Справа № 33ц - 508/07                                 Головуючий у 1
інстанції - Лекан І.Є.
- 2                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку Апеляційного суду Волинської області в складі:

Шевчук Л.Я.,
Мудренко Л.І., Подолюка В.А.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1до
установи Тернопільської обласної ради «Центр практичної психології та
соціальної роботи» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2005
року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2005
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.3вернулася
в суд з позовом до установи Тернопільської обласної ради «Центр практичної
психології і соціальної роботи» про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2005
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від
29 вересня 2005 року, в позові відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення з направленням
справи на новий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заперечуючи
проти касаційної скарги, відповідач вказує на те, що судові рішення, на його
думку, є законними і обгрунтованими.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що ОСОБА_1. працювала на посаді методиста з дошкільної практичної
психології в установі Тернопільської обласної ради «Центр практичної психології
і соціальної роботи». 17 лютого 2005 року позивач була звільнена з роботи на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул.

Відмовляючи
в позові, місцевий суд, з урахуванням фактичних обставин справи, виходив з
того, що ОСОБА_1. в період з 8 лютого по 17 лютого 2005 року була відсутня на
роботі без поважних причин, а тому дійшов висновку, що звільнення позивача з
роботи за п.4 ст.40 КЗпП України було здійснено з дотриманням вимог трудового
законодавства.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з такими висновками суду та залишив його рішення без
змін.

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку Апеляційного суду Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2005
року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2005
року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.