РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 липня
2007 року                                                                         м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області  у складі:

головуючого -
судді Леска В.В. суддів -
Кондора Р.Ю., Кожух О.А. при секретарі - Боклах Г.І.

з участю
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16 травня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Мукачівська міська державна
нотаріальна контора, Мукачівське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації
та експертної оцінки (далі- МБТІ та ЕО), про визнання права власності на Ѕ  частку майна в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права
власності на майно, що належало його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що із 1981 року його мама проживала однією
сім'єю з відповідачем. Згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської
ради № 60 від 14 березня 1999 року ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею
450 кв. м. по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. За
вказаною адресою побудована літня кухня, сарай з навісом, надвірна вбиральня,
сарай та споруди, власником яких являється його мама. Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 20 жовтня 2004 року за відповідачем визнано право
власності на Ѕ  частину спільно нажитого
з ОСОБА_3 майна.

Нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1. у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на спірне майно.

Посилаючись на те, що він єдиний спадкоємець за законом майна померлої
ОСОБА_3, позивач
просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням суду позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності на ј частку майна кожному, що належало ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: літня кухня літ. А, надвірна споруда літ. Б, сараї літ.
В, Г., споруди
№ 1-3, які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач порушив питання про скасування рішення суду як
такого, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права
і ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Межі оскарження - на думку апелянта на час відкриття
спадщини відповідач не являвся спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 і застосування
судом першої інстанції положення ст.
1280 ЦК України
2003 р. є незаконним, оскільки право перерозподілу

Справа № 22ц -
1117/07
Номер рядка статистичного звіту : 26

Головуючий у
першій Інстанції: Феєр І.С. Суддя - доповідач : Леско В.В.

спадщини стосується спадкоємців однієї черги. У першу
чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, при: наявності яких
спадкоємець четвертої черги усувається від права на спадкування.

Позивач підтримав апеляційну скаргу і пояснив, що
відповідач проживав із його мамою однією сім'єю і згідно рішення суду став
власником Ѕ  частини нажитого ними майна,
а Ѕ  частину майна він вправі
успадкувати, як спадкоємець першої черги по закону.

Відповідач просить відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених у
запереченні.

Мукачівська державна нотаріальна контора та Мукачівське МБТІ та ЕО просять
розглянути справу у відсутності їх представника, що вбачається з надісланих
ними листів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Встановлено, що із 1981 року ОСОБА_3 - мама позивача, проживала однією сім'єю з відповідачем.
Згідно рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради № 60 від 14
березня 1999 року ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею 450 кв. м. по
АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. За вказаною адресою
побудована літня кухня, сарай з навісом, надвірна вбиральня, сарай та споруди,
власником яких являється ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 жовтня
2004 року за відповідачем визнано право власності на Ѕ  частину спільно нажитого з ОСОБА_3 майна.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від від 21 лютого 2006 року
позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини,
яка відкрилася після смерті матері.

Постановою державного нотаріуса Мукачівської державної
нотаріальної контори від З серпня 2006 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України
від 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються
також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийняття ніким із спадкоємців
до набрання чинності цим Кодексом. Тому при вирішенні спору суд правильно
керувався вимогами ЦК України
2003 року, який набув чинності з 1 січня 2004 року.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що
відповідач ОСОБА_2. та ОСОБА_3
проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу на протязі тривалого часу, під
час їх спільного проживання було придбано та побудовано майно по АДРЕСА_1,
ОСОБА_2. після смерті ОСОБА_3 проживав та проживає по вказаній адресі та
здійснює всі необхідні платежі по утриманню майна і він рахується таким, що
прийняв спадщину та відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої
черги і має право на Ѕ  частку спадкового
майна.

Такий висновок
суду не відповідає вимогам закону.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК
України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця та
народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 і спадкоємцем за
законом першої черги є її син, позивач по справі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 7 березня 2007 року
встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_3 з 1981
року по ІНФОРМАЦІЯ_1 і тому згідно ст. 1264 ЦК України відповідач є спадкоємцем за законом четвертої
черги.

Отже висновок
суду першої інстанції, що позов підлягає задоволенню частково і за сторонами
слід визнати право власності на ј  частку
майна кожному, що належало спадкодавцю ОСОБА_3 не грунтується
на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону, оскільки спадкоємець за
законом першої черги усуває від спадкування спадкоємця четвертої черги за
законом.

Посилання суду на статті ЦК України, які не регулюють виниклі між сторонами
правовідносини про спадкування за законом є недоречним.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно
Мукачівського МБТІ та ЕО від 8 липня 2006 року спірне майно належить на праві
приватної власності ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного та відповідно до вимог п. З ч. 1 ст. 309 ЦПК
України рішення суд першої інстанції підлягає скасуванню із-за невідповідності
висновків суду обставинам справи та необхідно ухвалити нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на У г частку майна в
порядку спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті його матері.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно присудити на
користь позивача документально підтверджені судові витрати по оплаті судового
збору у сумі 150 грн. 25 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 60 грн.

Керуючись ст.
ст. 307,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити

Рішення
Мукачівського міськрайонного суду від 16 травня 2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Уг частку майна в порядку спадкування
за законом, що належало його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:
літня кухні літ. А, надвірна вбиральня, літ. Б, сараї літ В і Г, споруди № 1-3,
що розташовано за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в
сумі 150 грн. 25 коп. судового збору та 60 грн. на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з

моменту
проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної

інстанції.