, тамбуру літер а, який складає житлову площу 33,00 кв. м,
загальну площу 56,10 кв. м., надвірних будов - сараїв літер В, Г, ганку літер
а2, огородження № 1. Земельна ділянка площею 600 кв. м. під забудову була
надана ОСОБА_3. на підставі рішення виконкому Калінінської Ради депутатів №21
від 30.12.1953 року. Ділянка раніше іменувалась АДРЕСА_2, а тепер це АДРЕСА_1.
Також був укладений договір про надання ділянки під забудову 04.09.1956 року
між жилу правлінням та ОСОБА_3., завірений нотаріусом м. Макіївки 04.09.1956
року, зареєстрований за №1-8783. Будинок АДРЕСА_1 був побудований, але за життя
ОСОБА_3 його не зареєстрував. Дружина ОСОБА_3померла до його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_3року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, актовий
запис №287. Після смерті ОСОБА_3спадкоємцями першої черги за законом були його
доньки - ОСОБА_5(мати позивачки) та ОСОБА_4. Третя донька ОСОБА_6(мати
відповідачки) померла ще в 1988 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, тому
на момент смерті ОСОБА_3. за правом представлення спадкоємицею була також
відповідачка по справі ОСОБА_2. Фактично спадщину після смерті ОСОБА_3.
прийняли в рівних долях ОСОБА_5та ОСОБА_4. Вони проживали у спірному будинку,
користувалися ним, ремонтували його, користувались земельною ділянкою.
Відповідачка.в спірному будинку не проживала, спадщину не прийняла. Однак після
смерті ОСОБА_3. ОСОБА_5та ОСОБА_4 в нотаріальну контору не звернулись,
продовжуючи користуватися будинком і земельною ділянкою. Мати позивачки -
ОСОБА_5померла ІНФОРМАЦІЯ_4року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Однак в нотаріальній
конторі право на спадщину на спірне домоволодіння вона не могла оформити,
оскільки мати за життя не оформила своє право на цей будинок. Тітка позивачки
ОСОБА_4померла ІНФОРМАЦІЯ_2року. На момент її смерті інших спадкоємців, крім
позивачки у неї не було. Позивачка проживала з нею у спірному домоволодінні, та
до моменту її смерті доглядала її, що підтверджується актом від 28.02.07 року,
завіреним головою сільради ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_4позивачка фактично
прийняла спадщину, як спадкоємиця другої черги за правом представлення. Інших
спадкоємців у ОСОБА_4немає, ніхто після її смерті не звертався до нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини. На момент смерті діда позивачки -
ОСОБА_3., смерті матері позивачки ОСОБА_5та смерті тітки позивачки ОСОБА_4був
чинний Цивільний кодекс України в редакції 1963 року, норми якого передбачали
фактичне прийняття спадщини. Позивачка фактично після смерті своїх родичів
прийняла спадщину на спірне домоволодіння, вона до сьогоднішнього дня проживає
в цьому будинку, проводить ремонт будинку, доглядає земельну ділянку,
сплачувала податок на землю. Оскільки власник будинку ОСОБА_3 за життя не
зареєстрував житловий будинок, вона як спадкоємиця звернулася до виконавчого
комітету Калінінської районної ради в м. Донецьку із заявою про реєстрацію
житлового будинку по вул. АДРЕСА_1. За результатами розгляду її заяви

2

виконавчим
комітетом було винесено рішення від 14.02.07 року №71/3, згідно якого було
вирішено зареєструвати житловий будинок АДРЕСА_1, а їй було запропоновано
звернутися до Калінінського районного суду для встановлення права власності на
житловий будинок. З цих підстав позивачка просила в судовому порядку визнати за
нею право власності на домоволодіння № АДРЕСА_1в порядку спадкування за законом.

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і
надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, добавивши, що після
смерті своєї матері вона стала проживати у спірному домоволодінні разом із
тіткою ОСОБА_4., яку вона доглядала, і після її смерті вона фактично прийняла
спадщину, тому що проживає в цьому будинку, і несе всі витрати по утриманню
цього майна. З цих підстав вона просила суд визнати за нею право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1. визнала і не заперечувала проти
визнання за нею права власності на домоволодіння АДРЕСА_1у порядку спадкування
за законом.

Відповідно до
вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову відповідачем, суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи
визнання позову відповідачем суд вважає за можливе постановити рішення при
проведенні попереднього судового засідання.

Вислухавши
пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дістається
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання права власності на
спадкове майно, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і
підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст. 13 Закону України « Про власність » об'єктами права особистої
власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого
користування та інше.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_3була надана земельна ділянка площею 600 кв. м.
під забудову, на підставі рішення виконкому Кагановічської районної Ради
депутатів м. Макіївки № 21 від 30.12.1953 року.

Ця ділянка
раніше іменувалась АДРЕСА_2, а тепер це АДРЕСА_1.

Крім того був
укладений договір про надання ділянки під забудову від 04.09.1956 року між
жилуправлінням та ОСОБА_3., завірений нотаріусом м. Макіївки 04.09.1956 року,
зареєстрований за №1-8783.

