АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

„19"
червня 2007 року                                                                                                           м.   Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого                            Виноградової Л.Є.

суддів                                        Гайворонського
С.  П.,
Сегеди С.  М.

за
участю секретаря                 Руденко
М.  В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.   Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.   Одеси від 06 лютого 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2,   ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи
такою,   що втратила право користування
жилим приміщенням,   зняття з
реєстраційного обліку,

треті
особи - Суворовська районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської
Ради,   Суворовський РВ ОМУ УМВС України
в Одеській області,

за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,   Суворовської районної адміністрації
виконавчого комітету Одеської міської Ради про вселення,   зміну договору найму жилого приміщення,  -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 року ОСОБА_2,   ОСОБА_3.,  ОСОБА_4. звернулися до суду із зазначеним
позовом до ОСОБА_1.,   вказуючи,   що вони разом проживали в квартирі АДРЕСА_2
Заболотного в м.   Одесі,   у 1983 році ОСОБА_1. уклала шлюб з
ОСОБА_5 і вибула разом з чоловіком на інше постійне місце проживання в будинок
АДРЕСА_1   який належить на праві
власності матері ОСОБА_5

Посилаючись
на ці обставини,   позивачі просили
визнати ОСОБА_1 такою,   що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_2
зобов'язати ВПРФО Суворовського РВ УМВС України в Одеській області зняти
ОСОБА_1 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2

У липні
2007 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2,   ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.,   Суворовської районної
адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради про вселення,   зміну договору найму жилого приміщення.

Вказуючи,   що
ОСОБА_2 перешкоджає їй мешкати в квартирі АДРЕСА_2,   ОСОБА_1 просила вселити її у спірну
квартиру,   виділити їй у

користування кімнату розміром 9 кв.м.  ,
ОСОБА_2,   ОСОБА_3.,  ОСОБА_4. - 2 кімнати

розміром по 18 кв.м.
,   зобов'язати Суворовську
районну адміністрацію виконкому Одеської

міської Ради укласти з нею самостійний договір найму
жилого приміщення на користування

_____________________________________________________________________________    Справа № 22ц-1766/2007

Головуючий
у їй інстанції- Кисельов В.К.               Категорія
ЦП

Доповідач -
Виноградова Л.Є.

виділеною кімнатою і самостійний договір найму на користування 2 кімнатами
розміром по 18 кв.м.

Рішенням
суду позов ОСОБА_2,  ОСОБА_3., ОСОБА_4. задоволено,  в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення - про задоволення її позовних вимог - з посиланням на те,  що у квартирі АДРЕСА_2 вона не проживала
тимчасово з поважної причини.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно  ст.
107 ЖК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 12
квітня 1985 року „Про деякі питання,  що
виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України,  викладених в п.П,  наймач або член його сім'ї,  який вибув на інше постійне місце
проживання,  втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття.

Задовольняючи
позов про визнання особи такою,  що
втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку
та відмовляючи в зустрічному позові про вселення,  зміну договору найму житлового
приміщення,  суд обґрунтовано виходив з
того,  що ОСОБА_1 вибула зі спірної жилої
площі в квартирі АДРЕСА_2 в 1988 році,
тобто 19 років тому,  в будинок
АДРЕСА_1,  де і проживає по теперішній
час разом з чоловіком,  ніхто їй не
перешкоджав в користуванні спірною квартирою,
позову про вселення в спірну квартиру вона не заявляла,  за комунальні послуги вона не сплачувала і не
сплачує.

Цей
висновок суду підтверджується поясненнями самої ОСОБА_1 в судовому
засіданні апеляційного суду про те,  що
вона вибула разом з чоловіком з спірної квартири в 1988 році і з цього часу по
теперішній час проживає в будинку АДРЕСА_1,
перешкод в користуванні квартирою їй не чинили,  за користування квартирою та за комунальні
послуги вона не сплачувала,  показаннями
свідків ОСОБА_6,  ОСОБА_7, ОСОБА_8.,  довідкою від 13.07.2006 року поліклініки №
29,  розташованої по вул. Заболотного,
32-а в м.  Одесі про те,  що ОСОБА_1 до цієї поліклініки не зверталася
та на обліку не перебуває ( а.с.
48),  довідкою Центру поштового
зв'язку № 5 Одеської дирекції № 12/90-ЮК від 19.07.2006 року про неотримання
ОСОБА_1. кореспонденції та періодичної печаті за адресою:АДРЕСА_2 ( а.с.  49),
актами про не проживання ОСОБА_1
в квартирі АДРЕСА_2 більш 20 років (а.с. 6-11).

Крім
того,  в засідання судової колегії
сторони надали довідки про те,  що
ОСОБА_1 на праві власності належить 2 квартири в АДРЕСА_3 в м.  Одесі та АДРЕСА_4,  а її чоловіку - ОСОБА_5. - кв.АДРЕСА_5,  набуті в період шлюбу.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що між
ОСОБА_1. та власницею будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_9 виникають конфлікти з приводу
користування будинком,  спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_10,  допитаного
з ініціативи ОСОБА_1

Твердження
в апеляційній скарзі,  що плата за
комунальні послуги та квартиру повинна була погашатися за рахунок того,  що ОСОБА_3. таОСОБА_4. користувалися
гаражем,  належним ОСОБА_5.,  нічим не обґрунтовано.

Судова
колегія вважає,  що підстав для
скасування рішення суду не вбачається,
доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду,  з урахуванням конкретних обставин справи
рішення є справедливим,  відповідає
принципам цивільного законодавства,
передбаченим вимогами статті З ЦК
України.

Суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права,  відповідно до
ч.1  ст. 17 Закону України „Про виконання
рішень та застосування практики Европейського суду з прав людини",  Европейської Конвенції про захист прав та
основних свобод людини,  законність і
обґрунтованість рішення суду перевірена в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

2

На підставі
наведеного,  керуючись п.1 ч.1    ст.
307,     ст.      ст.
308,  315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Суворовського районного суду м.    Одеси
від 06 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.

Головуючий

Суддя апеляційного суду

Одеської області

Л.Є. Виноградова

СП. Гайворонський

СМ.    Сегеда

Справа №
22ц-1766/2007

Головуючий у їй
інстанції - Кисельов В.К.

Доповідач -
Виноградова Л.Є.

Категорія ЦП