Справа № 22-ц-1141/2007            Головуючий у 1-й
33                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 травня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду

Київської
області у складі:

головуючого:
Антоненко В.І.,

суддів: Поліщука
М.А., Тракало В.В.,

при секретарі
Чабанюк Т.Г.

розглянула
матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на

рішення
Володарського районного суду Київської області від 17 січня 2007 року у справі

за   позовом
ОСОБА_1  до   приватного
сільськогосподарського

підприємства
„ДІАР" про визнання договору оренди земельної частки (паю) недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

встановила:

У листопаді 2006 року
позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 січня 2002 року між ним та
відповідачем було укладено договір оренди земельної частки (паю) в розмірі 2,84 умовних
кадастрових гектарів, належної позивачеві на підставі сертифіката на право на
земельну частку (пай ), строком
на п"ять років. Вказаний договір був зареєстрований у Завадівській
сільській раді.

Проте цей договір оренди укладений з порушенням вимог
закону, у ньому відсутні істотні умови, які передбачені Типовим договором,
затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17
січня 2000 року та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000
року. Відсутність істотних умов договору робить неможливим його виконання, внаслідок
чого порушуються права позивача, оскільки протягом 2002 - 2006 років відповідач
сплачує позивачеві орендну плату за користування земельною часткою (паєм) на
свій розсуд. Тому позивач просив визнати укладений договір оренди земельної
частки (паю) недійсним з моменту- його укладення.

Рішенням Володарського районного суду від 17 січня 2007
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову з підстав порушення
норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 січня 2002
року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної
частки (паю) в розмірі 2,84
умовних кадастрових гектарів, належної позивачеві на підставі сертифіката
на право на земельну частку (пай ),
строком на п"ять років, що був зареєстрований у Завадівській сільській
раді. Вказаний договір оренди дійсно укладений з порушенням вимог закону, у ньому
відсутні істотні умови, які передбачені Типовим договором, затвердженим наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року та
зареєстрованим у Міністерстві

2

юстиції
України 23 лютого 2000 року. Зокрема, у
договорі не зазначено місцезнаходження юридичної особи; дані кадастрової
характеристики земельної частки (паю), місце її розміщення, кадастровий план;
не вказана мета використання земельної частки (паю); відсутні такі види
орендної плати як відробіткова -
послуги, роботи орендодавцю; форма орендної плати, що зазначена у додатку
до договору не підписана сторонами; не вказані строки орендної плати; не
зазначений обов"язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плат; не
вказана відповідальність орендаря за несвоєчасну сплату орендної плати; не
зазначений обов'язок орендаря здійснювати комплекс заходів щодо охорони
орендованих земель згідно з чинним законодавством.

Проте, відмовляючи у задоволенні позовних вимогОСОБА_1про визнання
недійсним вказаного договору оренди земельної частки (паю), суд правильно
виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності і поважності
причин пропуску встановленого законом строку у судовому засіданні відповідно до
вимог ст.60 ЦПК України не довів.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неправильне визначення початку перебігу строку позовної
давності безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду,
викладеними у рішенні.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що воно ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а тому відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 308,315 ЦПК України,
колегія судців

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення
Володарського районного суду Київської області від 17 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.