У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

24 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом
Радивилівського відділення першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_1
про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного
суду Рівненської області від 21 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 17 липня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року Радивилівське відділення першої всеукраїнської кредитної
спілки звернулося в
суд із позовом до ОСОБА_1 про
стягнення боргу.

Зазначало, що 5 травня 2006 року
між відділенням та відповідачем
був укладений кредитний договір. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_1 був наданий кредит на суму 5 000 грн. строком до 5
листопада 2007 року.

Відповідно до п.п. 3.1-3.6 зазначеного договору
відповідач зобов'язався
сплачувати щомісячно 382 грн. 33 коп.

Посилаючись на те, що відповідачем
зобов'язання за кредитним договором
виконуються неналежним чином: порушується графік сплати основної суми кредиту
та відсотків, у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2006 року відповідач
визначені у договорі щомісячні платежі не сплачував, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь відділення 4 978 грн. 21 коп. заборгованості
за кредитним договором, 51 грн. державного мита та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської
області від             21 травня 2007
року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17
липня 2007 року, позовні вимоги Радивилівського відділення першої
всеукраїнської кредитної спілки задоволені.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радивилівського районного
суду Рівненської області від
21 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області
від              17 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко   Ю.Л. Сенін