Справа № 22ц-997/2007р.                                                        Головуючий
- цивільна        Доповідач - Острянський В.І.
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2007 року                                                                                                   м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі: Головуючого: Коренькової З.Д., Суддів:   Заболотного В.М., Острянського В.І. при
секретарі:   Мехед Т.О. за участю:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 квітня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „ЧеЗаРа" про стягнення заробітної плати,
моральної шкоди ,-

встановив:

На рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 26 квітня 2007 року, яким
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ"Чезара" про стягнення
заробітної плати і моральної шкоди, позивачем подана апеляційна скарга , в якій він
просить скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення його вимог,
посилаючись на те, що останнє ухвалено з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на
підприємстві була встановлена з порушенням закону тривалість робочого часу ; що його трудовий
договір є безстроковим; що згідно з додатком 2 п.1 Приміток Галузевої Угоди № 50 на 2002 - 2003 роки посадові
оклади заступникам встановлюються на 5-15
відсотків менше посадового окладу відповідного керівника (начальника); що
обставина про те, що начальник є ч.1еном правління не має відношення до його
посадового окладу; що висновок  суду  про
те,  що  відповідач
вправі  самостійно  визначати
позивачу

посадовий
оклад, як заступнику, без врахування посадового окладу керівника є
безпідставним.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Постановивши оскаржуване рішення місцевий суд виходив з
того, що позивач в період з 1
січня 2002 року по 1 листопада 2005 року працював у
відповідача на посаді заступника начальника управління технічного контролю та
якості - заступника
головного контролера; що сукупність наданих і досліджених судом доказів,
зокрема, аналіз змісту Галузевих угод на 2002
- 2005 роки, дали підстави місцевому суду прийти до висновку про
право відповідача самостійно визначати посадовий оклад заступника начальника
управління технічного контролю та якості -
заступника головного контролера з дотриманням норм і гарантій, встановлених
законодавством; що при визначенні посадового окладу і встановленні тривалості
робочого часу ОСОБА_5 порушень чинного законодавства не було встановлено. Тому,
суд і прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову за його
безпідставністю, як щодо вимог про стягнення заробітної плати, так і про
стягнення моральної шкоди.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд
дав правильну оцінку і не суперечить нормам чинного законодавтва, які регулюють
спірні правовідносини.

Зокрема, згідно з правилами ч.2 ст.97 КзпП України в т.ч. схеми посадових
окладів встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі з
дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та
галузевими угодами; з галузевих угод на 2002
- 2005 роки (а.с.9-11,33-50)
вбачається, що в них відсутні, як посада безпосереднього керівника ОСОБА_5,
начальника управління технічного контролю та якості - головного
контролера,так і посада самого позивача -
заступника начальника управління технічного контролю та якості - заступника
головного контролера; з додатків до галузевих угод за цей же період слідує, що
у разі відсутності у додатку окремих найменувань посад, мінімальні коефіцієнти
міжпосадових співвідношень визначаються підприємством самостійно.

Також суд вважає, що у даному разі необхідно врахувати
правило п.3 ст.61 ЦПК України про те, що обстанини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено
ці обставини. Так, рішенням Деснянського районного суду від 18 вересня 2006
року та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 1 листопада 2006
року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ВАТ"Чезара" про стягнення
заборгованості по заробітній платі та про відшкодування моральної шкоди було
відмовлено з тих підстав, що адміністрація підприємства обгрунтовано встановила
посадовий оклад позивачу як заступнику

начальника управління
технічного контролю та якості -
заступнику головного контролера без додержання правила, передбаченого п.п.1
і 2 додатку № 2 галузевої угоди.

Крім того, позивач не довів суду, що відносно нього порушувались
відповідачем норми тривалості робочого часу, про що і в матеріалах справи
відповідні фактичні дані відсутні.

Зокрема, з колективних договорів та додатків до них, які діяли на
підприємстві ВАТ"Чезара" в період з 2002 по 2005
рік слідує, що у відповідних випадках на підприємстві передбачено
встановлення режиму неповного робочого дня і неповного робочого тижня згідно з
нормами чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно
застосував норми матеріального і процесуального права; що відповідач повинен
був оплачувати його працю як при 40-годинному робочому тижні, хоча він
вимушений був працювати меншу кількість робочих годин на тиждень і заяву про
встановлення йому неповного робочого дня чи тижня він не писав - не можуть бути
підставою для скасування оскаржуваного рішення суду і його висновків не
спростовують.

Тому, суд вважає, що, визначаючи посадовий оклад позивачу та здійснюючи
оплату його праці в спірному періоді, відповідач діяв у межах чинного
законодавства.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст. ст. 303,307, 308,
313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду М.Чернігова від 26 квітня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може
бути оскаржена до Верховного Суду України у касаційному порядку на протязі двох
місяців з дня набрання нею законної сили.