АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21   червня
2007 року                                                                                                м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області   в складі:

головуючого
-                                                       Панасенкова
В.О.

суддів:                                                                    Парапана
В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при
секретарі:                                                        Бондаренко
Н.В.

за участю:
позивача ОСОБА_1,  його представника
ОСОБА_2,  відповідачів ОСОБА_3 ,  який представляє інтереси відповідача
ОСОБА_4, ОСОБА_5.,  ОСОБА_6.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_7 на рішення Кілійського
районного суду Одеської області від 05 квітня 2007 року

за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_7 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_5,  ОСОБА_4,
третя особа,  орган опіки і
піклування Кілійської районної адміністрації Одеської області,  про визнання договору купівлі-продажу
дійсним,  визнання права власності на
квартиру,  стягнення неустойки та
відшкодування моральної шкоди,

встановила:

08
грудня 2006 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_5. і ОСОБА_4. про розірвання договору купівлі-продажу квартири,  стягнення завдатку,  неустойки та відшкодування шкоди. В заяві
позивачі ОСОБА_1,  ОСОБА_7
зазначали,  що 23 липня 2005 року вони
уклали з відповідачами ОСОБА_3. ,
ОСОБА_5 та ОСОБА_4. в простій письмовій формі договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1за 15 000 грн. При підписанні договору вони передали
відповідачам ОСОБА_3 завдаток в сумі 2 500 грн. і до 03 жовтня 2006 року
повністю розрахувалися за квартиру. 3 01 серпня 2005 року вони користуються квартирою,  але до теперішнього часу відповідачі ОСОБА_3
ухиляються від оформлення договору нотаріально.

Вони
вважають,  що відповідачі ОСОБА_3 не
виконують свої зобов'язання по нотаріальному посвідченню договору,  що є підставою для розірвання цього договору
та стягнення на їх користь завдатку в сумі
30 000 грн.,  неустойки в розмірі
0,  3 % від суми

Головуючий
у першій інстанції   Бочаров А.І.                                           Справа
№ 22ц - 310207

Доповідач
апеляційної інстанції  Панасенков В.О.                                    Категорія ЦП
12

2

угоди за прострочення
договору,  вартості ремонту
квартири,  моральної шкоди в сумі 15 000
грн. та судових витрат.

Посилаючись
на ці обставини,  та на   ст.
ст.  11,  22,  23,  334,
530,  570,  655,
659,  662 ЦК України,  позивачіОСОБА_1.,  ОСОБА_7 просили суд позов задовольнити.

22
лютого 2007 року позивачіОСОБА_1.,
ОСОБА_7 уточнили вимоги і просили суд визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 дійсним,  визнати за
ними право власності на квартиру та стягнути з відповідачів ОСОБА_3х на їх
користь солідарно неустойку згідно умов договору,  моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові
витрати (а.с.   18).

Відповідачі
ОСОБА_3  , ОСОБА_5.,  які діяли в своїх інтересах і в інтересах
неповнолітньої дочки ОСОБА_6,  та ОСОБА_4
проти позову заперечували і в своїх поясненнях зазначали,  що їм та неповнолітній дочці ОСОБА_6 на праві
спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. 23 липня 2005 року вони
уклали з ОСОБА_1., ОСОБА_7 в простій письмовій формі договір купівлі-продажу
цієї квартири за 15 000 грн. з розстроченням сплати її вартості з визначенням
термінів сплати. Позивачі ОСОБА_1.,
ОСОБА_7 повинні були сплатити усю суму за договором до 01 травня 2006
року,  але виконали свої зобов'язання
лише 03 жовтня 2006 року. В цей же день вони передали покупцям оригінали
правовстановлюючих документів і запропонували їм звернутися до суду з позовом
про визнання угоди дійсною у відповідності з вимогами ч. 2   ст.
220 ЦК України.
Вони вважали,  що не порушили своїх
зобов'язань за укладеним договором і підстав для стягнення неустойки та
відшкодування моральної шкоди немає.

