Справа № 33-Ц-683 2007 р.                           Головуючий
у суді І інстанції Островський Л.Є.
Категорія 36                                                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 жовтня 2007
року                                                                                                   місто
Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Буцяка З.І.,
Василевича B.C., Гордійчук С.О.

розглянувши в порядку касаційного провадження у
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29
жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 29
листопада 2005 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
перерахунок сум, що підлягають стягненню, -

встановила:

В березні 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_3 про перерахунок сум, що підлягають стягненню. Свої позовні
вимоги мотивували тим, що вироком Івано-Франківського обласного суду від 24
листопада 1997 року відповідач засуджений за ст. ст. 80, 143 КК України. По
даній кримінальній справі їх визнано потерпілими і на користь ОСОБА_1 стягнено
65625 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди, а на користь
ОСОБА_2- 17625 грн. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 лютого
2001 року додатково до сум, стягнених за вироком суду на користь ОСОБА_1,
стягнено 138345 грн., а на користь ОСОБА_2- 35321 грн. Станом на день звернення
до суду дані суми з відповідача не стягнено і вказані суми знецінились. Просили
позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 - 1703884. грн.
62 коп. з урахуванням інфляції та 3% річних за час прострочки платежу та 250000
грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_21138761 грн. матеріальної шкоди та
200000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від
13 травня 2004 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 додатково до сум стягнених за вироком Івано-Франківського обласного
суду від 24 листопада 1997 року та рішення Івано-Франківського міського суду
від 28 лютого 2001 року - 30618 грн. 33 коп. боргу знеціненого внаслідок
інфляційних процесів, 18913 грн. 52 коп. річних за прострочення платежу, а
разом - 49531 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять одну) грн. 85 коп. Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додатково до сум стягнених за вироком
Івано-Франківського обласного суду від 24 листопада 1997 року та рішення
Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2001 року - 3332 грн. 96 коп.
боргу знеціненого внаслідок інфляційних процесів, 4909 грн. 52 коп. річних за
прострочення платежу, а разом - 8242 (вісім тисяч двісті сорок дві) грн. 48
коп. В решті позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2подали апеляційну скаргу, яка не була
оплачена державним митом. Тому ухвалою Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 13 жовтня 2004 року апеляційна скарга була
залишена без руху, а позивачам було надано строк для виправлення недоліку.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2004
року, залишеною ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 29
листопада 2005 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
неподаною та повернуто позивачам, оскільки вони не виконали вимог ухвали
Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2004
року та не виправили недоліки - не сплатили державне мито.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2просять
скасувати оскаржувані ухвали у справі.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи
скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного
суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29
жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 29
листопада 2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.