Справа
№ 33-ц-295/07                                                        Головуючий
у 1 інстанції - Процько Я.В.
Категорія - 10                                                                      Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 липня 2007 року.                                                                          місто
Луцьк.

Колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

ЛончукаВ.Г.,                                  Шевчук Л.Я.,                  ПодолюкаВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,  вселення та стягнення заборгованості за
надані комунальні послуги,  за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від   17 грудня

2004
року та рішення апеляційного суду Тернопільської області
від 10 лютого

2005
року,  -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2004 рокуОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2.  про виселення,  вселення та стягнення 5034 грн.35 коп.
заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги..

Позовні вимоги обґрунтовувала тим,  що відповідно до судового рішення від 7 липня
1993 року ОСОБА_3 було виділено в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 в
користування кімнату площею 18,4 кв.м.,
ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,0 кв.м.,  а кухня коридор,  ванна,
туалет,  кладовки залишені в
спільному користуванні. Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від
15 жовтня 1996 року мати ОСОБА_4 подарувала їй та дочці належну дарувальникові
на праві власності кімнату,  що становить
57/100 частини вказаної квартири,  однак
відповідач не допускає її в спірну кімнату,
використовує житло у своїх цілях. У зв'язку з цим просила виселити
ОСОБА_2.  з належної їй кімнати і вселити
її в це житлове приміщення та стягнути з відповідача на її користь 5033 грн. 35
коп. заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги,  якими фактично користувався ОСОБА_2  на протязі всього часу.

2

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2004 року позов задоволено. Постановлено с зобов'язати
ОСОБА_2.  на чинити перешкодОСОБА_1 в
користуванні кімнатою площею 18,4 кв.м.
в квартирі АДРЕСА_1 - виселивши відповідача зі спірного житла та
вселивши в цю кімнату позивача,  а також
стягнуто з ОСОБА_2.  на користьОСОБА_1
5033 грн. 35 коп. заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги та
витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 10
лютого 2005 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення 5034 грн. 35
коп. заборгованості по оплаті за надані комунальні послуги скасоване,  з ухваленням нового рішення в цій частині про
відмову у задоволені позовних вимог. В решті рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 17 грудня 2004 року залишене без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2  посилається на порушення судами норм
процесуального права в частині задоволення позовних вимогОСОБА_1,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову
в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів дійшла висновку,  що підстави для перегляду судових рішень
відсутні виходячи з наступного.

Зобов'язуючи ОСОБА_2.
не чинити перешкод позивачці в користуванні кімнатою площею 18,4
кв.м.  в квартирі АДРЕСА_1 суд першої
інстанції та суд апеляційної інстанції,
з урахуванням фактичних обставин справи,
виходив з того,  що відповідач на
протязі 2000-2004 років перешкоджавОСОБА_1 проживати в спірній кімнаті,  а тому дійшов в цій частині до правильного
висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того,
скасовуючи рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 грудня
2004 року в частині стягнення з ОСОБА_2.
на користьОСОБА_1 5034 грн.35 коп. заборгованості по оплаті комунальних
послуг суд апеляційної інстанції також прийшов до правильного висновку,  що всі витрати,  пов'язанні з утриманням житла зобов'язанні
сплачувати його власники,  а
оскількиОСОБА_1 витрат за надані комунальні послуги не оплачувала то її вимоги
про стягнення заборгованості по оплаті за надання таких послуг на її користь з
ОСОБА_2.  є безпідставними.

Відповідно до ч.2
ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно  ст.335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або ( та ) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи,  що рішення суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимогОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2.  зі спірної кімнати та про вселення позивачки
в це жиле приміщення та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10
лютого 2005 року,  ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та

3

процесуального права,
а також відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів не
спростовують.

Керуючись  ст. ст.
332, 336 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 17 грудня 2004 року в частині зобов'язання
ОСОБА_2.  не чинити перешкодОСОБА_1 в
користуванні кімнатою 18, 4 кв.м.  в
квартиріАДРЕСА_1,  - вселивши її в цю
кімнату та виселивши з неї ОСОБА_2.  та
рішення апеляційного суду Тернопільської області від 10 лютого 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.