Справа № 22-3419/ 2007 р.                Головуючий у 1
інстанції- Хмельницька Л.І.
Категорія 23                                        Доповідач-
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2007
р.                                              Апеляційний
суд Донецької області

в складі:    головуючого - Бугрим Л.М.

суддів:
Зінов'євої А.Г., Рецебуринського Ю.Й. при секретарі- Іванові В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1і ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 22 січня 2007 року по
справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю „Страхова компанія
„Кредо" в особі філії „Донецьке регіональне управління ЗАТ КБ „Приватбанк" до
ОСОБА_1і ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю (далі- ТДВ) „Страхова компанія
„Кредо" в особі філії „Донецьке регіональне управління ЗАТ КБ „Приватбанк"
звернулося з позовом до відповідачів, вказуючи, що 13.02.2005 р. відповідачі,
керуючи автомобілями обопільно порушили правила дорожнього руху і скоїли ДТП, у результаті якої
були пошкоджені обидва автомобілі. Автомобіль ЗАЗ- DAEWOO Lanos T 13 під
управлінням ОСОБА_2 і належний на праві власності ОСОБА_3, був застрахований на
підставі договору страхування і останній на цій підставі було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 2 887 грн.80 коп.

Позивач
просив стягнути з відповідачів у порядку регресу вказану суму, витрати на
експертизу і судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 22 січня 2007 р. позов
задоволено частково і з відповідачів на користь позивача було стягнуто по 1 443
грн. 90 коп. і по 40 грн.50 коп. судових витрат з кожного.

Відповідачі в апеляційних скаргах вважають, що суд порушив норми
матеріального і процесуального права, просять скасувати рішення суду та передати
справу на новий розгляд.

В обґрунтування доводів скарги апелянти посилались на те, що не доведена у
встановленому законом порядку їх вина у скоєні ДТП, наданий суду розрахунок страхового відшкодування є
непереконливим, до справи не залучені власник автомобіля ВАЗ-21061, яким
керував ОСОБА_1та страхувальникОСОБА_3, а також представник МТСБУ, неправильно
стягнуті судові витрати.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1і представник ОСОБА_2 підтримали
доводи апеляційних скарг.

Представник
позивача просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Згідно зі ст.311 ч.І п.4 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Так, із матеріалів справи вбачається, щоОСОБА_2 є
ветераном війни- учасником бойових дій (а.с.73). Відповідно до ст.13 Закону
Країни „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів»- учасники бойових дій та інваліди
війни, що визначені законом, інйаліди І групи, які особисто керують належними
їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом,
належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є
зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим, суду 1-ї інстанції потрібно було залучити до участі в
справі представника МТСБУ, питання про права та обов'язки якого може бути
вирішено при прийнятті рішення.

Вину відповідачів у скоєні ДТП
суд обгрунтував постановами суду за протоколами робітників ДАІ про порушення
ними правил дорожнього руху за ст. 124 КпАП. Однак, провадження по цим справам
було закрито за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності
і тому ці постанови не можуть бути преюдиціальними відносно їх вини.

З матеріалів справи не вбачається, хто отримав суму страхового
відшкодування, оскільки із платіжного доручення вбачається, що одержувачем є
Приватбанк (а.с.21), тому по цьому питанню необхідно було опитати
страхувальникаОСОБА_3

Апеляційний суд вважає, що порушені судом 1-ї інстанції вимоги
матеріального і процесуального закону є підставою для скасування рішення.

При новому розгляді справи суду потрібно врахувати наведене і постановити
рішення у відповідності з вимогами закону.

Керуючись ст. 304, 307 ч. 1 п. 5, 311 ч.І п.п.3.4, 314 ч.І п.2, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1і ОСОБА_2-задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 22
січня 2007 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю
„Страхова компанія „Кредо" в особі філії „Донецьке регіональне управління
ЗАТ КБ „Приватбанк"
до ОСОБА_1і ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу
скасувати і направити на новий розгляд до суду 1-ї інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного
Суду України.