Справа № 22-ц-1193.      Головуючий у 1-й інстанції-
Доповідач-Суханова Є.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

12
квітня  2007
року  колегія  суддів
судової палати  з  цивільних
справ Апеляційного суду Київської області у складі: головуючого-Юровської
Г.В., суддів-Суханової СМ.,
Яворського М.А., при секретарі- Зозуля Н.С.,

розглянула матеріали з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківськівський міськрайонного суду
Київської області від 8 лютого 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики та 3% річних в сумі 36360 гривень, всього 570 360 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних
вимог до Білоцерківського відділення Державного казначейства України, відділу
Державної виконавчої служби в місті Біла Церква про стягнення грошових сум
залишено без розгляду

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, грошової
суми у зв"язку з інфляцією та 3%
річних за невиконання грошового зобов"язання закрито.

Не погодившись з висновками, наведеними в ухвалі суду, апелянт звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати питання
на новий судовий розгляд.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не
обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд визначив правовідносини сторін та застосував законодавство,
яке їх регламентує, пославшись на необхідність виконання вимог ст. 223 п. 2 ЦПК України, про
те, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи з
самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти у суді
ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, також оспорювати в іншому процесі
встановлені судом факти та правовідносини. Встановлено, що предметом спору між
сторонами фактично є три договори позивачки; від 21 квітня 1996 року, від 28
квітня 1996 року та від 22 травня 1996 року на загальну суму 80 тис. доларів
США, що в еквіваленті становить 406448 грн., саме цю суму позивач ОСОБА_1
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, але є два рішення Білоцерківського
міського суду від 23 лютого 2001 року та від 13 листопада 2003 року, які не
оскаржувались, не змінені та не скасовані, набули законної сили та підлягають
до виконання, якими всю зазначену суму вже стягнуто з ОСОБА_2, спір вважається
вирішенним в судовому порядку, тому провадження по справі підлягає до закриття.

Даючи оцінку всім встановленим обставинам справи та зібраним по справі
доказам та їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку що клопотання про

2

закриття
провадження по справі було об'єктивно застосовано судом до задоволення, так як
воно не протирічить чинному законодавству та не порушує прав сторін.

В апеляційній скарзі, апелянт не зміг спростувати
висновків суду, тлумачить ухваленні судом рішення, які як встановлено, набрали
законної сили та не підлягають перегляду.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 305-312
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Білоцерківськівський міськрайонного суду Київської області від 8 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена
протягом двох місяців до Верховного Суду України.