До
участі у справі у якості третьої особи був притягнутий орган опіки і піклування
Кілійської районної державної адміністрації Одеської області.

Рішенням
суду першої інстанції позов ОСОБА_1,
ОСОБА_7. задоволено частково. Суд визнав договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 за 15 000 грн.,
укладений 25 липня 2005 року між відповідачами ОСОБА_3.  ,
ОСОБА_5,  ОСОБА_3 та ОСОБА_6. та
позивачами ОСОБА_1., ОСОБА_7,
дійсним,  визнав за позивачами
право власності на цю квартиру в рівних частках та стягнув з відповідачів
ОСОБА_3х на користь позивачів судові витрати в сумі 51 грн.,  і витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 30
грн.

В
апеляційній скарзі позивачіОСОБА_1.,
ОСОБА_7 просять рішення суду першої інстанції в частині відмови у
задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та неустойки скасувати й
ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині вимог,  мотивуючи тим,  що рішення суду першої інстанції в цій
частині є незаконним і необгрунтованим.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги
позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_7.,  заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,  його представника ОСОБА_2.,
відповідачів ОСОБА_3
,  який теж представляє інтереси
відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5.,  ОСОБА_6.,  перевіривши матеріали справи,  законність і обґрунтованість рішення суду в
межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_7.,
не

3

підлягає
задоволенню,    оскільки   рішення
суду   постановлено   з
дотриманням   норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно
до ч.2  ст.  220 ЦК
України,  якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору,  що
підтверджується письмовими доказами,  і
відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідачам ОСОБА_3. ,  ОСОБА_5
та їх дітям: сину ОСОБА_4. і неповнолітній дочці ТОСОБА_6 на праві спільної
сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1(а.с.  16).

23 липня
2005 року відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5.,
ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_6 уклали з позивачами ОСОБА_1., ОСОБА_7 в
простій письмовій формі договір купівлі-продажу цієї квартири за 15 000 грн. з
розстроченням сплати її вартості з визначенням термінів сплати (а.с.  17).

З 01
серпня 2005 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_7 вселилися у придбану квартиру.

Позивачі
ОСОБА_1.,  ОСОБА_7 повинні були сплатити
усю суму за договором до 01 травня 2006 року,
але виконали свої зобов'язання 03 жовтня 2006 року (а.с.  8,
9,  10).

В той же
день відповідачі ОСОБА_3 передали покупцям ОСОБА_1,  ОСОБА_7. оригінали правовстановлюючих
документів на квартиру.

27
лютого 2007 року на рахунок неповнолітньої ОСОБА_6. батьки поклали 2 004,  61 дол.
США,  що складає 23
частини вартості квартири (а.с.  21)

За таких
обставин,  суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку,  що при укладанні
договору купівлі-продажу квартири сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору купівлі-продажу спірної квартири і відбулося повне виконання
договору,  але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення. Тому є законні підстави для визнання угоди
дійною і визнання за позивачами права вланості на вказану квартири.

Погоджується
колегія суддів із висновком суду першої інстанції про те,  що відповідачі ОСОБА_3 не порушували ні
зобов'язання за договором і ні прав позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_7. на володіння
та користування придбаною квартирою і тому підстав для стягнення з відповідачів
на їх користь неустойки і відшкодування моральної шкоди у даному випадку немає.

Твердження
позивачів ОСОБА_1,  ОСОБА_7. в
апеляційній скарзі про те,  що рішення
суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування
моральної шкоди і неустойки не відповідає вимогам закону,  є неспроможними.

Наведені
в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав
для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права,  які привели до неправильного вирішення
справи.

4

Тому
законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення
нового рішення про задоволення позову у частині відшкодування неустойки і
моральної шкоди немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч. 1 п. 1,  308,
313,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_7 відхилити,  рішення Кілійського районного суду Одеської
області від 05 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою.