Справа
№2-3020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

=====================================================================

05 листопаду  2007 року Ялтинський
міський суд Автономної

Республіки
Крим в складі судді Земляної Г.В. при секретарі Копистко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залу суду м.Ялта цивільну справу

за
позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
стягнення моральної і

матеріальної
шкоди, третя особа ОСОБА_4, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_3
заперечує проти заявлених

вимог.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, остаточно
вточнивши у

судовому
засіданні позивні вимоги, просять стягнути із відповідача ОСОБА_3  матеріальну шкоду у сумі 5854 гривні 10 коп.
і моральну шкоду у сумі

10000
гривень в рівних частках  на користь
кожного. Заявлені вимоги мотивовані

тим,
що позивачі  разом із ОСОБА_4, який у
наступний час відбуває

покарання
у містах позбавлення волі, є співвласниками 7/10 частки квартири АДРЕСА_1.
Відповідач є співвласником

вищевказаної
квартири. Однак, після вселенні відповідача у спірну квартиру по

рішенню
суду, між сторонами не склалися добросусідські відношення. У жовтні

2006
року  позивачі виїхали на проживання у
м.Евпаторія. Після повернення в

квітні
2007 року до дому позивачі не змогли попасти у квартиру, так як

відповідач
поміняв замок на вхідній двері. Вони по телефону попередили

відповідача
про необхідність надати їм ключ. Однак, відповідач  у грубій формі

відповів
їм , що вони не отримають ключ. У зв'язку із чим вони вимушені були

знімати
квартиру до вересня 2007 року сплачуючи 1000 гривень по договору найму

щомісячно,  сплатити комунальні послуги за квітень-вересень
2007 року:

квартирну
плату у сумі 210 гр.54 коп., плату за користування горячою водою 381

гр.12
коп., плату за  користування  холодною водою 186 гривень 72 коп., плату

за  користування газом 75 гр.72 коп. і борг за
користування електроєнергією у

сумі
116 гривень 61 коп. Позивачі зверталися із заявою про порушення

кримінальної
справи до міліції. Ключі від квартири вони отримали після

звернення
у міліцію і надання до суду позивної заяви. В наступний час у них є

доступ
у квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5,

заперечує
проти заявлених вимог, так як не перешкоджав позивачам у користуванні

житлом.
Він дійсно у червні 2007 року вимушений був змінити замок на вхідній

двері
у спільну квартиру. Так як у квартирі йдеться ремонт і позивачки в ній не

мешкали,
то не мав можливості передати їм ключ зразу. Відповідач дійсно є

співвласником
вищевказаної квартири і в його користуванні знаходиться одна із

кімнат.
Позивачі чинили йому перешкоди у користуванні його майном, но потім

передали
ключі від вхідної двері і вони домовилися про проведення у квартирі

ремонту.
У квітні 2007 року він прийшов до квартири і встановив , що в квартирі

і
в його кімнаті мешкають сторонні люди, яки пояснили що квартира здана їм у

оренду
братом позивачів -ОСОБА_4 у січні 2007 року на півтора

року.ОСОБА_4
у той час вже відбував покарання по вироку суду,

позивачів
в квартирі не було. Де вони знаходилися він не знав. Так як квартира

знаходиться
у співвласності дії брата позивачів були неправомірними, він

попередив
мешканців квартири, про необхідність її звільнити. І у червні 2007

року,
коли він побачив, що мешканці залишили квартиру і йому не було відомо

куди
вони діли ключ від вхідної двері, від дійсно замінив вхідний замок. Як

тільки
йому стало відомо, що позивачі приїхали і стали вимагати ключі, він

надав
робітнику міліції ключі від квартири, що б не було скарг.

Представник третьої  особи ОСОБА_4 підтримує вимоги

позивачів,
так як порушено їх право власності на житло. Суду пояснив, що третя

особа
в наступний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Він не

здавав
квартиру у оренду, так як він мав кошти на життя.

Вислухавши осіб, які з'явилися у
судове засідання, вивчивши та

оцінивши
матеріали і обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд

приходить
до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних

підстав.

На підставі ст.358 ЦК України
право загальної часткової

власності  здійснюється
співвласниками по їх згоді.

Судом встановлено, що позивачки ОСОБА_2,

ОСОБА_1  іОСОБА_4 є співвласниками 7/30 частини

квартириАДРЕСА_1(арк.спр.20,21).

Відповідач
ОСОБА_3є співвласником 3/10 частки вищевказаної квартири

згідно
із договором міни(арк.спр.10-14). У власності позивачів перебуває дві

житлові
кімнати площею 31,0 кв. метри(арк.спр.21).
У власності відповідача

перебуває
одна житлова кімната площею 13,7 кв. метри у вищевказаній

квартирі(арк.спр.10).

На підставі ст.1166 ЦК
України майнова шкода, яка завдана

неправомірними
діями особистим  чи бездіяльності
особистим немайновим правам

фізичної
особи , відшкодується у повному обсязі особою, яка його скоїла.  Для

наступу
деліктної відповідальності необхідно состав правопорушення: шкоди,

протиправної
поведінки причините ля шкоди , причинного зв'язку між шкодою і

протиправною
поведінкою  і вина.

Вимагаючи відшкодування
матеріального збитку позивачі посилаються

на
ті обставини, що відповідач перешкоджав їм у користуванні квартирою,

замінивши
на вхідній двері квартири АДРЕСА_1 замок.

