Справа
№ 22-ц-874/07р.                    Головуючий     по
1   інстанції      Міщенко Г.В.
21                                         Суддя-доповідач
апеляційного суду Довжук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого      -       Козаченка В.І.,  суддів: Лівійського І.В.,  Довжук Т.С,

при
секретарі судового засідання  Гапєєвій
Т.В.,

за
участю прокурора                     Коробченка
Д.М. ,

представника
відповідача                         Вака
В.В.,

представника
третьої особи               ОСОБА_4 ,

третьої
особи                                       ОСОБА_2,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за
апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Миколаївське

спеціалізоване
автотранспортне підприємство 1402  (далі -
ВЛ Т «Миколаївське СА ТП-1402»)

на
заочне рішення   Березнегуватського
районного суду   Миколаївської
області   від 23 січня 2007 року за позовом
прокурора Березнегуватського району Миколаївської області (далі - прокурор)

в
інтересах ОСОБА_1 до ВАТ «Миколаївське САТП-1402»,

треті
особи - ОСОБА_2,  Українська страхова компанія «Гарант-авто»,

про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

07 липня 2006 року прокурор в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Миколаївське САТП-1402»
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП).

Позивач
вказував,  що 06 жовтня 2004 року біля
будинку № 60 в селі Пришиб Березнегуватського
району Миколаївської області автомобіль КАМАЗ
- 55102,  державний номер НОМЕР_1,  який належить відповідачу на праві
власності,  під керуванням водія ОСОБА_2
вчинив наїзд на малолітню ОСОБА_3
Внаслідок отриманих від ДТП
травм,  остання померла на місці.
ОСОБА_1 - матері померлої дитини,
заподіяно 10 000 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Посилаючись на
викладене,  позивач просив позов
задовольнити.

Заочним
рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2007 року   позов задоволено частково. Постановлено
стягнути з відповідача на

користь ОСОБА_1 5007
грн. 60 коп.
матеріальної і 10 000 грн.
моральної шкоди,  а всього 15 007 грн. 60 коп.

В
апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду в частині
стягнення з підприємства моральної шкоди скасувати та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди. На думку
апелянта,  рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального права та висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
прокурора,  представників відповідача та
третьої особи,  третю особу,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга в межах її доводів не
підлягає задоволенню,  виходячи з
наступного.

Суд
першої інстанції,  в межах заявлених
вимог,  повно з'ясував обставини
справи,  дав належну оцінку доказам,  які були представлені сторонами,  і,  на
підставі ч. 2  ст.
1167 ЦК України,  дійшов
правильного висновку про те,  що моральна
шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи,  яка її завдала,  якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Тому суд правильно
задовольнив позов про стягнення моральної шкоди в повному обсязі.

Так,  виходячи з роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України,  даних у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами
від 25 травня 2001 року) розмір
відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних,  душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин.

Таким чином,  постановляючи рішення,  суд,
виходячи з наданих сторонами доказів,
з врахуванням характеру та обсягу душевних і психічних страждань,  яких зазнала ОСОБА_1 в зв'язку зі смертю доньки,
а також виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
правильно виходив з того,  що
відповідач,  як володілець джерела
підвищеною небезпеки,  повинен
відшкодувати 10 000 грн.
моральної шкоди.

Тому
посилання в апеляційній скарзі на те,  що
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права,  висновки суду не відповідають обставинам
справи,  а розмір моральної шкоди повинен
буди зменшений,  є безпідставними та не
заслуговують на увагу.

Враховуючи
наведене,  рішення суду є законним,  а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,
308,  313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ «Миколаївське САТП-1402» відхилити,
а заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області
від 23 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.