Справа № 22- 2319   / 2007 р.                             Головуючий
у 1 інстанції :Федоренко Р.Г.
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                          м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:
Пільщик Л.В.

Судців:             Краснокутської О.М.

Сапун
О.А. При секретарі: Петровій О.Б.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від
«03» травня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. A.M. Кузьміна про
стягнення заробітної плати за вимушений прогул,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Відкритого

акціонерного товариства «Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.. A.M. Кузьміна «

про стягнення заробітної плати за вимушений прогул через
затримку виконання судового

рішення про поновлення на роботі.

У позовній заяві зазначав, що рішенням Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 04.04.2006 р. по справі № 2-2632006 р. він був поновлений на
посаді головного інженера управління капітального будівництва ВАТ «ДСС».
Рішення було допущено до негайного виконання, проте було виконано частково лише
26.05.2006 р.

Просив суд стягнути на його користь середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу у розмірі 3079 грн.

ОСОБА_1
06.12.2006 р. доповнив позовні вимоги та посилаючись на неналежне виконання
рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2006 просив
скасувати розпорядження ВАТ «ДСС» від 18.05.2006 р. №2638-к про поновлення на
роботі , поновити його на посаді головного інженера управляння капітального
будівництва згідно до рішення суду з відповідним записом у трудовій книжці, стягнути
на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 3 677 грн. 56
коп.

В доповненнях до позову від 24.01.2007 р. ОСОБА_1 просив стягнути
на його користь з ВАТ «ДСС» компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 25
000 грн, посилаючись на порушення відповідачем трудового законодавства.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03
травня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «ДСС» на користь ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду 1952,64 грн. та 500 грн.
компенсації за моральну шкоду .

Апеляційне
провадження порушено за скаргою ОСОБА_1

У скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення , посилаючись на те, що суд неправильно визначив період
затримки виконання судового рішення та середній заробіток і занизив компенсацію
моральної шкоди. Просить постановити нове рішення про повне задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача; пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Суд правильно встановив , що мав факт затримки відповідачем виконання
судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі і право на оплату вимушеного
прогулу. Ці факти встановлені з додержанням норм процесуального права і вони
відповідачем не оспорюються.

Проте в апеляційній скарзі вірно піддано сумніву правильність визначення
часу затримки виконання судового рішення.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 заявив
вимоги не тільки про оплату вимушеного прогулу за затримку виконання судового
рішення про поновлення на роботі, але і про визнання незаконним розпорядження
від 18 травня 2006 р. за №2638-К і відшкодування моральної шкоди , колегія
вважає недоцільним вимоги виділяти у провадження відповідно до ст.236 КЗпП
України. До того ж ЦПК України 2004 р. не передбачає вирішення питання про
оплату за вимушений прогул відповідно до порядку, встановленому ст..236 КЗпП
України.

Факт того , що ОСОБА_1 після
ухвалення рушення звертався до відповідача про поновлення на роботі не
заперечувався відповідачем у суді першої інстанції. Невиконання рішення було
вмотивоване тим , що позивач не надав виконавчий лист. Виконавчий лист він
отримав у суді 18.04.2006, а виконавче провадження порушено 19.04.2006 р. Проте
така позиція відповідача суперечить ч.5 ст.235 КЗпП України та п. 4 ст. 367 ЦПК
України . У відповідності до ч.5 ст..235 КЗпП України та п. 4 ст. 367 ЦПК
України суд допустив до негайного виконання рішення про поновлення на роботі.
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що відповідач повинен був
допустити його до виконання одразу ж після прийняття рішення, тобто на
наступний робочий день. А в разі невиконання рішення власником або
уповноваженим органом працівник порушує процедуру примусового виконання судового
рішення відповідно до Закону України „Про виконавче провадження". За таких
обставин перебіг строку невиконання рішення повинен обчислюватися з 5 квітня
2006 року.

Встановлено, що розпорядженням заступника голови правління по кадрам та
соціальному розвитку від 18 травня 2006 року за №2638-К ОСОБА_1 був поновлений
на роботі відповідно до рішення суду, постановою державного виконавця від
20.05.2006 р. виконавче провадження закрито. ОСОБА_1 просив стягнути заробітну плату по 26.05.2006 p., проте не довів ,
що після видання розпорядження про поновлення на роботі мало місце затримка
виконання рішення з вини відповідача.

З огляду на
викладені обставини вимушений прогул у позивача був з 5 квітня 2006 р по 18
травня 2006 року, що складає 29 робочих днів. Для визначення суми необхідно
виходити із середнього заробітку - 82 грн. 07 коп., визначеного судовим
рішенням від 4 квітня 2006 (50720,60 грн.: 618 роб.дн.). Наведені  ОСОБА_1. розрахунки середньої заробітної
плати не можуть бути прийняті у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України.

Таким чином, відповідач повинен виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 2380 грн.ОЗ коп. ( 82,07x29 ).

Вимоги ОСОБА_1 про
скасування розпорядження від 18 травня 2006 р. за №2638-К з підстав того , що
він фактично не був поновлений на роботі не підлягають задоволенню. Факт
поновлення на роботі підтверджений відміткою у виконавчому листі,
розпорядженням Ш 2638-К, постановою про закриття виконавчого провадження. Після
поновлення на роботі відновлюється дія незаконного розірваного попереднього
договору, а наступні дії сторін у трудових відносинах виходять за межі даного
позову. Запис у трудовій книжці приведено у відповідності до вимог закону.

Вимоги про оплату за час проходження медичного огляду не
можуть бути розглянуті, оскільки з таким позовом ОСОБА_1 не звертався, а зазначив про них лише в апеляційній
скарзі. Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку

апеляційний
суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо моральної шкоди є неприйнятними , оскільки
ґрунтуються лише на тому, що позивач не погоджується з визначеною судом сумою.
Проте сума відповідає встановленим обставинам, обсягу і характеру заподіяної
шкоди , засадам розумності, виваженості і справедливості. Слід зауважити також
на те, що поновлення порушених прав судовим рішенням само по собі становить
справедливу компенсацію за будь-яку моральну шкоду.

Керуючись
ст. ст. 307,309,314,316,317               ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від «03» травня 2007р
змінити. '"     Стягнути  з
Відкритого  акціонерного  товариства
«Електрометалургійний  завод
«Дніпроспецсталь» ім.. A.M. Кузьміна      на користь ОСОБА_1 за час вимушеного
прогулу   2380 грн.03 коп. ( дві тисячі
триста вісімдесят грн.03 коп.) . Виплату зазначеної суми провести за
вирахуванням податку на прибуток і інших обов'язкових платежів.

В
відмовити в задоволенні вимог про визнання розпорядження незаконним   в частині, що стосується поновлення на
роботі.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців..