Справа №33ц-440кс/07 Категорія 38
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.  колегія судців судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

в складі:
Галущенка О.І., Колосовського С.Ю., В.І. Козаченка

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2004 р. та рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 01 березня 2005 р. постановлених

за позовом ОСОБА_1
до колективного підприємства

„Україна"
(далі - КП „Україна"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -

відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на

.виробництві   та
професійних   захворювань   України
у   Кіровоградській   області
про

стягнення заборгованості по втраченому заробітку,

встановила:

ОСОБА_1
пред'явила позов до КП „Україна" про стягнення 8030 грн-. заборгованості
по втраченому заробітку, 1000 грн. за завдану моральну шкоду з покладенням
обов'язку надати третій особі довідку про розмір втраченого заробітку.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2004 р. позов
задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь позивачки
479 грн. 71 коп. заборгованості по втраченому заробітку. Крім того, на
відповідача покладено обов'язок надати третій особі довідку з зазначенням
розміру втраченого заробітку позивачки - 70 грн. 80 коп. Судові витрати
віднесено на рахунок держави. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 01 березня 2005р. рішення в
частині судових витрат змінено. Постановлено стягнути з відповідача на користь
позивачки 836 грн. 93 коп. витрат на оплату експертизи та 51 грн. державного
мита на користь держави. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній
скарзі позивачка, посилаючись на незаконність судових рішень, порушила питання
про їх скасування з передачею справи на новий розгляд.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

2

Судами встановлено, що в 1965 p. внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачка
втратила 60% професійної працездатності і визнана інвалідом третьої групи
безстроково.

Відповідач
невірно визначив розмір втраченого заробітку і станом на 01 квітня 2001 р. його
заборгованість перед позивачкою склала 479 грн. 71 коп., а розмір втраченого
заробітку останньої- 70 грн. 80 коп.

З 2004 р.
виплата позивачці щомісячних страхових сум здійснюється третьою особою на
підставі довідки відповідача, який визначив, що розмір втраченого заробітку
складає 29 грн.

За таких
обставин, а саме доведеності факту порушення прав позивачки пов'язаних з
розміром відшкодування втраченого заробітку, суди обґрунтовано ухвалили рішення
про часткове задоволення позову. Що ж стосується вимог про відшкодування
моральної шкоди, то суди правомірно виходили з того, що положення ст. 440і
ЦК УРСР не
поширюються на спірні правовідносини.

Аргументи, які
викладено в касаційній скарзі висновки судів не спростовують.

Оскільки судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, то
касаційна скарга в силу ч. 3 ст. 332 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2004 р. та рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 01 березня 2005 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.