АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
травня 2007 року                                                                    м.  Вінниця

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області
в складі:

Головуючої:
Якути О.І.

Суддів:
Щолокової О.В.,  Міхасішина І.В.

При секретарі:
Яблонскій О.І.

За участю:
ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 04 квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«Рапсодія» про відшкодування збитків,
майнової,  моральної шкоди,  стягнення допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-х річного віку,
стягнення виплат у зв»язку з вагітністю та пологами,  скасування запису та внесення змін в трудову
книжку,  -

встановила:

ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ТОВ
«Рапсодія» про відшкодування збитків,
майнової,  моральної шкоди,  стягнення допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-х річного віку,
стягнення виплат у зв»язку з вагітністю та пологами,  скасування запису та внесення змін в трудову
книжку.

Рішенням
Ленінського   районного суду м.  Вінниці від 04 квітня 2007 року в зазначеному
позові відмовлено.

Справа №22-1327/07 р.    Категорія:39          Головуючий в суді першої інстанції Токар
Л.В.

Доповідач:
Якута О.І.                                                                                                              .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
суд скасувати рішення суду першої інстанції та передати справу на новий
розгляд,  посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що вимоги позивачки не
обґрунтовані,  не підтверджуються
доказами.

Згідно
наказу № 26/12-1 від 26.12.2003 року ОСОБА_1
працювала на посаді робітниці по догляду за молодняком ВРХ в ТОВ
«Рапсодія». Наказом № 29/12-1 від 29.12.2003 року позивачку було звільнено за
прогули. Відповідно за наказом № 01/04-1 від 01.04.2004 року позивачку було
прийнято на роботу прибиральницею гною на МТФ підприємства. Наказом від
18.09.2006 року позивачку було звільнено в зв»язку з скороченням чисельності
працівників. Наказом № 0-11-01 від 03.11.2006 року поновлено на роботі і на
даний час позивачка знаходиться з підприємством в трудових відносинах.

На
підставі поданої ОСОБА_1  заяви від
08.07.2004 року,  підприємством 09.07.04
року було виплачено одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі
684 грн.

Відповідно
до  ст.
179 КЗпП України за бажанням жінки,
їй надається відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3.x
річного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

01.09.2004
року позивачка звернулась до підприємства з заявою про звільнення з
посади,  а лише 30.10.2004 року надала
заяву про надання відпустки по догляду за першою дитиною,  таким чином,
лише в жовтні 2004 року скористалась своїм правом,  на що підприємством було видано наказ №
30/10-1 від 30.10.2004 року з відповідними виплатами з 30.10.2004 року по
20.09.2006 року. Як вбачається з показів свідка та матеріалів справи позивачці
було виплачено зайві кошти.

20.09.06
року ОСОБА_1  звернулась до відповідача з
заявою про надання допомоги по догляду другої дитини 18.01.06 р.н. до
досягнення нею 3-х річного віку та одноразової допомоги при народженні дитини.
Встановлено,  що підприємство почало
виплачувати кошти з 22.09.06 року після належного оформлення належних
документів позивачкою і було виплачено 8075 грн.,  а решта виплачується органами соціального
забезпечення за місцем проживання батьків дитини. Також встановлено,  що позивачка не надала підприємству листка
непрацездатності відповідно до п.1
ст.  51 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою
втратою працездатністю та витрати,

зумовленими народженням та похованням»
,  а довідку з лікарні як не
застрахована особа,  і яку їй
підприємство повернуло.

Згідно
неодноразових перевірок по спеціальним виплатам ОСОБА_1  не було виявлено жодних порушень.

Стосовно
вимог про скасування запису в трудовій книжці про звільнення з роботи за прогул
без поважних причин з 29.12.2003 року задоволенню не підлягають,  оскільки факт відсутності позивачки в цей
день підтверджується доповідною запискою заступника директора ОСОБА_3 ,  що спростовують твердження позивачки.

Моральна
шкода,  заявлена позивачкою,  не знайшла підтвердження оскільки не була
доведена.

Враховуючи
наведене,  доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення
суду є законним і обґрунтованим,
ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права,  тому немає підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  195,  198,
200, 205,  206    ЦПК України,  колегія

суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Вінниці
від 04 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двох місяців з дня її
проголошення до Верховного Суду України.