УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня   2007
року                                                            м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької
області в складі: головуючого - судді  Самчука П.П. суддів   Карпусь С.А., Пастощука М.М.
при секретарі  Степчук І.В. з участю
сторін та їх представників

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу №22ц-329за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_3, про поділ майна подружжя.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд

встанови в:

ОСОБА_2 03 листопада 2006 року звернувся в суд з позовом, вказавши, що 19
липня 1997 року між ним та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, позов про розірвання якого на момент звернення до суду з даним
позовом знаходився на розгляді в Шепетівському
міськрайонному судді. Зазначав, що за період спільного сумісного проживання із позивачкою ними було придбано однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 та в 2004 році здійснено ремонт двокімнатної квартири АДРЕСА_2, 1/2 якої на підставі договору обміну належить відповідачці. Оскільки згоди про виділення його частки із
загального майна не досягнуто, просив визнати за ним
право власності на 1/2 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 квартири АДРЕСА_2, визначивши 1/2 зазначеної
квартири спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою судді до
участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача залучено ОСОБА_3

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 однокімнатної квартири АДРЕСА_1, балансовою вартістю 3653 грн., а в решті позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 81 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 рішення суду вважає неправильним, просить скасувати
і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, пославшись, що воно прийняте із порушенням норм
матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

Головуючий у першій інстанції- Болотін C.M                                      Справа № 22ц- 329

Доповідач - Самчук П.П.                                                                                       Категорія 44

2

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із таких підстав.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, судом
встановлено, що сторони з 19 липня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі,
мають неповнолітню дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.    31 жовтня
2006 року шлюб між ними розірваний.

Відповідно до
ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності і згідно з ч.1 ст. 70 СК у разі
поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором,

Як вбачається з
матеріалів справи ( а.с. 35), однокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею
36,7 кв. м. придбана 24 лютого 2005 року, тобто під час перебування сторін у
зареєстрованому шлюбі. Посилання позивачки, її представника та третьої особи на
те, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_1 на кошти, отримані від реалізації
належного їй спадкового майна - житлового будинку в АДРЕСА_3, судом правильно
неприйняті до уваги, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами
справи, зокрема договором купівлі-продажу зазначеного будинку (а.с.34), який був
укладений після придбання спірної квартири,17 березня 2005 року, а доводи
відповідачки про отримання нею коштів за спадкове майно наперед ніякими
доказами не обгрунтовані.

Не можуть бути
належним доказом по справі покази третьої особи на стороні відповідачки
ОСОБА_3, оскільки вона є зацікавленою особою, та свідка ОСОБА_5, який про
зазначені факти знає виключно зі слів відповідачки та третьої особи, тому судом
першої інстанції такі пояснення критично оцінені. Разом з тим, апеляційний суд
відмовляє ОСОБА_1 в допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки таке клопотання
не заявлялося в судді першої інстанції.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах
справи також відсутні докази про несумлінне виконання позивачем батьківського
обов'язку щодо матеріального утримання дочки ОСОБА_4, тому посилання
відповідачки на порушення судом ч.3 ст.70 СК України є безпідставним.

Доводи
апеляційної скарги не містять доказів, які могли б бути підставою для
скасування рішення суду.

Керуючись ст. 307,308,314 , 317,319   ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу      ОСОБА_1                                                 відхилити,
а   рішення

Шепетівського міськрайонного суду
від  25 грудня 2006 року  залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.