Справа № 22-5025                            Головуючий у 1 інстанції Скляров В.В.
41                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007 року                              Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів Санікової
О.С,  Шамрило Л.Г.

при
секретарях Голубцові А.В.,  Степаненко
В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1на рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 27 березня 2007 року за позовомОСОБА_1до Закритого акціонерного
товариства „Новокраматорський машинобудівний завод",  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про поновлення порушених трудових прав,  стягнення недонарахованої заробітної
плати,  стягнення морального збитку, -

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 27 березня 2007 року,  яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено у повному обсязі,  - та
ухвалити нове рішення,  яким його позовні
вимоги задовольнити.

В
обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1посилається на те,  що порушуючи
ст.  ст. 8, 61, 64, 179, 212, 213,
215 ЦПК України суд першої інстанції ухвалив незаконне і не обгрунтоване
рішення,  висновки суду грунтуються не на
письмових доказах,  наданих ним і нормах
Законів України,  а на не доведених
запереченнях відповідачів по справі і Правилах внутрішнього трудового
розпорядку ЗАТ „НКМЗ",  які
протирічать Законом України; порушуючи норми матеріального права суд не
застосував вимоги  ст.  ст.
8-1, 9, 16, 18, 79, 84, 95, 96, 103, 105, 108, 115, 130, 138, 147,
147-1, 233 КЗпП України,   ст. 43
Конституції України,  Конвенції
Міжнародної організації праці №111,   ст.
23 Всесвітньої Декларації прав людини,
Міжнародого пакту про економічні,
соціальні та культурні права.

У
судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної
скарги,  просив її задовольнити.

Представник
відповідача заперечувала проти апеляційної скарги,  вважаючи рішення суду законним і
обгрунтованим.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_118 лютого 1993 року був прийнятий на роботу в ЗАТ „НКМЗ",  наказом № 565 від 6 травня 1994 року
переведений в механічний цех №5 на посаду 2-го робочого токаря,  де і працює до теперішнього часу.

19
серпня 2006 року ОСОБА_1залишив своє робоче місце о 13 годині не попередивши
про це керівництво цеху,  а о 15.15
годині,  тобто до закінчення зміни,  старший майстер ОСОБА_3 побачив ОСОБА_1 у
чистому одязі в бесідці. Розпорядженням начальника цеху ОСОБА_2на підставі рапорта  ст.   майстра

ОСОБА_3 за порушення
трудової дисципліни ОСОБА_1 плаваючий коефіцієнт був встановлений 1.0. При
цьому суд вважав,  що рапорт  ст. майстра ОСОБА_3 відповідає дійсним
обставинам і тому розпорядження є законним.

Згідно
розпорядження начальника цеха
ОСОБА_2. №307 від 29 вересня 2006 року за підсумками роботи за
вересень 2006 року ОСОБА_1 на підставі рапорта
відповідального за табельний облік ОСОБА_4 про неявку на роботу ОСОБА_1 26
червня 2006 року,  за неодноразове
порушення трудової дисципліни встановлений „плаваючий" коефіцієнт 1.0. При
цьому судом встановлено,  що 26 вересня
2006 року ОСОБА_1був на засіданні Апеляційного суду Донецької області,  яке тривало з9.00 години до 10.30 годин. З
урахуванням проїзду з міста Донецька протягом 2-4 годин ОСОБА_1зобов'язаний був
з'явитися на своє робоче місто та пред'явити документ про відсутність на
роботі,  проте ОСОБА_1цього не
зробив,  чим порушив Правила внутрішнього
трудового розпорядку.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог про скасування Положення „Про оплату
праці робітників-верстатників при роботі на унікальному і важкому
металорізальному устаткуванні при відсутності інших
робітників-верстатників,  передбачених
нормами" суд виходив з того,  що згідно  ст.  97
КЗпП України і  ст.  15 Закону України „Про оплату праці"
підприємство має право самостійно встановлювати форми і системи оплати праці.

Судом
також встановлено,  що ОСОБА_1працює біля
верстату,  на якому другий супорт не
працює багато років,  що підтверджено
актом технічного огляду.

Згідно
фотографування робочого дня у лютому 2007 року на верстаті другий робочий
верстатник ОСОБА_1безпосередньо зайнятий виконанням своїх обов'язків 43, 3%
робітника-часу,  37, 14 % робітника-часу
він знаходився біля верстату без виконання своїх функцій (при цьому верстат
працював,  а верстатник виконував свої
функції),  9, 6 % робітника-часу склали
витрати з вини ОСОБА_1,  тому позовні
вимоги ОСОБА_1 про те,  що він виконує
функції відсутнього працівника,
безпідставні.

Відмовляючи
ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходив
з того,  що він не довів її спричинення
неправомірними діями відповідачів.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню,  рішення суду
скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд
виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
311 ч.1 п.5 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з передачею
справи на новий розгляд якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і
не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1звернувся з позовними вимогами до ЗАТ
„Новокраматорський машинобудівний завод",
ОСОБА_2 і ОСОБА_3. у листопаді 2006 року про поновлення порушених
трудових прав. В процесі розгляду справи ОСОБА_1неодноразово уточнював позовні
вимоги і остаточно виклав їх письмово у березні 2007 року. Зокрема,  ОСОБА_1просив: 1/ стягнути з ЗАТ „НКМЗ"
недонараховану заробітну плату за липень і серпень 2005 року,  бонус за вересень 2005 року і проіндексовану
суму інфляції з 1 жовтня 2005 року по лютий 2007 року; 2/ стягнути з ЗАТ
„НКМЗ",  начальника механічного цеху
№5 ОСОБА_3.,  старшого майстра цеху
ОСОБА_3 не нараховану заробітну плату за серпень та вересень 2006 року,  бонус за вересень 2006 року,  відпускні за жовтень 2006 року та
проіндексовану суму інфляції з 1 вересня 2006 року по лютий 2007 року за
протизаконне зняття „плаваючого" коефіцієнта; 3/ стягнути з ЗАТ
„НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3
моральну шкоду в сумі 3000 грн.; 4/ стягнути з ЗАТ „НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3 компенсацію за втрачений
заробіток з 21 грудня 2006 року по 27 лютого 2007 року за

присутність
на судових засіданнях у Краматорському міському суді і за відрив від звичайних
занять; 5/ стягнути з ЗАТ „НКМЗ",
ОСОБА_3. та ОСОБА_3 понесені ним судові витрати; 6/ стягнути з ЗАТ
„НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3
ненарахований бонус за листопад
2006 року та проіндексовану суму інфляції з 1 грудня

2006
року по 28 лютого 2007 року; 7I стягнути
з ЗАТ „НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3
не нарахований бонус у грудні
2006 року та проіндексовану суму інфляції з 1 січня 2007 року по 28 лютого 2007
року; 8/ стягнути з ЗАТ „НКМЗ" не нараховану заробітну плату з 1 липня
2005 року по 28 лютого 2007 року за збільшення об'єму виконуваної роботи і
виконання обов'язків відсутнього другого робочого токаря у зміні; 9/примусити
адміністрацію ЗАТ „НКМЗ" скасувати Положення про оплату праці
робітників-верстатників при роботі на унікальному і важкому металорізальному
устаткуванні при відсутності інших робітників-верстатників,  передбачених нормами,  затверджене наказом ЗАТ „НКМЗ" №175 від
29 грудня 1998 року і встановити з 1 березня

2007
року додаткову заробітну плату у розмірі 100% від
основної заробітної плати за збільшення об'єма виконуваної роботи і виконання
обов'язків другого робочого токаря; 10/ стягнути з ЗАТ „НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3 ненараховану заробітну плату
у січні 2007 року і долю бонуса,  за знаходження
на лікарняному з 25 по 29 грудня

2006         року та проіндексовану
суму інфляції; 11/ примусити адміністрацію ЗАТ „НКМЗ"

ввести в заробітну плату за березень 2007 року суми компенсації за
втрачений заробіток;

12/ примусити адміністрацію ЗАТ „НКМЗ" встановити з 1 березня 2007
року часову

тарифну ставку по третьому розряду почасового працівника.

Проте
суд першої інстанції розглянув не всі заявлені ОСОБА_1. позовні вимоги і,  зокрема позовні вимоги про стягнення з ЗАТ
„НКМЗ" недонарахованої заробітної плати за липень і серпень 2005
року,  бонуса за вересень 2005 року і проіндексованої суми: інфляції з 1
жовтня 2005 року по лютий 2007 року; стягнення з ЗАТ „НКМЗ",  ОСОБА_3. та ОСОБА_3 компенсації за втрачений
заробіток з 21 грудня 2006 року по 27 лютого 2007 року за присутність на
судових засіданнях у Краматорському міському суді і за відрив від звичайних
занять; про встановлення з 1 березня 2007 року додаткової заробітної плати у
розмірі 100% від основної заробітної плати за збільшення об'єма виконуваної роботи
і виконання обов'язків другого робочого токаря; про примушення адміністрацію
ЗАТ „НКМЗ" ввести в заробітну плату за березень

2007         року суми компенсації за
втрачений заробіток; про примушення адміністрацію ЗАТ

„НКМЗ" встановити з 1 березня 2007 року часову тарифну ставку по
третьому розряду

почасового працівника. З приводу зазначених позовних вимог суд першої
інстанції не

дослідив докази і не зробив ніяких висновків.

Крім
того,  розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1
про стягнення з ЗАТ „НКМЗ",
начальника механічного цеху №5 ОСОБА_3.,
старшого майстра цеху ОСОБА_3 не нарахованої заробітної плати за серпень
та вересень 2006 року,  бонусу за вересень 2006
року,  відпускні за жовтень 2006 року та
проіндексовану суму інфляції з 1 вересня 2006 року по лютий 2007 року за
протизаконне зняття „плаваючого" коефіцієнта судом не досліджені повно та
всебічно всі обставини з приводу заявлених позовних вимог і,  зокрема не були предметом дослідження суду
Положення про формування планової чисельності і планового фонду заробітної
плати і визначення фактичного розміру „плаваючого" коефіцієнта,  затвердженого наказом генерального директора
ЗАТ „Новокраматорський машинобудівний завод" №178 від 29 грудня 1998 року
та інші документи відносно підстав для встановлення і зняття „плаваючого"
коефіцієнту і нарахування бонусів. Зазначені позовні вимоги ОСОБА_1обґрунтовує
тим,  що йому незаконно був знижений
„плаваючий" коефіцієнт з 2.24 до 1.00 за порушення трудової дисципліни:
розпорядженнями начальника механічного цеху ОСОБА_2№264 від 21 серпня 2006 року
та №307 від 29 вересня 2006 року,  тобто
фактично ОСОБА_1не згоден з зазначеними розпорядженнями,  проте позовні вимоги про

визнання
їх незаконними не заявив,  а суд першої
інстанції не уточнив позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині.

При
новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно у відповідності із
вимогами  ст. 212 ЦПК України
всебічно,  повно,  об'єктивно та безпосередньо дослідити
докази,  уточнивши і розглянувши всі
позовні вимоги ОСОБА_1; результати оцінки доказів зазначити у рішенні,  в якому навести мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307 ч.1 п.5,
311 ч.1 п.5,  314 чі п.2,  315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 27 березня 2007 року
скасувати.

Справу направити
до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.