Справа № 22ц 4648-2007р.
Головуючий 1 інстанції Хомінець І.В.
Доповідач Курило В.П.
УХВАЛА

Іменем України

5 червня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С. ,
Шамрило Л.Г. при секретарі Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Харцизького міського суду Донецької області від 8 лютого 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Силур"
про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До
апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на
рішення Харцизького міського суду Донецької області від 8 лютого 2007
року,  яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1  до Відкритого акціонерного
товариства „Силур" про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду через
те,  що воно суперечить вимогам закону.
Суд не врахував,  що відповідач грубо
порушував його права раціоналізатора,  не
давав відповідей на його заяви,  заподіяв
йому моральну шкоду. Просив задовольнити його позовні вимоги.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
встановив,  що у 2004 році позивач подав
відповідачеві раціоналізаторську пропозицію. 7 червня 2004 року відповідач
надав позивачеві відповідь про те,  що
рацпропозиція про усунення реле та контактора зареєстрована 25 травня 2004 року
під № 192,  але не прийнята у
зв"язку з тим,  що вона не має
технічного вирішення,  а також не має
сенсу. Позивач не погодився з такою відповіддю і продовжив листування з цього
приводу з відповідачем.  На усі його
звернення відповідач давав відповіді,  у
яких роз'яснював з яких причин він відмовляє у використанні рацпропозиції.

Судом
встановлено,  що відповідач ніяким чином
не чинив позивачеві будь яких перешкод для його звернення до нього з
заявами,  пропозиціями,  скаргами,  про що свідчать багаточисленне листування
позивача і відповідача. І позивач не довів у суді факту заподіяння йому діями
або бездіяльністю відповідача моральної шкоди,
порушення його прав і свобод. Тому підстав для задоволення позовних
вимог не знайшов.

Додатковим
рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 16 квітня 2007 року
ОСОБА_1  відмовлено у задоволені позову
про відшкодування моральної шкоди.

В
засідання суду апеляційної інстанції позивач і представник відповідача не
з"явились,  про час і місце судового
засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що скарга задоволенню не підлягає,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України
моральна шкода,  завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями,  діями ячи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини.

Звертаючись
в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди,  позивач посилався на те,  що відповідач порушує його конституційні
права тим,  що не використовує його
рацпропозицію,  подану у 2004 році,  на його заяви від 24 жовтня 2005 року,  5 грудня 2005 року не дав відповіді,  а на заяву від 13 грудня 2005 року дана
відповідь але не на усі його доводи. На цю відповідь він знову подав заяву від
23 грудня 2005 року,  але відповіді не
отримав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об"єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін,  встановленим фактам
і доказам дав правильну правову оцінку і зробив правильний висновок про
те,  що усі доводи позивача є
безпідставними.

Судом
встановлено,  що позивач дійсно подавав у
2004 році рацпропозицію відповідачу,
який її розглянув і дав позивачеві відповідь по неможливість
використання цієї рацпропозиції.

Позивач
не задоволений цією відповіддю,  дійсно
неодноразово звертався до відповідача з листами,  у яких просив роз"яснити ті чи інші
питання. Відповідач надав суду переконливі докази того,  що усі листи позивача були ним розглянуті
уважно і на них були надані відповіді у порядку,  передбаченому Законом України „Про звернення
громадян". Той факт,  що відповіді
не влаштовували позивача не є підставою для відшкодування моральної шкоди,  оскільки таке не передбачено законом.

За таких
умов суд першої інстанції дійсно не мав передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог позивача. Доводи скарги про те,  що висновки суду не грунтуються на законі і
матеріалах справи безпідставні.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Тому рішення
суду є законним і підстав для його скасування не має.

Відповідно
до ч. 1  ст.  308 ЦПК України,  суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін,  якщо визнає,
що воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
законодавства.

Керуючись  ст.
304,  307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Харцизького міського суду від 8 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.