АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 липня
2007 року                                                                                               м.
Рівне

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі: Шалько О.С., Василевича B.C.,
Шеремет A.M.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2006 року та рішення
апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2006 року в справі
за позовом дочірного підприємства „Лізингбуд" ВАТ „ Будівельно-монтажна
фірма " „Івано-Франківськбуд" до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_1
до ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ „Івано-Франківськбуд", відділу громадянства
та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського MB УМВС
України про захист житлових, майнових прав та стягнення моральної шкоди, -

Встановила:

В
листопаді 2004 року дочірне підприємство „Лізингбуд"   ВАТ „Будівельно-монтажна фірма "
„Івано-Франківськбуд"  звернулося в
суд з позовами до ОСОБА_1    про визнання
втратившою права на проживання в гуртожитку.

В лютому
2006 року ОСОБА_1 заявила позов до ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ
„Івано-Франківськбуд" про захист житлових і майнових прав та стягнення
моральної шкоди.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від ЗО березня 2006 року до участі у справі
за позовом ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ „Івано-Франківськбуд" до ОСОБА_1
про визнання втратившою права на проживання в гуртожитку в якості
співвідповідачів залучено відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб
Івано-Франківського MB УМВС України.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2006 року в задоволенні
позовних вимог ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ „Івано-Франківськбуд" до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим
приміщенням

Справа №
33-Ц-222                                                                    Категорія
№13

Головуючий
у першій інстанції - Островський Л. Є.              Доповідач
- Малько О. С.

2

відмовлено за
недоведеністю.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП „Лізингбуд" ВАТ ВМФ
„Івано-Франківськбуд", відділу громадянства та реєстрації фізичних осіб
Івано-Франківського MB УМВС про захист житлових, майнових прав та стягнення
моральної шкоди відмовлено за безпідставністю.

Рішенням
апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2006 року рішення
суду першої інстанції в частині задоволення позову ДП „Лізингбуд" ВАТ ВМФ
„Івано-Франківськбуд" до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила
право на житло скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано ОСОБА_1 такою,
що втратила право на користування житловим приміщенням у кімнаті АДРЕСА_1.

В решті
рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2006 року залишено без
зміни.

В
касаційній скарзі на ці рішення ОСОБА_1 покликається на порушення судом першої
інстанції та апеляційним судом норм процесуального права та неправильне
застосування матеріального права.

Вважає,
що судом першої інстанції не мотивовано відмову в задоволенні її позову та
безпідставно по клопотанню ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ
„Івано-Франківськбуд" притягнуто в якості відповідача відділ громадянства
та реєстрації фізичних осіб Івано-Франківського MB УМВС,
оскільки зазначений відділ не є юридичною особою.

Зазначає,
що суд апеляційної інстанції розглянув справу без участі її представника,
оскільки не було його повідомлено про дату розгляду справи та не надіслано йому
апеляційної скарги позивача, чим було позбавлено її правового захисту.

Просить
скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, справу
передати на новий судовий розгляд.

В
запереченні на касаційну скаргу представник ДП „Лізингбуд" ВАТ БМФ
„Івано-Франківськбуд" просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення
апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2006 року залишити
без зміни.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстав для перегляду зазначених судових рішень
немає.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд
касаційної інстанції згідно cm.
335 ЦПК України щодо меж розгляду справи перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Як
вбачається із матеріалів справи та встановлено судом відповідачка з
неповнолітніми дітьми проживала у кімнаті АДРЕСА_1 на підставі

3

угоди (а.с.5), яку нею було порушено, оскільки без попередження наймодавця з
січня-лютого 2004 року вся її сім'я переїхала проживати у с Фитьків. У
спірному житловому приміщенні ОСОБА_1 не проживала, а передавала його для
проживання іншим особам, про що нею написані відповідні заяви.

Рішення
апеляційної інстанції в даній справі відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і відсутні передбачені ч.1 спи 338 ЦПК України підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Доводи
касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області, -

Ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення
апеляційного  суду
Івано-Франківської області  від  25 вересня 2005 року залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.