Справа №22-1887                                                 Головуючий у 1 інстанції
2007 р.                                                                   Живлакова
Суддя-доповідач: Калашнікова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05"
липня 2007 року                                                                           м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:    Калашнікової О.В.

Суддів :                                  Онищенко Е.А.

Полякова О.З. При секретарі:   Петровій О.Б.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Приазовського районного суду Запорізької області від "29"
липня 2005 року по справі за позовом

ОСОБА_2
до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про визнання
договору довічного утримання недійсним,
визнання дійсним договору дарування та визнання права власності , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2005 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4  про визнання договору
довічного утримання недійсним,  визнання
дійсним договору дарування та визнання права власності.

В позові
зазначала,  що 20.05.2002 року між нею та
ОСОБА_3 було укладено в простій письмовій формі договір дарування 14 частини
нежилої будівлі АДРЕСА_1,  зазначений в
плані літ. 3-2 загальною площею 710, 3 кв. м.
Згодом їй стало відомо,  що
14.07.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
було укладено договір

довічного
утримання реєстровий № 5838,  згідно
якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_4
1/2 частини нежилої будівлі АДРЕСА_1. Посилаючись на те,  що в момент укладення зазначеного договору
існував договір дарування від 20.05.2005 року,
просила суд визнати недійсним договір довічного утримання від 14.07.2005
року,  посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5.3а реєстровим №
5838,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,  визнати дійсним договір дарування від
20.05.2006 року,  укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 ,  визнати за ОСОБА_2  право власності на 1/2 частини нежилої
будівлі АДРЕСА_1,  позначеної в плані
літ. 3-2 загальною площею 710, 3 кв. м.

Рішенням
Приазовського районного суду Запорізької області від 29 липня 2005 року позов
задоволено. Визнано недійсним договір довічного утримання від 14.07.2005
року,  посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського нотаріального округу за реєстровим № 5838,  укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4  Визнано дійсним договір дарування від
20.05.2005 року,  укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2  Визнано за ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину нежилої
будівлі АДРЕСА_1,  позначеної в плані
літ. 3-2 загальною площею 710, 3 кв. м. .

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального
права,  просив рішення суду першої
інстанції скасувати.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши пояснення
осіб,  які брали участь у судовому засіданні,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи
на новий розгляд,  якщо суд вирішив
питання про права та обов'язки осіб,  які
не брали участі у справі.

Як
вбачається з матеріалів справи,
30.04.2002 року між ВАТ "Запоріжелектромонтаж" та ОСОБА_1  було укладено договір купівлі-продажу частини
комплексу будівель та споруд,  на
підставі якого ОСОБА_1  став власником 9/100 частин комплексу будівель та
споруд,  що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2,  а саме у будівлі 3-2:
приміщення загальною площею 373, 9 кв. м. ,
основною площею 373, 9 кв. м.

За
договором купівлі-продажу частини комплексу від 17.04.2004 року,  укладеного між ВАТ
"Запоріжелектромонтаж" та ОСОБА_6,
останній став власником 71/250 частин комплексу,  розташованого в АДРЕСА_2.

Рішенням
виконавчого Мелітопольської міської ради від 31.07.2001 року № 89/4,  будівлі 3-2,
яка належить ОСОБА_1  та ОСОБА_6
присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_1. На

підставі рішення
Мелітопольського міськвиконкому № 7/4 від 20.01.2005 року між власниками
встановлені ідеальні долі: ОСОБА_1
належить 1/2 частина,  ОСОБА_6 1/2
частина вищезазначеної будівлі.

07.05.2005
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини нежитлової
будівлі,  за яким ОСОБА_6 подарував,  а ОСОБА_3 прийняла в дар належну дарувальнику
1/2 частину нежитлової будівлі,
розташованої в АДРЕСА_1.

Рішенням
Приазовського районного суду Запорізької області,  яке оскаржується,  визнано недійсним договір довічного утримання
від 14.07.2005 року,  за яким ОСОБА_3
передала у власність ОСОБА_4  1/2 частину
нежитлової будівлі,  розташованої в
АДРЕСА_1,  визнано дійсним договір
дарування від 20.05.2005 року,  укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2  та визнано за
ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину
нежилої будівлі АДРЕСА_1,  позначеної в
плані літ. 3-2 загальною площею 710, 3 кв. м.

Оскаржуючи
зазначене рішення суду першої інстанції від 29 липня 2005 року,  ОСОБА_1
посилався на те,  що за договором
купівлі-продажу частини комплексу будівель та споруд від 30.04.2002 року він є
співвласником спірної нежитлової будівлі. З березня 2005 року в провадженні
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться справа за
його позовом до ВАТ "Запоріжелектромонтаж",  ОСОБА_6 про визнання права переважної купівлі
частки в спільній власності та переведення на нього прав і обов'язків покупця.

Наведені
обставини,  дають підстави вважати,  що суд першої інстанції розглядаючи справу по
суті дані обставини не з'ясував,
визнавши дійсним договір дарування укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2  та визнавши за ОСОБА_2  право власності на 1/2 частину нежилої
будівлі АДРЕСА_1,  суд першої інстанції
вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1
,  не обговоривши питання про
залучення його до участі у справі.

При
таких обставинах колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та
обгрунтованим,  оскільки воно
постановлено з порушенням норм процесуального права. Рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Оскільки
відповідно до  ст.  114 ЦПК України позови,  що виникають з приводу нерухомого майна,  пред'являються за місцезнаходженням майна або
основної його частини,  та враховуючи,  що спірне нерухоме майно розташовано в
м.  Мелітополі,  колегія судців вважає за необхідне справу
направити на новий розгляд до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області,  за підсудністю.

Керуючись  ст.
ст.  307,  311,
313,  314,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Приазовського районного суду Запорізької області від 29 липня 2005 року по цій
справі скасувати,  справу направити на
новий розгляд до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі
касаційної скарги.