Справа №22-ц-3394/2007р.                                Головуючий
в 1 інстанції Дегтярьова В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 червня 2007
року колегія судців судової палати у цивільних справах Апеля­ційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді:
Берзіньш B.C.

Суддів:     М'ясоєдової Т.М.  Дралло І.Г. при секретарі      Войциховській Е.В.,  Розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  заінтересована особа ОГІРФЛ Красногвардійського
РВ ГУ МВС України
в Криму про визнання особи такою,  що
втратила право користування житловим приміщенням,  стягнення моральної шкоди    за
апеляційною    скаргою    ОСОБА_1
на    рішення Красногвардійського      районного      суду
Автономної      Республіки      Крим
від 12 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
заінтересована особа ОГІРФЛ Красногвардійського РВ ГУ МВС України в
Криму,  про визнання особи такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням,  стягнення моральної шкоди.
Свої вимоги мотивував тим,  що позивач
раніше з відповідачкою був одружений,
шлюб розірвано в 1994 році. В 2000 році ОСОБА_2. по власній волі пішла з
будинку і на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. У зв'язку з
тим,  що ОСОБА_2. не проживає по
зазначеній адресі більше 6 місяців,
вважає,  що вона втратила право
користування житловим приміщенням і підлягає зняттю з реєстрації. Просив також
стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 5000 грн.,  оскільки поведінка відповідачки створює
незручності,  погіршуються
взаємовідносини у його сім"ї,  він
платить за воду і інші послуги,  оскільки
відповідачка прописана в його будинку.

Рішенням
Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 12 березня
2007 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
заінтересована особа ОГІРФЛ Красногвардійського РВ ГУ МВС України в Криму
про визнання особи такою,  що втратила
право користування житловим приміщенням,
стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій ставить
питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення,  яким його позовні вимоги задовольнити,  посилаючись на те,  що рішення незаконне,  ухвалено з порушенням норм матеріального
права. Вказує,  що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала доводи
апеляційної скарги,  відповідачка проти
них заперечувала,  посилаючись на їх
необгрунтованність та поважність причин відсутності у спірному житлі.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  заперечення
на неї,  перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,  судова
колегія вважає,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. сті.303, 308 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановлюючи
рішення про відмову в позові,  суд виходив
із необґрунтованості заявлених вимог.

З такими
висновкам суду погоджується судова колегія,
оскільки вони відповідають обставини справи,  положенням
ст. 13 і  ст. 3 ЦК України-
принципам справедливості,  розумності та
добросовісності.

Так
судом першої інстанції встановлено,  що
сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі,  який розірвано у квітні 1994 року,  і за час шлюбу за договором купівлі-продажу
від 11.05.1992рІ колгоспом „Україна' сім"ї колгоспника ОСОБА_1 на
пільгових умовах було продано спірний жилий будинок по АДРЕСА_1,  що стверджується також поясненнями свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29.11.2003р. свідоцтво про право власності на 12 частку
зазначеного будинку видано на ім"я позивача по справі ОСОБА_1

Статтею
71 ЖК України,  якою позивач
обґрунтовував свої вимоги,
передбачено,  що при тимчасовій
відсутності  за наймачем або членом його
сім»ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо наймач або
члени його сім»ї відсутні з поважних причин понад шість і місяців,  цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено.

Тобто,  зазначеною нормою закону регулюються
правовідносини між наймачем та членами його сім"ї,  а не між власником будинку(квартири) та
членами(в тому числі і колишніми) його сім"ї по користуванню житлом.  Із правових позицій Верховного Суду України
„Застосування судами щ- вільного і цивільно-процесуального законодавства"
п.91 слідує,  що член власника жилого
будинку чи квартири у разі його відсутності втрачає право користування жилими
приміщеннями тільки в разі вибуття на інше постійне місце проживання,  положення
ст. 71 ЖК України до нього не застосовуються. Якщо між власником та
колишнім членом того сім'ї не було угоди про безоплатне користування жилим
приміщенням і останній Ц сплачує квартирну плату і плату за комунальні послуги
добровільно,  власник вправі пред'явити
до нього позов про стягнення належних за це сум.

Посилання
апелянта наположення  ст. 107 ЖК
України,   ст. 405 ГК України не можуть
бути взяті до уваги відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України,  оскільки такі позовні вимоги ним не
заявлялись,  вказаними нормами законів
заявлені вимоги не обґрунтовувались та не були предметом розгляду суду першої
інстанції.

Підстав для
скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги немає.

На підставі наведеного і керуючись
ст.  ст. 303, 308  Цивільного процесуального

кодексу України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

з

Рішення
Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 12 березня
2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.

Судді: