УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді
Панкова М. В. Суддів    Белинчук
Т.Г. Рижової І.В. при секретарі
Гончарук В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ „Кримбудінвест" про зміну дати і формулювання причини
звільнення,  стягнення заборгованості по
заробітній платі,  компенсації за
невикористану щорічну відпустку,
середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ТОВ
„Кримбудінвест" на рішення Чорноморського районного суду АР Крим від
04.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
ОСОБА_1.  звернувся з позовом до ТОВ „Кримбудінвест"
про визнання незаконним наказу №14 від 29.06.2006 року про звільнення його з
посади директора турбази „Динамике"
по п.3  ст. 40 КЗпП України і зміни дати
формулювання звільнення.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що наказом від
01.09.2005 року його незаконно звільнили з посади директора турбази „Динамике" за систематичне
невиконання без поважних причин обов'язків,
які покладені на нього трудовим договором або правилами внутрішнього
трудового розпорядку,  не враховуючи його
заяву про звільнення за власним бажанням,
у зв'язку з погіршенням стану здоров'я.

Формулювання
причини звільнення позивач вважає незаконним,
у зв'язку з тим,  що під час
роботи на посаді директора турбази „Динамике",  він покладені на нього обов'язки та правила внутрішнього трудового
розпорядку не порушував.

Позивач
просить змінити формулювання причини звільнення з п.3  ст.  40
КЗпПУ -звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин
обов'язків,  покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку на  ст. 38 КЗпПУ та звільнити його за власним
бажанням,  змінити дату звільнення з
29.06.2006 року на день вирішення справи в суді. Зобов'язати відповідача
змінити запис в трудовій книжці. Стягнути з ТОВ „Кримбудінвест" на користь
позивача невиплачену заробітну плату,
компенсацію за невикористану щорічну відпустку,  середній заробіток за час затримки розрахунку
та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням
Чорноморського районного суду АР Крим від 04.04.2007 року позов ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано незаконним наказ
№14 від 29.06.2006 року у частині звільнення ОСОБА_1  з посади директора турбази
„Кримбудінвест" за  ст. 40 п.3 КЗпП
України. Змінено формулювання звільнення з
ст. 40 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без
поважних причин обов'язків,  покладених
на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку
на  ст. 38 КЗпП України - звільнення за власним
бажанням.  Зобов'язано ТОВ
„Кримбудінвест" внести в трудову книжку зміни формулювання звільнення.
Стягнуто з ТОВ „Кримбудінвест" на користь ОСОБА_1  невиплачену заробітну плату в розмірі
2975,  32 грн.,  та середній заробіток за час затримки
розрахунку з 29.06.2006 року по 04.04.2007 року в сумі 13882, 64 грн.

Справа№22-
ц-4894/2007 року             Головуючий
першої

Інстанції                                                                       Стебівко
О.І.

Доповідач        Панков
М. В.

В апеляційній
скарзі ТОВ „Кримбудінвест" просить скасувати рішення суду.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухавши
позивача,  представників сторін,  колегія не знаходить правових підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Судом
встановлено,  що 01.09.2005 року позивач
був прийнятий на роботу в ТОВ „Кримбудінвест" на посаду директора турбази „Динамике",  що підтверджує запис у трудовій книжці (а.с. 6).

Відповідно
до наказу №14 від 29.06.2006 року ОСОБА_1.
був звільнений за  ст.  40 ч.3 КЗпПУ за невиконання службових
обов'язків (а.с. 19).

Підставою
для звільнення позивача з'явилось порушення позивачем трудової дисципліни -
запізнення на проведення виробничої наради. У зв'язку з чим,  на ОСОБА_1
було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до
наказу №9 від 08.06.2006 року (а.с. 20).

Як
пояснила у судовому засіданні представник відповідача приводом для звільнення
також були інші порушення трудової дисципліни,
які були допущені позивачем,  у
зв'язку з невиконанням ним своїх трудових обов'язків: не одержання позивачем
документів на сертифікацію послуг проживання та харчування,  які надаються турбазою „Динамике",  у результаті чого був зірваний сезон
роботи турбази та не надання фінансової звітності за період роботи на посаді
директора турбази „Динамике",  але за вказані порушення дисциплінарні та громадські
стягнення на позивача не накладали.

Враховуючи,  що в діях позивача відсутні систематичні
порушення трудової дисципліни,  суд
першої інстанції його звільнення за п.3
ст. 40 КЗпПУ визнав незаконними.

Суд
прийняв до уваги доводи ОСОБА_1  про
те,  що відповідачем було допущено ряд
порушень порядку накладення дисциплінарного стягнення,  передбаченого
ст. 148 КЗпПУ: позивач не був ознайомлений з правилами внутрішнього
трудового розпорядку,  та у нього не було
відібрано пояснення.

Суд
першої інстанції прийшов до висновку,  що
стягнення накладено на позивача не обґрунтовано і при накладенні стягнення не
була врахована ступень важкості порушення. ОСОБА_1.  не був ознайомлений з наказом про накладення
дисциплінарного стягнення та не оскаржив його.

Суд не
погодився з доводами представника відповідача про здійснення повного рахунку
при звільненні позивача,  у зв'язку з
тим,  що позивач не надав фінансовий
розрахунок. Довід представника відповідача суперечить  ст.
116 КЗпПУ,  згідно з якою власник
зобов'язаний у день звільнення здійснити з працівником повний розрахунок. В
разі спору про розмір сум,  належних
працівникові при звільненні власник повинен виплатити не оскаржену ним суму.

Отже
вимоги позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
суд також визнав обґрунтованими.

Відповідно
до довідки сума заборгованості з невиплаченої заробітної плати складає
2975,  32 грн.

Середній
заробіток за час затримки розрахунку з 29.06.2006 року по 04.04.2007 року
складає 13882,  64 грн.( середній
заробіток 71, 56х 194 робочих днів).

У
зв'язку з порушенням трудових прав ОСОБА_1
та необгрунтованим звільненням,
суд прийшов до висновку,  що
позивачу заподіяна моральна шкода.

При
визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової шкоди) від 31.08.1995 року (із змінами від 25.05.2001 року) який
роз'яснює,  що розмір відшкодування
моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних,  душевних,  психічних тощо) та з урахуванням інших
обставин: Зокрема,  враховується стан
здоров'я потерпілого,  тяжкість вимушених
змін у його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу,
ділової репутації,  час та
зусилля,  необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності,  виваженості та справедливості.

Із
матеріалів справи вбачається,  що позивач
був незаконно звільнений,  не міг
тривалий час працевлаштуватися на роботу,
терпів незручності у зв'язку з необгрунтованим звільненням,  втратив нормальні життєві зв'язки,  що вимагає від нього додаткових зусиль для
організації його життя.

Таким
чином,  суд першої інстанції прийшов до
висновку,  що з урахуванням характеру та
обсягу моральних страждань,  які визнав
позивач йому треба компенсувати моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Колегія
погоджується з висновками суду першої інстанції,  що в діях позивача відсутні підстави для його
звільнення по  ст. 40 п.3 КЗпП України.

Підставою
для звільнення позивача з'явилось порушення позивачем трудової дисципліни - це
запізнення на виробничу нараду,  а за
аналогічне порушення на нього 08.06.2006 року також було покладено
дисциплінарне стягнення.

За інші
порушення позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності,  а тому колегія погоджується з висновками
суду,  що при звільнені позивача,  відповідач не прийняв до уваги ступінь
важкості порушення трудової дисципліни і що відповідачем була порушена
процедура при покладанні дисциплінарних стягнень на ОСОБА_1 ,  передбачена
ст. 148 КЗпП України.

З іншими
висновками суду про стягнення моральної шкоди і стягнення заробітної плати
колегія також погоджується,  так як всі
висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права і судом
дана належна оцінка обставинам і доказам справи.

На підставі
вищевказаного,  керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315 Цивільного процесуального кодексу України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ТОВ „Кримбудінвест" відхилити.

Рішення
Чорноморського районного суду АР Крим від 04.04.2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.