УХВАЛА І

МЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня  2007р..                                                                             м.Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої:                                            Павлишиної
А.Т.

суддів:                                                     Вакарук
В.М., Девляшевського В.А.

секретаря                                                Семянчук
С.Й.

з участю:
адвокатів ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про втрату права на житло та зустрічним позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсними свідоцтв про право власності на
спадщину та визнання права власності на частину будинковолодіння за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського  суду від 1.03.2007р.     , -

встановила:

12.03.2004р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_4 про визнання його втратившим право на користування жилим приміщенням,
мотивуючи вимоги тим , що з 1998р., тобто з часу одруження, відповідач, її
пасинок, в будинку, який належить на праві приватної власності їй та
неповнолітній ОСОБА_7, по АДРЕСА_1, не проживає, однак залишається прописаним,
що перешкоджає їй оформити субсидію та створює інші незручності. Просила суд на
підставі ст. 163 ЖК України визнати його втратившим право на користування
житлом в будинку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з зустрічним позовом
до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, про визнання
незаконними свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку № 4 та
свідоцтва про право власності ОСОБА_7 на 1/2 частину цього ж будинку як на
спадкове майно, виданих 31.07.2001р. державним нотаріусом першої
Івано-Франківської державної нотаріальної контори, та визнання за кожним з них
права власності на 9/100 частин спірного будинку, мотивуючи тим, що будинок,
побудований їхніми батьками : ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в період з 1966 по 1975р.р.,
відносився до суспільної групи господарства „колгоспники" , і кожен з них
має право на 1/2 частку того будинку, а враховуючи, що будинок добудовувався
пізніше вже батьком та відповідачкою, то від наявного будинку просили визнати за
кожним з них право на 9/100 його частки.

Справа № 22-ц-516/2007р.                 Головуючий
в 1-й інстанції: Попович С.С.

Категорія 32                                                        Доповідач:
Павлишина А.Т.

2

Рішенням Івано-Франківського міського суду від
1.03.2007р. позов ОСОБА_3 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаються на те, що судом постановлено незаконне рішення,
оскільки ним неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного
вирішення спору, а встановленим фактам не дано правильної оцінки, та порушено
норми матеріального права. Зокрема, суд не дав правильної оцінки тій обставині,
що будинок був побудований в період шлюбу їхніх батьків і з 1966р. по 1975р. їх
господарство було колгоспним двором . Просили рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про задоволення їхнього позову та відмову в
задоволенні вимог ОСОБА_3

Вислухавши доповідача, доводи апелянта ОСОБА_4, який вимоги
апеляційної скарги підтримав, заперечення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на апеляційну
скарги, їх адвокатів, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд
вважає,  що  апеляційна
скарга не  підлягає
дозадоволення,  виходячи  з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд
посилався на те, що відсутні підстави для визнання незаконними свідоцтва про
право власності ОСОБА_3 на ½  частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та
свідоцтва ОСОБА_7 про право на спадщину на іншу ½
частину цього будинковолодіння за заповітом. Такий висновок суду є
обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право власності на ½  частину будинк
АДРЕСА_1 як на частку в спільному майні подружжя після смерті чоловіка ОСОБА_8,
а ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на іншу ½
частину цього будинку як на спадщину на підставі заповіту ОСОБА_8 Суд
прийшов до правильного висновку, що відсутні підстави для визнання цих свідоцтв
незаконними, оскільки встановив, що спірний будинок на час смерті ОСОБА_8 був
спільним подружнім майном , що підтверджується записом в погосподарській книзі
виконкому Хриплинської с/ради, свідоцтвом про право власності ОСОБА_8 на
будинок від 22.01.1989р., який ніким не оспорений.

Що стосується рішення суду в частині задоволення позову
ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 втративши право на проживання в спірному будинку,
то суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_4 як колишній член сім'ї
власника будинку, не проживаючи в цьому будинку з 1998р. без поважних причин ,
втратив право на проживання в ньому, та обгрунтовано задовольнив позов в цій
частині.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його
обґрунтованості.

Керуючись
ст.ст. 307,308,313-315? 317 ЦПК України , апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, рішення Івано-Франківського
міського  суду від 1.03.2007р. залишити
без зміни.

3

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців
з часу її проголошення.