Справа
№ 22ц-2053/2007 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції Панасюк СП.
інстанції Даценко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі: головуючого судді Приходька К.П. суддів Даценко
Л.М. ,  Олійника В.І. при секретарі
303улі Н.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 р. в
справі за позовом ОСОБА_1 до Фастівського об"єднаного міського військового
комісаріату,  виконавчого комітету
Фастівської міської ради,  треті особи
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_6,  ОСОБА_5 про скасування
рішень житлової комісії при Фастівському об"єднаному міському військовому
комісаріаті № 25 від 03.03.2006 p.,  № 28 від 31.03.2006 p.,  скасування рішення виконкому Фастівської
міської ради № 256 від 27.12.2006 р. в частині надання квартир ОСОБА_6,  ОСОБА_5,
визнання недійсними ордерів на ім"я ОСОБА_6,  ОСОБА_5 та зобов"язання здійснити
перерозподіл житла,  -

встановила:

В
листопаді 2006 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою,  яку в ході судового розгляду доповнив (а.
с.  90-92) і просив скасувати рішення
житлової комісії при Фастівському об'єднаному міському військовому комісаріаті:
№ 25 від 03.03.2006 р. в частині відмови у наданні йому житлової площі до
норми,  встановленої  ст.  47
ЖК України та перенесення черговості надання житла на один рік,  № 28 від 31.03.2006 р. про розподіл
житла,  звільненого військовослужбовцями
після поліпшення їх житлових умов,
рішення виконкому Фастівської міської ради № 256 від 27.12.2006 р. в
частині надання квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_5,
визнати недійсними ордери на ім"я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і
зобов"язати відповідача здійснити перерозподіл житла в тому числі
звільненого військовослужбовцями після поліпшення їх житлових умов з
урахуванням черги для забезпечення його жилою площею згідно з нормами житлового
законодавства.

Посилався
на те,  що він із сім"єю в складі
чотирьох осіб перебуває на обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових умов,
як сім"я військовослужбовця. В 1995 р. він отримав двокімнатну
квартиру житловою площею 28, 8 кв. м. ,
тобто менше встановленої норми,  і
був залишений на квартобліку. В 2006 р. Міністерство Оборони України придбало
для військовослужбовців 36 квартир і він перебував третім в списку
громадян,  які потребують поліпшення
житлових умов. При розподілі житла житловою комісією йому було запропоновано
трикімнатну квартиру на сім"ю із чотирьох чоловік житловою площею 45, 46
кв. м з умовою здачі двокімнатної квартири,
в якій він проживає із сім"єю і яка приватизована,  від чого він відмовився.

Вважає,  що зазначеними рішеннями порушено його право
на забезпечення жилим приміщенням відповідно до вимог  ст.  47
ЖК України,  тому звернувся в суд з даним
позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити його
позов,  посилаючись на неповне
з"ясування судом обставин,  що мають
значення для справи,  невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення сторін та їх представників,  колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду -скасуванню з направленням
справи на новий розгляд з таких підстав.

Згідно  ст.
213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд свої висновки
обґрунтовував тим,  що причина відмови
позивача від отримання запропонованої йому трикімнатної квартири є неповажною і
рішення відповідачів про перенесення позивачу черговості надання житла на один
рік,  про розподіл житла,  звільненого військовослужбовцями після
поліпшення житлових умов,  про надання
квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_7  є
правомірними.

Такі висновки
суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно
ч. 1  ст.
43 ЖК України громадянам,  які
перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов,  жилі приміщення надаються в порядку
черговості.

Згідно  ст.  44
ЖК України та п. 43 Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових умов,
і надання їм жилих приміщень в Українській РСР,  затверджених постановою Ради Міністрів УРСР
від 11.12.1984 р. № 470 перенесення черговості на одержання жилого приміщення
на рік може бути застосоване також до громадянина,  який безпідставно відмовився від наданого
жилого приміщення,  що відповідає
встановленим вимогам і розміру.

Як
вбачається з витягу із протоколу № 25 засідання житлової комісії при
Фастівському ОМВК від 03 березня 2006 р. у зв"язку з відмовою
підполковника запасу ОСОБА_1 здати двокімнатну квартиру,  надану МО України для тимчасового поліпшення
житлових умов,  та безпідставну відмову
отримати трикімнатну квартиру згідно встановлених вимог і розмірів забезпечення
житлом,  житлова комісія постановила
перенести черговість надання житла сім"ї підполковника ОСОБА_1 на один рік
(а. с. 7)

В
порушення  ст.  44 ЖК України,  п. 43 Правил обліку громадян,  які потребують поліпшення житлових умов,  і надання їм жилих приміщень в Українській
РСР та  ст.   ст.
213,  215 ЦПК України щодо
обґрунтованості рішення суду,  ухвалення
його на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи,  зазначення мотивів,  з яких суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів,  якими
обґрунтовувалися вимоги чи заперечення,
суд першої інстанції не з"ясував та не встановив у рішенні в
зв"язку з чим було пов"язане перенесення позивачу черговості на
одержання жилого приміщення на рік,
тобто чи з його відмовою здати двокімнатну квартиру чи з відмовою
отримання трикімнатної квартири,
оскільки вищезазначені Правила не передбачають перенесення черговості на
одержання жилого приміщення на рік в зв"язку з відмовою здачі займаного
житла.

Суд
також не з"ясував та не встановив у рішенні чи відповідало встановленим
вимогам і розміру надане позивачу жиле приміщення,  від отримання якого він відмовився,  не витребував у сторін заяву ОСОБА_1 від
10.02.2006 р.,  на підставі якої
відповідач приймав вищевказане рішення № 25 від 03.03.2006 p.,  і не перевірив чи були підстави у

позивача для відмови від отримання житла,
яке надавав йому відповідач,  та
чи дійсно позивач безпідставно відмовився від отримання такого житла.

Крім
того,  вирішуючи даний спір в частині
позовних вимог про визнання ордерів недійсними,
суд не звернув уваги на те,  що
треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5  не були
залучені до участі 8 справі в якості сторони відповідно до вимог  ст.  33
ЦПК України.

Крім
того,  суд не звернув уваги на те,  що в матеріалах справи відсутній предмет
спору в цій частині позовних вимог,
тобто ордери на ім"я ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Таким
чином,  колегія суддів приходить до
висновку,  що рішення суду від 12 квітня
2007 р. підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд в суд першої
інстанції,  оскільки суд вирішив питання
про права та обов"язки осіб,  які не
брали участь у справі,  що згідно п. 4 ч.
1  ст.
311 ЦПК України являється безумовною підставою для скасування рішення
суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
п. 4 ч.1  ст.  311,
312-314,  315,  317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення
Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2007 р.
скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції іншим
суддею.

Ухвала набирає законної сили моменту її проголошення і може бути оскаржена
в

касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання

нею
законної сили.