Справа № 22-ц -1111/07                Головуюча суду 1   інстанції Покотілова О.Г.
40                             Суддя - доповідач
апеляційного суду Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

25 травня   2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Паліюка В.П.,

судців: Шолох
З.Л.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун
І.О.,  а участю:

·  позивача
ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

·  представника
відповідача - Котенка
О.О.,

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.    Миколаєві     цивільну справу за апеляційною скаргою

відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія
„Миколаївобленерго" (
далі - ВАТ ЕК
„Миколаївобленерго" )
на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2006 року у справі за

позовом
ОСОБА_1   до   ВАТ
ЕК   „Миколаївобленерго"   про поновлення на роботі та   стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

встановила:

1 липня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ВАТ ЕК „Миколаївобленерго" про поновлення
на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач
зазначав,  що знаходився з відповідачем у
трудових відносинах з 1 серпня 2004 року,  а безпосередньо на посаді директора філії ВАТ
ЕК „Миколаївобленерго" Первомайського району - з 5 вересня 2005 року.

Звільнений
з займаної посади з 5 червня 2006 року наказом № 961 -к від 5 червня 2006 року на підставі
п.3  ст.
40 КЗпП
України у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин
обов'язків,  покладених на нього трудовим
договором.

Посилаючись
на незаконність вказаного наказу,
позивач просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача 4 755, 24 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 повністю задоволено.

В
апеляційній скарзі представник відповідача,
посилаючись на незаконність рішення районного суду,  просив його скасувати та постановити
нове,  яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,    виходячи з наступного.

Суд
повно та всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам і прийшов до вірного висновку,  про те,
що звільнення позивача
проведено    з порушенням
трудового законодавства,  оскільки після

застосування
до нього заходів дисциплінарного стягнення,
за ці ж самі порушення він був звільнений з займаної посади. А
тому,  місцевий суд поновив порушене
право позивача шляхом поновлення його на попередній роботі та стягнув заробітну
плату за вимушений прогул.

Посилання
представника відповідача в апеляційній скарзі на те,  що звільнення позивача проведено за новими
фактами,  які не пов'язані з попередніми
дисциплінарними стягненнями,
необгрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Так,  підставами,
з якими відповідач пов'язував звільнення позивача,  були підсумки роботи очолюваної ним філії на
засіданні правління товариства 17
квітня 2006 року за IV
квартал 2005 року та
І квартал 2006 року,  де робота філії визнана незадовільною.

Саме за
вказані роботодавцем порушення на позивача накладено дисциплінарні стягнення 17 квітня 2006 року (за
підсумками роботи після засідання правління 17 квітня 2006
року),  13 січня та 17 березня 2006 року,  а також 26
грудня 2005 року
(а.с.  28,  38,  50,
60).

Однак,  за п.3  ст.  40 КЗпП України
працівник може бути звільнений,  якщо
після застосування до нього дисциплінарного стягнення,  не знятого і не погашеного спливом часу,  він знову допустив порушення трудової
дисципліни.

Водночас,  із матеріалів справи та пояснень позивача
вбачається,  що він з 5 серпня 2006 року працює на
іншому підприємстві і продовжувати трудові відносини з відповідачем не бажає.

На
зазначені обставини справи місцевий суд не звернув належної уваги,  хоча це суттєво впливає на визначення способу
захисту порушеного права.

За таких
обставин,  на думку колегії суддів,  захистити порушене право позивача необхідно
шляхом визнання звільнення незаконним і,
не поновлюючи його на роботі,
змінити дату і формулювання причини звільнення відповідно до  ст.  38 КЗпП
України,  а також стягнути заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

В
зв'язку з чим,  рішення районного суду у
цій частині підлягає зміні на підставі вимог п. 1 ч. 1   ст.  309
ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,
309,  316 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ВАТ ЕК „Миколаївобленерго" задовольнити частково.

Рішення
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2006 року
змінити,  виклавши резолютивну частину
рішення в наступній редакції.

Визнати
незаконним наказ № 961 -к від 5 червня 2006 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади директора філії ВАТ ЕК „Миколаїволенерго"
Первомайського району Миколаївської області по п.3  ст.  40
КЗпП України.

Вважати ОСОБА_1
звільненим з посади директора філії ВАТ ЕК „Миколаїволенерго"
Первомайського району Миколаївської області з 5 серпня 2006 року за власним
бажанням на підставі ч.1  ст.  38
КЗпП України.

Стягнути
з ВАТ ЕК „Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_1 4 755, 24 грн. середнього
заробітку за час вимушеного

прогулу,  визначивши зазначену суму без утримання прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнути
з ВАТ ЕК „Миколаївобленерго" на користь держави 51 грн. судових
витрат та ЗО грн. на інформаційно -
технічне забезпечення судового процесу.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  але може бути оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголошення.