Справа № 22-6340                              Головуючий у 1
інстанції СтріжаковаТ.В.
5                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                            Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів Санікової
О.С,  Осипчук О.В.

при
секретарі Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Торезького
міського суду Донецької області від 5 червня 2007 року за позовом ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  треті особи Торезький
приватний нотаріус,  Торезька міська рада
про внесення змін у договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, -

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Торезького міського суду
Донецької області від 5 червня 2007 року,  яким внесені зміни у договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення шляхом викупу від 26 січня 2007 року,  зареєстрованого у реєстрі приватного
нотаріуса ОСОБА_4 за № 213 у Державному реєстрі правочинів за №1885386,  укладеному між продавцем - територіальної
громадою м. Тореза в особі Торезької міської ради та покупцями - приватним
підприємцем ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_1
про передачу у власність покупців нежитлового приміщення
вбудованого-прибудованого у житловий будинок АДРЕСА_1,  виключивши із числа покупців ОСОБА_1,  залишивши у договорі у якості покупців
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  - та направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

В
обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те ,  що висновки суду про те,  що він не надав доказів,  які б підтверджували факт того,  що він давав позивачці грошові кошти для
викупу магазину і розвитку бізнесу не відповідають дійсності; зазначаючи,  що договір укладений сторонами належним
чином,  суд не врахував,  що в договорі не зазначено хто саме із
покупців і в якому розмірі повинен вносити плату за нежитлове приміщення;
задовольняючи позов,  суд прийняв до
уваги тільки пояснення позивачів в частині договору займу і не звернув уваги на
те,  що розписки про повернення цього
боргу немає.

В судовому
засіданні апеляційного суду відповідач і його представник підтримали доводи
апеляційної скарги,  просили її
задовольнити.

Позивачка
ОСОБА_2 і її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги,  вважаючи рішення суду законним і
обгрунтованим.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
договору купівлі-продажу від 26 січня 2007 року територіальна громада м. Тореза
в особі   Торезької міської ради
(продавець)

уклала з
приватним підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (Покупці) договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення шляхом викупу. Пунктом 1 договору передбачено,  що продавець зобов'язується передати у
власність покупців нежитлове приміщення вбудоване-прибудоване у житловий
будинок АДРЕСА_1,  а покупці
зобов'язуються прийняти вказане нежитлове приміщення і сплатити вартість
відповідно до умов,  що визначені в цьому
договорі,  та пройти реєстрацію
приміщення у бюро технічної інвентаризації. Право власності на нежитлове
приміщення переходить до покупців з моменту нотаріального посвідчення та
державної реєстрації цього договору (п.1.2). Вказаний у цьому договорі об'єкт
продано за 60653 грн. 57 коп.3 врахуванням ПДВ (п.1.4). Покупці зобов'язані
внести зазначену суму протягом 30 календарних днів з моменту переходу права
власності на об'єкт (п.п.2.2,  2.3).
Розрахунки за придбаний об'єкт здійснюються покупцями шляхом безготівкового
перерахунку суми на рахунок продавця,
кошти перераховуються на рахунки,
вказані продавцем (п.10.1) Всі зміни та доповнення здійснюються тільки у
письмовій формі з наступним їх посвідченням в органах нотаріату. У разі
невиконання однією із сторін умов цього договору,  він може бути змінений або розірваний на
вимогу другої сторони за рішенням суду.

Судом
також встановлено,  що згідно квитанції №
101 від 27 лютого 2007 року ОСОБА_3 перерахувала 20000 грн. виконавчому
комітету Торезької міської ради,
призначення платежу - об'єкт АДРЕСА_1. По платіжному дорученню №7 від 5
березня 2007 року ОСОБА_2 перерахувала виконавчому комітету Торезької міської
ради за об'єкт АДРЕСА_1 10109 грн.,  а
платіжним дорученням №10 від 23 березня 2007 року - 30326 грн. 79 коп.,  платіжним дорученням №288 від 6 березня 2007
року ОСОБА_2 перерахувала ще 217 грн. 79коп. Всього по договору сплачено 60653
грн. 58 коп.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишпє рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_2 суд виходив з того,  що договір від 26 січня 2007 року сторонами
укладений належним чином; на рахунок продавця фактичну оплату здійснили
позивачі; відповідачем і його представником не надано доказів того,  що на виконання договору ними була внесена
плата за об'єкт купівлі-продажу,  чим порушені
умови договору.

Зазначені
висновки суду відповідають зібраним по справі доказам.  Відповідно до
ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін,  якщо інше не встановлено договором або
законом.  Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного
порушення договору,  другою стороною та в
інших випадках,  встановлених законом або
договором.  Істотним є таке порушення
договору,  коли внаслідок завданої ним
шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,  на що вона розраховувала при укладенні
договору.

Згідно  ст.  60
ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  докази подаються сторонами,  які беруть участь по справі.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом відповідно до п.п.2.2 і 2.3
договору купівлі-продажу від 26 січня 2007 року розрахунок за придбаний об'єкт
здійснюється покупцями - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 шляхом безготівкового перерахування суми на рахунок
продавця. Покупці ОСОБА_2 і ОСОБА_3
перерахували  всю  суму
на рахунок продавця.  ОСОБА_1

'
порушений зазначений пункт договору,
оскільки у зазначений у договорі строк він не перерахував грошові кошти на
рахунок продавця,  чим порушив умови
договору.

Відповідачем
не надано належних доказів внесення ним в рахунок вартості об'єкту
купівлі-продажу будь-яких грошових коштів у порядку,  встановленому договором,  тобто шляхом перерахування суми на рахунок
продавця. У судовому засіданні ОСОБА_1 посилався на те,  що у 1996-1998 роках він давав позивачці 4000
доларів США і це
плата за договором.  Суд першої інстанції
критично оцінив зазначені пояснення,
оскільки ці події відбувалися 9-11 років назад,  а договір купівлі-продажу був укладений 26
січня 2007 року і крім того представником відповідача було визнано,  що ця сума - це сума боргу,  яка позивачкою не повернута. У судовому
засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_2 наполягала на тому,  що всю суму за об'єкт сплатили вона від свого
імені і ОСОБА_3,  ніяких грошових коштів
для придбання об'єкту ОСОБА_1 не давав і за нього ніхто не вносив ніяких
грошових сум по договору.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав вірну
правову оцінку і дійшов обгрунтованного висновку про істотне порушення
відповідачем умов договору,  і вірно
застосував норми матеріального права,
які регулюють порядок укладання,
виконання і зміни договору. Висновки суду грунтуються на матеріалах
справи та відповідають вимогам Закону,  а
саме  ст. ст 651-652 ЦК України.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом нор матеріального
чи процесуального права,  що призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не
спростовують.

Рішення
суду постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1
п.1,  308,  314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України,  апеляційний суд,
-

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Торезького міського суду Донецької області від 5 червня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.