На зазначеній
земельній ділянці ОСОБА_3. був збудований будинок, але за життя ОСОБА_3 його не
зареєстрував.

Таким чином
судом встановлено, що спірне домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі
договору про надання ділянки під забудову від 04.09.1956 року укладеному між
жилуправлінням та ОСОБА_3., посвідченому нотаріусом м. Макіївки 04.09.1956 року,
зареєстрованому за №1-8783, що підтверджується відомостями з БТ1 м. Донецька,
копією технічного паспорту, копією договору, та копією рішення виконкому.

Згідно рішення
виконавчого комітету Калінінської районної в місті Донецьку Ради від 14.02.07
року №71/3, було зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_1, а саме зареєстровано
житловий будинок літер А-1 з житловою добудовою літер А1-1, з погребом літер
а2, тамбуром літер а, який складає житлову площу 33,00 кв. м, загальну площу
56,10 кв. м., надвірні будови - сараї літер В, Г, а позивачці - ОСОБА_1. було
рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності
на домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_3, помер що підтверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданим
Калінінським відділом ЗАГСу м. Донецька, актовий запис № 462.

Дружина
ОСОБА_3померла до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3року, що підтверджується свідоцтвом
про смерть НОМЕР_3, актовий запис №287.

Після смерті
ОСОБА_3спадкоємцями першої черги за законом були його доньки - ОСОБА_5(мати
позивачки) та ОСОБА_4.

Третя донька
ОСОБА_3- ОСОБА_6(мати відповідачки) померла ще в 1988 році, що підтверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2.

Фактично
спадщину після смерті ОСОБА_3. прийняли в рівних долях ОСОБА_5та ОСОБА_4. Вони
проживали у спірному будинку, користувалися ним, ремонтували його,
користувались земельною ділянкою, але в нотаріальну контору не звернулись.

ОСОБА_5померла ІНФОРМАЦІЯ_4року, що підтверджується свідоцтвом про

смерть. Тітка позивачки ОСОБА_4померла ІНФОРМАЦІЯ_2року, що підтверджується

копією свідоцтва про смерть.

3

Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_5та
ОСОБА_4були рідними сестрами, а їх батьком був померлий ОСОБА_3.

Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкоємцем
після смерті ОСОБА_3стали його дочки ОСОБА_5та ОСОБА_3, а після їх смерті
спадкоємцем стала позивачка ОСОБА_1, дочка ОСОБА_5та племінниця ОСОБА_3., інших
спадкоємців судом не встановлено.

Виходячи з вимог ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року (яка діяла на момент
відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом,
спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно вимог ст. 529 ЦК України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої
черги є, в рівних частках діти, дружина і батьки померлого., відповідно до
вимог ст. 530 ЦК України,
при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а
також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування,
успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого.

Статтею 548 ЦК
України передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець
її прийняв.

У відповідності зі статтею 549 ЦК України
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 на
законних підставах володів домоволодінням АДРЕСА_1, право власності на це
домоволодіння після смерті спадкодавця придбали його дочки - ОСОБА_5та ОСОБА_4,
як спадкоємці за законом, а після смерті останніх право на спадкування за
законом належить ОСОБА_1дочці та племінниці померлих, як спадкоємиці першої та
другої черги, тому що інших спадкоємців судом не встановлено.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України
"Про практику розгляду судами України справ про спадкування" коли у
встановлений шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння
майном, або його частиною, суд по даним підставам вирішує питання про визнання
права на спадкове майно.

Позивачка - ОСОБА_1не заявляла про відмову від спадщини,
а навпаки вона фактично прийняла спадщину і стала володіти домоволодінням після
смерті своїх родичів.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про
власність», ст. 328 ЦК України
володіння майном визнається правомірним, якщо зворотне не буде встановлено
судом, тому суд дістається висновку про те, що ОСОБА_1добросовісно, відкрито та
безперервно володіє домоволодінням № АДРЕСА_1, після смерті своїх родичів на
законних підставах, вважаючи себе власником домоволодіння, цей факт сторонами
та іншими зацікавленими особами не оспорюється.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок,
що позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове
майно, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 527, 529,
530, 548, 549 ЦК України
в редакції 1963 року, ст.11-13, 48-49 Закону України „Про власність", ст.
328 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57, 60, 130; 131, 208, 209, 213-216,218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, про визнання права
власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1на домоволодіння
розташоване за адресою 83017 м. АДРЕСА_1, а саме на житловий будинок літер А-1,
житлову прибудову літер А1-1, тамбур літер - а, погреб літер - аі, який складає
житлову площу 33,00 кв. м, загальну площу 56,10 кв. м., надвірні будови - сараї
літер В, Г, ганок літер а2, огородження №1., в порядку спадкування за законом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано до Калінінського районного суду м. Донецька протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області через Калінінський районний суд міста
Донецька протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне
оскарження.