Справа № 22ц-5733/2007                            Головуючий у суді 1 інстанції:
Категорія   21                                               Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
вересня 2007 року                       Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:     Костюченко Н.С. ,  Можелянської З.М.

При
секретарі:                                   Горобець
К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду  соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Павлограді про стягнення
недонарахованих щомісячних страхових виплат,
-

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних

випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді в

апеляційній скарзі просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного
суду від

22 березня 2007 року,  яким
задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до нього про

стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат і стягнуто з нього на
користь

позивача в рахунок не донарахованих щомісячних страхових виплат в сумі 4084
грн. 96

коп.,  зобов'язано його встановити
позивачу щомісячні страхові виплати у розмірі 1439

грн. 85 коп. починаючи з 01 січня 2007 року з подальшим перерахуванням у
випадку

зміни  ступеня втрати професійної
працездатності та підвищення в порядку,

встановленому законодавством України.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач
посилається на те,  що рішення суду не
відповідає вимогам норм матеріального права щодо визначення та застосування при
перерахунку сум щомісячної страхової виплати коефіцієнту зростання середньої
заробітної плати у галузях національної економіки,  суд не врахував всі обставини,  не застосував строк позовної давності.

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що у зв'язку із встановленою стійкою втратою працездатності позивачу
відповідач з 2004 року сплачує йому щомісячні страхові виплати. При цьому,  приводячи щорічний перерахунок цих виплат на
підставі  ст.  29 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" згідно вимог якої перерахування сум
щомісячних страхових виплат проводиться у разі зростання у попередньому
календарному році середньої заробітної плати у галузях національної
економіки,  відповідач з 2004 року
застосував коефіцієнти росту середньої заробітної плати в галузях національної
економіки зазначені в

постановах
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України ,  а не
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики,  як вказано у цій нормі закону. У зв'язку з
цим з 01 березня 2004 року по 01 грудня 2006 року позивачу не було донараховано
і не виплачено 4084 грн. 96 коп. і неправильно встановлено розмір щомісячних
платежів,  які підлягають сплаті в
подальшому.

Оскільки,  постанови правлінням Фонду були прийняті на
порушення вимог  ст.  17 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного

випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" щодо його повноважень,  апеляційний суд вважає,  що міськрайонний суд обгрунтовано не прийняв
їх до уваги,  провів перерахунок
відповідно до вимог  ст.  29 зазначеного закону згідно із даними
Держкомстату України та задовольнив позовні вимоги.

Доводи в
апеляційній скарзі відповідача про невідповідність рішення суду вимогам норм
матеріального права є безпідставними. Доповнення до  ст.  17
вищезазначеного Закону про те,  що
рішення правління Фонду,  які мають
нормативний характер і стосуються прав та обов'язків страхувальників і
застрахованих осіб,  підлягають
обов'язковій державній реєстрації в порядку,
встановленому для реєстрації нормативно-правових актів органів
виконавчої влади внесені Законом України від 23 лютого 2007 року. Постанови
правління Фонду щодо спірних коефіцієнтів раніше в установленому законом порядку
не реєструвались; постановою Київського апеляційного господарського суду від 08
травня 2005 року постанови правління Фонду № 15 від 14 березня 2002 року та № 3
від 04 березня 2003 року з цього питання були визнані незаконними.

Те,  що при цьому апеляційний суд не зобов'язав
Фонд провести перерахування уже виплачених щомісячних страхових сум,  не свідчить про можливість проведення такого
перерахування на вимогу особи,  яка
отримує страхові  виплати.

Щодо
доводів про незастосування судом строку позовної давності,  то він пропущений не був,  оскільки не донараховані відповідачем суми
стягнуті на користь позивача за період з березня 2004 року,  а позивач звернувся до суду із позовом 11
січня 2007 року.

Тому
апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача
відхилити,  а рішення суду - залишити без
змін.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду,  від
22 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може

бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох

місяців
з цього часу.

Справа № 22ц - 5446/07                                    Головуючий у першій інстанції - Ткаченко І.Ю.

Категорія-44                                                       Доповідач
-   Приходченко А.П.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05
вересня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -
Приходченко А.П. суддів - Петренко І.О.,
Прозорової М. Л. при секретарі - Сидоренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного

суду м.  Дніпропетровська від 29
березня 2007 року за позовом ОСОБА_2,

ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до КЖЕП „Південне" про визнання
відсутності боргів за спожиту електроенергію та

квартирну плату,

встановила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Красногвардійського районного суду м.  Дніпропетровська від 29 березня 2007
року,  яким йому відмовлено у задоволенні
позову,  посилаючись на те,  що судом неповно з'ясовані обставини справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість оскарженого рішення,  колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги,  виходячи
з наступного.

Встановлено,  що позивачі зареєстровані та проживають у
квартирі АДРЕСА_1. Відповідно довідок наданих відповідачем за квартирою
позивачів нараховані борги за спожиту електроенергію в сумі 246 грн. 01 коп. та
за користування жилою площею в сумі 6 грн. 24 коп.

Оспорюючи заборгованість,  позивачі надали суду ксерокопії квитанцій про
оплату зазначених комунальних послуг за останні три роки.

Розглядаючи
спір по суті,  суд обгрунтовано прийшов
до висновку про те,  що само по собі
посилання на строк позовної давності не свідчить про відсутність
заборгованості,  оскільки позивачами не
надано доказів за який саме період нарахована заборгованість,  тому суд не має можливості зробити висновок
щодо наявності чи відсутності боргів.

За таких
обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про те,  що вимоги позивачів задоволенню не підлягають
та відмовив у позові.

Посилання
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з"ясування судом обставин  справи
не  може  бути
підставою для  скасування  рішення
суду,   оскільки відповідно до
вимог ч.3  ст.  10 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона посилається в
обгрунтування своїх вимог,  що не
зроблено позивачами. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції не
має.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308 ЦПК України,  колегія суддів.

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.