Ця обставина у судовому
засіданні підтверджена постановою про

відмову
у порушенні кримінальної справи 15 червня
2007 року по заяві позивачів

до
правоохоронних органів(арк..спр.5). Згідно із постанови, позивачки 06 червня

2007
року звернулися до міліції із заявою про те що їх сусід по комунальній

квартирі
ОСОБА_3замінив замки на вхідній двері , чим перешкоджає позивачам

у
користуванні квартирою. Постановою встановлено, що з жовтня 2006 року

позивачі
у вказаній квартирі не проживали. У квітні 2007 року позивачу

вернулися
по місцю реєстрації  і встановили, що в
їх кімнатах проживають

сторонні
люди. 05 червня 2007 року позивачі вже не могли попасти у спірну

квартиру,
а місце знаходження відповідача їм не було відомо. При опитуванні

мешканців
будинку було встановлено, що дійсно у спірній квартирі проживали

громадяни
Запоріжської області, які виїхали у до 05 червня 20007 року і

квартира
закрита( арк..спр.5).

Таким чином, судом встановлено, що
спірна квартира була зайнята

сторонніми
особами зі згоди позивачів, що підтверджено наданою розпискою від

ОСОБА_2
, що вона не заперечує проти проживання у квартирі

сторонніх
осіб із 20 грудня 2006 року( арк.спр.44).

У судовому засіданні позивачі не
заперечували тих обставин, що у їх

кімнатах  провадився ремонт у зв'язку із чим вони
заселили у спірній квартирі

сторонніх
осіб.

Згідно постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи від

14
липня 2007 року встановлено, що ОСОБА_3у червні 2007 року зайшовши у

квартиру
встановив, що в його кімнаті у в кімнатах позивачів проживають

сторонні
особи, які пояснили йому, що їм квартиру здавОСОБА_4 по

договору
оренди (копія договору оренди додана до матеріалів справи) Відповідач

настояв
на тому, що б громадяни, які проживали в квартирі покинули жило і

поміняв
замок на вхідній двері (арк.спр.59,46-50).

Позивачі заперечували проти тих
обставин, що їх брат  до

позбавлення
волі  укладав угоду про надання спірної
квартиру у оренду.

Однак, ці обставина встановлено
постановою правоохоронних

органів
і копією договору оренди наданою робітникам міліції.

Разом із тим судом
встановлено, що відповідач  після

повідомлення
його, робітниками міліції, що позивачі не можуть попасти у

квартиру  надав ключ робітникам міліції для вручення
позивачам(арк..спр.45).

Таким чином, судом встановлено,
що дії відповідача були

направлені
не на завдання шкоди позивачем шляхом не допуску їх у належне їм на

праві
власності частку квартири, яка була у оренді у
стороннім особам, а на

захист
своїх прав.

Разом із тим, у порушення вимог
ст.60 ЦПК України позивачами не

надано
суду доказів, що їм була скоєна матеріальна шкода на вказану суму.

Документів,
які б підтверджували сплату суми оренди за квартиру не має. Надані

суду
квитанцію про сплату комунальних послуг за час який позивачі не проживали

у
квартирі суд не може взяти до уваги, так як мова йдеться про сплату

експлуатаційних
витрат і комунальних послуг яки носять обов' язковий характер.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
яка заподіяна фізичній особі

неправомірними
рішеннями,  дією чи бездіяльністю,
відшкодується  особою, яка

скоїла
шкоду.

У порушення ст.60 ЦПК України позивачами не
надано суду доказів про те вони

морально
страждали. Підстав для задоволення вимог позивача про стягнення

моральної
шкоди у рамках заявлений вимог не має.

Судом встановлено, що між
сторонами не склалися добросусідські

відношення
як між співвласниками квартири, сторони неодноразово зверталися до

суду
за захистом порушених прав (арк.спр.7-14).
Факт неприязненних відношень

між
сторонами не є підставою для стягнення моральної шкоди.

При
таких обставинах вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному

обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.

10,11,84,88,209,212,214,214-15,217,218  ЦПК України, ст. ст.358, 166, 1167

Цивільного
кодексу України,  суд

в
и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1,

ОСОБА_2
до ОСОБА_3

стягнення
моральної і матеріальної шкоди  -
відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду

АРК
протягом двадцяти днів із дати подачі до Ялтинського міського суду   заяви

про
апеляційне оскарження рішення суду, що надається протягом   десяти днів від

дня
оголошення рішення суду, згідно зі ст.294,296 ЦПК України.

Суддя

Ялтинського
міського

суду                                                                          Г.

В.Земляна

Справа
№2-3020

2007 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резулятивна
частини)

=====================================================================

05 листопаду  2007 року      Ялтинський
міський суд Автономної

Республіки
Крим в складі судді Земляної Г.В. при секретарі Копистко О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залу суду м.Ялта цивільну справу

за
позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
стягнення моральної і

матеріальної
шкоди, третя особа ОСОБА_4, суд

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність  у викладені повного тексту рішення суду,

пов'язаного
з потребую  в обгрунтованні доводів
сторін, на що може бути

витраченим
значний час , суд уважає на необхідне проголосити його вступну та

резолютивну
частин.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.

10,11,84,88,209,212,214,214-15,217,218  ЦПК України, ст. ст.358, 166, 1167

Цивільного
кодексу України,  суд

в
и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1,

ОСОБА_2
до ОСОБА_3

стягнення
моральної і матеріальної шкоди  -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду

АРК
протягом двадцяти днів із дати подачі до Ялтинського міського суду   заяви

про
апеляційне оскарження рішення суду, що надається протягом   десяти днів від

дня
оголошення рішення суду, згідно зі ст.294,296 ЦПК України.

Суддя

Ялтинського
міського

суду
Г.

В.Земляна