УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Григор'євої Л.І.,

суддів:                    Барсукової
В.М.,         Гуменюка В.І.,

Данчука В.Г.,              Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства “Північний
гірничо-збагачувальний комбінат”, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) про стягнення
заборгованості по щомісячним страховим виплатам та компенсації за порушення
строків їх виплати,

в с т а н о
в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що він перебував у трудових відносинах з  ВАТ “Північний
гірничо-збагачувальний комбінат” і з ВАТ “Криворіжсільбуд”. Згідно висновку
МСЕК від 27 травня 1985 року йому вперше встановлено втрату 45% професійної
працездатності з наступним переоглядом, а з 10 серпня 1992 року - 60%
безстроково. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 грудня
1986 року встановлено вину обох підприємств по втраті ним професійної
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням по 50%. На даний час  ВАТ “Криворіжсільбуд” ліквідовано.

З 1985 року по 1 квітня 2001 року
щомісячні виплати по відшкодуванню шкоди проводили підприємства, а з 1 квітня
2001 року по теперішній час - відділення Фонду.

Вважаючи, що ВАТ “Північний
гірничо-збагачувальний комбінат” неправильно
проводило перерахунок розміру відшкодування втраченого заробітку через невірне
застосування коефіцієнту підвищення тарифних ставок та посадових окладів, а
також їх незастосування, у зв'язку з чим у відповідачів виникла заборгованість по відшкодуванню
втраченого заробітку та щомісячних страхових виплатах, позивач просив стягнути з ВАТ “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку за
період з 1 січня 1996 року по 1 квітня 2001 року в розмірі 3184 грн. 26 коп.,
компенсацію за порушення строків виплати відшкодування втраченого заробітку за
період з 1 січня 1998 року по 1 квітня 2001 року в розмірі 1827 грн. 66 коп., а
з відділення Фонду стягнути
заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 1 квітня 2001 року
по 1 березня 2006 року в розмірі 4726 грн. 47 коп.  та щомісячні страхові виплати в розмірі
415 грн. 67 коп., починаючи з 1 березня 2006 року до зміни обставин.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 липня 2007 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з відділення Фонду на користь позивача заборгованість по щомісячним
страховим виплатам за період з 1 травня 2003 року по 1 березня 2006 року в
розмірі 3177 грн. 64 коп. та щомісячно по 415 грн. 67 коп., починаючи з 1
березня 2006 року до зміни обставин, що тягнуть їх перерахунок або припинення
відповідно до закону.

У поданій касаційній скарзі відділення Фонду просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суди
виходили з того, що ВАТ “Північний
гірничо-збагачувальний комбінат” було невірно
застосовано коефіцієнти підвищення тарифних ставок і посадових окладів при
перерахунку позивачу розміру відшкодування втраченого заробітку, внаслідок
чого у відділення Фонду утворилась заборгованість по щомісячним
страховим виплатам.

Проте з такими висновками судів погодитись не
можна.

Згідно п. 28 “Правил відшкодування власником
підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків” зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів
України № 1100 від 3 жовтня 1997 року, починаючи з 1 січня 1998 року -
перерахований  або  нарахований розмір втраченого заробітку у
перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути
більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після
підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного
місяця або у перерахунку на повний календарний
місяць  роботи.

В порушення вимог ст. 213 ЦПК України, суди
як першої, тай й апеляційної інстанцій, не перевірили, чи відбулося фактичне
підвищення заробітної плати по підприємству, не витребували і не дали оцінку
відомостям про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача в
оспорюваний період, що позбавляє можливості перевірити правильність чи
неправильність застосування підприємством коефіцієнтів підвищення тарифних
ставок і посадових окладів при перерахунку позивачу розміру відшкодування втраченого заробітку.

Крім того, суди не перевірили доводи представника
товариства про те, що після введення договірної заробітної плати, ідеального
підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві фактично не
проводилось у зв'язку з тим, що при підвищенні тарифних ставок мінялася
структура заробітної плати.

Оскільки вказані порушення процесуального права були
допущені судом першої інстанції і не усунуті апеляційним судом, постановлені
судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2007 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                        Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                                      В.М.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко