У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

головуючого                          Гнатенка А.В.,

суддів:
Григор'євої Л.І.,
Барсукової В.М.,

Данчука В.Г.,             Косенка
В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської
області від        5 квітня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2007 року,

встановила:

У березні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом,
мотивуючи вимоги тим, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської
ради від 15 вересня 2000 року ОСОБА_3 зобов'язано знести самочинно побудовані
господарські споруди, але вказане рішення не було нею виконане. Зазначав, що
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, її спадкоємицею є ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що розташування господарської споруди                 ОСОБА_2. на відстані 4,6
метрів від стіни належного йому будинку АДРЕСА_1 істотно порушує його право
користування вказаним будинком, просив зобов'язати ОСОБА_2. усунути перешкоди в
користуванні зазначеним жилим будинком, а саме знести господарську споруду,
розташовану на західному боці земельної ділянки АДРЕСА_2.

ОСОБА_2. заявила клопотання про закриття провадження у справі, оскільки
спірні споруди вже були предметом судового спору та                                 14 червня 2006
року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалено
рішення за позовом Коломийської міської ради до неї, третя особа - ОСОБА_1, про
знесення вказаних споруд.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 5
квітня 2007 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18 травня 2007 року, провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу Коломийського
міськрайонного суду Івано-Франківської області від 5 квітня 2007 року, ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2007 року та передати справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а судові рішення -
скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням (знесення
господарської споруди) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої
інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що даний спір із
тих самих підстав та за участю тих самих сторін був розглянутий судом, який
ухвалив рішення, що вступило в законну силу, маючи на увазі рішення
Коломийського міського суду від 14 червня 2006 року в справі № 22-990/2006р. за
позовом Коломийської міської ради до ОСОБА_2., третя особа без самостійних
вимог - ОСОБА_1, про знесення самочинного будівництва та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від
3 серпня 2006 року.

Однак з висновком суду не можна погодитися з таких
підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності
рішення суду, що набрало законної сили, передбачена п. 2 ст. 205 ЦПК України -
у тому разі, коли це рішення ухвалено з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вирішуючи спір, суд не врахував, що позивач ОСОБА_1 брав
участь у справі № 22-990/2006р. як третя особа без самостійних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є лише позивач і
відповідач.

Крім того, обсяг прав і обов'язків осіб, які беруть
участь у справі, встановлений ст. 27 ЦПК України. Статтею 31 ЦПК України
визначені процесуальні права та обов'язки сторін у справі, обсяг прав яких значно ширший від прав третіх осіб без
самостійних вимог, оскільки вони не заявляють самостійних вимог на предмет
спору і не користуються правом на заміну підстав чи предмета позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмову від позову, визнання позову повністю або частково, пред'явлення зустрічного позову тощо.

Ураховуючи викладене, суд дійшов помилкового висновку про
те, що аналогічний спір вже був розглянутий Коломийським міським судом (справа                      № 22-990/2006р.) за участю тих самих сторін.

Крім того, суд залишив поза увагою, що підставою позову
Коломийської міської ради (тобто
обставинами, якими обґрунтовувалися вимоги Коломийської міської ради) було самовільне зведення господарських будівель та порушення у
зв'язку із цим санітарних норм.

Підставою ж позову ОСОБА_1 є порушення його прав
власника, а саме відсутність можливості здійснювати свої права та
користуватися своєю власністю через зведення відповідачкою господарської
споруди з порушенням норм СНІПу.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову
- це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити
рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ, щодо якої виник спір.

Суд помилився у визначенні поняття предмета позову в його
процесуальному розумінні та не врахував його відмінність від матеріального
предмета позову, тобто об'єкта, щодо якого виник спір, - господарської споруди,
у той час як предметом позову ОСОБА_1 (про який йдеться в п. 2 ст. 205 ЦПК
України) є матеріально-правова вимога про усунення порушень права
власника.

Таким чином, суд дійшов хибного висновку про те, що рішення Коломийського
міського суду від 14 червня 2006 року в
справі № 22-990/2006р. ухвалено з приводу спору про той самий предмет, з тих
самих підстав та за участю тих самих сторін.

За таких обставин судом першої інстанції допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і ці
порушення не були усунені апеляційним судом, а тому судові рішення відповідно
до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 5
квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 18
травня 2007 року скасувати, передати справу
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     А.В. Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко