Справа № 22ц-1001/2007 р.                                          Головуючий в першій
інстанції  Єланська О.Е.
Категорія 39                                                                 Доповідач апеляційної
інстанції  Володіна Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 серпня 2007 року  колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя у складі:

головуючого   -
Водяхіної Л.М.,

суддів        -
Володіної Л.В., Харченка М.С.,

при секретарі -  Благовідові А.В.,

за участю
позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Нахімовського району
м. Севастополя від 14 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП "Влави" про стягнення суми
за затримку розрахунку при
звільненні, виключення з трудової книжки незаконного запису про
звільнення, -

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП
"Влави", в якому просила стягнути з відповідача середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільнені у розмірі
2 4 62,56 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди -5000 грн., виключити з її трудової книжки як
незаконні записи №20 "Запис під №19 вважати недійсною" і №21
"Звільнена за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП
України".

Вимоги мотивовані тим, що з січня 2006 року позивачка була прийнята на
роботу продавцем в ПП "Влави". 07.03.2006 року вона написала заяву на
звільнення за власним бажанням. Проте, отримавши на руки трудову книжку 23.06.2006 року дізналася і побачила, що запис у
трудовій книжці про її звільнення за власним бажанням визнаний недійсним і вона звільнена за прогули. Вважає, що оскільки вона написала заяву на звільнення за власним
бажанням 07.03.2006 року, то з того часу і повинна бути звільнена, а
оскільки розрахунок з нею був проведений
тільки 23.06.2006 року, то просить стягнути
середній заробіток за час затримки розрахунку при її звільненні за 109
днів, з урахуванням невикористаної відпуски, усього
2462,56 грн. Крім того, їй заподіяна моральна шкода, яку позивачка
оцінила у 5000 грн., оскільки після ознайомлення із записами у трудовій книжці, вона відчувала душевні страждання, були принижені
її честь, гідність і ділова репутація, та з таким записами важко влаштуватися
на роботу.

Рішенням
місцевого суду Нахімовського району м.
Севастополя від 14 травня 2007 року вимоги ОСОБА_1 частково задоволені. Постановлено стягнути з ПП
"Влави" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні по день
фактичного розрахунку у розмірі

2

62,73 грн.
В решті частині заявлених позовних вимог відмовлено. Судом
вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка звільнена з роботи 20.Об.2006р. відповідно до п. 4 ст. 40 КЗ КЗпП України за прогули.

Однак, погодитись з такими висновками суду судова колегія не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам
справи.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 01.01.2006 року позивачка була прийнята на роботу продавцем в ПП
"Влави". Згідно запису в трудовій книжці №19 від 07.03.2006р. вона звільнена з роботи за власним бажанням по ст. 38
КЗпП України на підставі наказу N'6-к від 07.03.2006р.
(арк.с. 6).

З матеріалів справи вбачається, що Територіальною державною інспекцією
праці в м. Севастополі, за скаргою позивачки була проведена перевірка ПП "Влави", якою встановлено, що наказом
№6-к від 07.03.2006р., на підставі
якого був зроблений запис N'19 в трудовій книжці ОСОБА_1, вона звільнена
за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Крім того, поштовим повідомленням від 28.04.2006р., відповідач повідомив ОСОБА_1 про необхідність явки на підприємство за трудовою книжкою (а.с.22 адміністративного матеріалу
№3-8203/06 відносно ОСОБА_2)..

Постановою від
29.07.2006р. ОСОБА_2- директор
ПП „Влави" притягнутий до
адміністративної відповідальності по ч.1 ст.41 КпАП України за порушення вимог законодавства про працю, зокрема
за не видачу позивачці трудової книжки в день звільнення та не проведення з нею
розрахунку.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивачка звільнена з підприємства 07.03.2006р. за
власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Те, що відповідач не представив заяву, написану позивачкою про звільнення за власним бажанням, не оформив належним чином
її наказ про звільнення з роботи, доводів позивачки про підстави звільнення не
спростовує.

Належна сума на
день звільнення позивачки, сплачена їй 23.06.2006р. (арк.с.40).

Таким чином, судова колегія вважає, що в порушення вимог процесуального
законодавства суд повно і вірно не встановив обставини
справи та ухвалив необґрунтоване рішення, в зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановою
нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

З відповідача на користь позивачки, відповідно до ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за весь
час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1
714,56 грн. ( 3 мес. *4 60 грн. + 16 днів *20,91грн.).

Оскільки запис в трудовій книжці позивачки за №20,21 зроблена після її звільнення з роботи, вказані відомості не
відповідають підставі звільнення позивачки, вони є недійсними (п.п.2.2,2.10 Інструкції  „Про
порядок ведення трудових книжок працівників").

3

Судова колегія вважає обґрунтованими доводи позивачки про заподіяння їй
моральної шкоди відповідачем в зв'язку порушенням її законних прав.

Враховуючи перенесені позивачкою моральні страждання, ступінь вини
відповідача судова колегія вважає, можливим у відшкодовування моральної
шкоди стягнути з відповідача 300грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути держмито у сумі 51 грн., в
доход держави належить стягнути держмито в сумі 8,50грн.

Керуючись ст.ст.303,
304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення місцевого суду Нахімовського району м. Севастополя від 14
травня 2007 року - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ПП
„Влави" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні по день фактичного
розрахунку в сумі 1714,56 грн.

Визнати записи
№№ 20, 21 зроблені в трудовій книжці ОСОБА_1 недійсними.

Стягнути з ПП
„Влави" на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 300грн.

В іншій частині задоволення позову
відмовити.

Стягнути з ПП
„Влави" на користь ОСОБА_1 судові
витрати у сумі 51 грн., на користь держави судові витрати у сумі 8,50
грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців із дня набрання законної сили.