Справа
№ 22ц-3501/07                               Головуючий
у суді 1 інстанції: Слюсар Л.П.
Категорія     14                                             Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 липня
2007 року                 Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                                              Котушенко
СП.,  Кузнецова В.О.

При секретарі:                                  Кочковій А.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особи: Комунальне підприємство
Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації,  Управління земельних ресурсів м.  Дніпропетровська,  Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна
контора м.  Дніпропетровська про
розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на
домоволодіння та земельну ділянку,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  в апеляційній скарзі просить скасувати
рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 21 лютого 2007 року,  яким відмовлено в задоволенні її позову до
ОСОБА_2,  треті особи: Комунальне
підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації,  Управління земельних ресурсів м.  Дніпропетровська,  Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна
контора м.  Дніпропетровська про
розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на
домоволодіння та земельну ділянку.

В
обґрунтування апеляційної скарги вона посилається на те,  що суд неповно з'ясував обставини
справи,  які мають відношення до предмету
її позовних вимог; не дав належної оцінки наданим доказам; висновки суду не
ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1  про
розірвання договору довічного утримання,
укладеного 31 серпня 1993 року між нею та її сином -ОСОБА_3,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  суд першої інстанції виходив з того,  що за життя ОСОБА_3 виконував всі обов'язки
по виконанню умов цього договору,
доказів неналежного виконання ним договору довічного утримання немає.

Але,  даний висновок було зроблено судом без
повного з'ясування обставин справи,  які
мають значення для вирішення справи; при розгляді справи судом допустив
порушення норм процесуального права,  не
врахував вимоги норм матеріального права.

Так,  відповідно до вимог ч. 1  ст.  11
ЦПК України,  суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Згідно
п. 1 ч. 1  ст.  755 ЦК України,  договір довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх обов'язків,  незалежно від його вини.

На порушення зазначених норм,
районний суд не звернув уваги на те,
що позивачка ставила питання про розірвання договору довічного
утримання,  посилаючись на невиконання
набувачем обов'язків по договору в останні два роки перед смертю внаслідок його
тяжкої хвороби,  а не за весь період дії
цього договору,  і не дослідив обставини
справи,  пов'язані з виконанням ОСОБА_3
умов договору довічного утримання,  саме
в зазначений позивачкою період,  не дав
ніякої оцінки доказам щодо його стану здоров'я в цей період,  не з'ясував чи міг він,  за станом здоров'я,  виконувати обов'язки по договору в цей
час.  Суд також не перевірив доводи
позивачки про те,  що ще за життя ОСОБА_3,  у зв'язку з неможливістю виконання ним умов
договору,  вона просила передати
обов'язки по договору його сину - ОСОБА_4,
не дав їм ніякої оцінки.

Крім
того,  районний суд не врахував,  що в своїх позовних заявах позивачка спочатку
ставила питання про визнання частково недійсним державного акту на право
приватної власності на землю від 6 червня 2000 року № 029916 у частині
власника,  визнавши її власником
земельної ділянки по АДРЕСА_1,  та про
зобов'язання Управління земельних ресурсів м.
Дніпропетровська внести відповідні зміни у зазначений акт (т. 1 а.
с.  30-34),  а потім - просила визнати за нею право
власності на цю земельну ділянку (т. 1 а. с.
2-6); не уточнив,  які саме
позовні вимоги вона підтримує,  чи
відмовляється від попередньо заявлених вимог відносно державного акту на
землю,  і не залучив до участі в справі
належного відповідача по цим позовним вимогам,
яким є Дніпропетровська міська рада,
як представник територіальної громади - власника землі в межах
населеного пункту,  згідно з  ст.  83
ЗК України.

Виходячи
з наведеного,  апеляційний суд вважає за
необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,  рішення районного суду скасувати і,  враховуючи,
що справу розглянуто без залучення до участі в справі особи,  прав та обов'язків якої стосується вирішення
частини позовних вимог,  можливість
такого залучення на стадії апеляційного розгляду справи законом не
передбачено,  вважає за необхідне справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
307,  п. 4 ч. 1  ст.
311 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 21 лютого 2007 року скасувати; справу направити на
новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може
бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

цього
часу.