АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-282/2007 року                                         Головуючий
Суддя-доповідач: Гасій Ю.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року січня місяця 31 дня                                                                      м.  Полтава

Колегія   суддів
судової  палати   з
цивільних   справ   Апеляційного   суду

Полтавської
області в складі:

Головуючого:
Гасія Ю.В.

Суддів: Дорош
А.І.,  Обідіної О.І.

при секретарі:
Рибак О.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1

на рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 1 грудня 2006 року

по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Леонідовича про
стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

17
жовтня 2006 року ОСОБА_2  звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню
дитину,  понесених нею на її користь.

Рішенням
Октябрського районного суду м. Полтави від 1 грудня 2006 року позов
ОСОБА_2  задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  додаткові
витрати на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження: 762 грн -
половину вартості путівки,  92 грн 14 коп
-половину вартості проїзду,  08 грн -
половину вартості дорожньої білизни,  а
всього 862 грн 14 коп.

В
апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 прохає рішення місцевого суду від 01
грудня 2006 року скасувати з тих підстав,
що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права,  та закрити
провадження у даній справі.

Перевіривши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія судців вважає,  що вона підлягає частковому задоволенню.

2

Згідно
п.1 ч.1  ст. 309 ЦПК України підставою
для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом
обставин,  що мають значення для справи.

На
підставі ч.1  ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як
вбачається з матеріалів справи,  сторони
є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  який є дитиною,  постраждалою від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно
до наданих доказів,  дитини страждає
кількома хронічними хворобами й потребує санаторно-курортного лікування (а.с.
5, 14, 37).

Виконуючи
батьківський обов'язок,  позивачка
забезпечила лікування сина в санаторно- курортних умовах,  в зв'язку з чим витратила додаткові кошти
(а.с.  15,  26-28,
35-36). При цьому зазначених вище доказів відповідач не спростував.

В зв'язку з цим,  керуючись
нормами  ст. 185 СК України,  суд першої інстанції дійшов вірного висновку
про необхідність притягнення відповідача до обов'язку несення додаткових витрат
на лікування сина.

Між
тим,  вважаючи за необхідне розділити між
батьками додаткові витрати в рівних частках,  суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини,  що мають значення для справи.

Зокрема,  заперечуючи проти несення додаткових витрат
ОСОБА_1 навів докази своєї обмеженої працездатності внаслідок аварії на
ЧАЄС,  наявність хронічних хвороб (а.с.  29, 47).

Відповідно
до норм  ст.  ст. 182,
185 СК України суд,  при
визначенні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на
дитину,  враховує обставини,  що мають істотне значення і зокрема,  стан здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів.

Заперечення
відповідача підтверджені доказами,  які
позивачкою не спростовані,  колегія
суддів визнає обставинами,  що мають
значення для справи.

Тому,  враховуючи наведене вище,  колегія суддів вважає за необхідне врахувати
стан здоров'я відповідача як обставину,
що суттєво впливає на максимальну можливість останнього брати участь у
додаткових витратах на лікування дитини.

В
зв'язку з цим колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду шляхом
зменшення розміру участі ОСОБА_1 у додаткових витратах на дитину з 1/2 на 1/3
частину.

За таких
обставин,  з відповідача належить
стягнути на користь ОСОБА_2  508 грн -
вартість путівки (1524грн : 3),  61 грн
43 коп. - вартість проїзду (184 грн 28 коп : 3),  5 грн 33 коп - вартість білизни (16 грн :
3),  а всього 574 грн. 76 коп.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309,
п.1 ч.1,  316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення
Октябрського районного суду м. Полтави від 1 грудня 2006 року змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 574 грн 76 коп: 508 грн - третину вартості
путівки,  61 грн 43 коп - третину
вартості проїзду,  5 грн 33 коп - третину
вартості дорожньої білизни.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.