Справа № 22-ц
Головуючий 1 ін ст.  Зуб
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
червня 2007 p.,  судова колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого-
судді   - Шаповал Н.М.

Суддів                                                -
Хребтова В.П.,  Цвірюка В.О.,

за участю
секретаря  - Дмитренко А. М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її
представника -ОСОБА_2 на
рі­шення Київського районного суду м.
Харкова від 30 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Іноземного підприємства « Міська Варта «,
третя особа - ОСОБА_3 про поновлення на роботі,  -

ВСТАНОВИЛА:

24
жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом.  За­значила,
що з 01 вересня 2006 року працювала в Іноземному підприємстві « Міська
Варта » редак­тором телевізійної групи .

16
жовтня 2006 року отримала листа за № 610 від 13 жовтня 2006 року,  в якому її повід­омили про звільнення за п.
4  ст.
40 КЗпП України,  за відсутність
на роботі з 02 жовтня 2006 року.

Посилаючись
на те,  що працювала на робочому
місці,  зокрема з 02 жовтня ,  а з 11 жовтня 2006 року пішла у відпустку за
власний рахунок,  просить визнати наказ
про звільнення незакон­ним,  поновити її
на роботі,  стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Крім
того,  вказує,  що не був дотриманий порядок звільнення і це
питання не погоджувало­ся з первинною профспілковою організацією у редакції
медіа - проектів Іноземного підприємства « Міська Варта» Всеукраїнського
профспілкового союзу « Незалежна медіа - профспілка Украї­ни»,  членом якої вона є.

Рішенням
Київського районного суду м.  Харкова від
30 березня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 та її представника ставиться питання про скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Посилаються
на порушення судом норм матеріального права на неповноту судового слідст­ва.

На їх
думку,  суд безпідставно прийняв за
основу,  при вирішенні спору по
суті,  табель - роз­рахунок обліку
робочого часу,  який ведеться на
підприємстві в електронному вигляді,
оскільки він не містить підпису особи,
уповноваженої вести такий табель,
а тому це не є достовірним доказом.

Суд не
взяв до уваги пояснення свідків: ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  пославшись на те,  що вони є особами зацікавленими у вирішені
справи.

Не дана
оцінка акту службової комісії,  яку
очолює директор ІП « Міська варта »- ОСОБА_3,
яка призначена головою комісії 06 жовтня 2006 року,  у той час,
як до обов'язків директора за сумісництвом приступила з 10 жовтня 2006
року.

Безпідставно суд послався на відсутність на підприємстві профспілкової
організації,  яка створена,  на їх думку,
25 вересня 2006 року,  з моменту
проведення установчих зборів. При цьому повідомляти роботодавця про створення
профспілкового органу не є обов'язковим.

Також,  позивачка не була ознайомлена під розпис з
наказом про звільнення та у трудовій книжці запис про звільнення не завірений
підписом посадової особи та печаткою підприємства.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді,  учасників процесу,  перевіривши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задо­воленню за таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позову про поновлення на роботі,  суд виходив із того,  що вона була відсутня на роботі з 02 жовтня
по 13 жовтня 2006 року без поважних причин.

Судова
колегія погоджується з такими висновками районного суду,  оскільки вони відпові­дають наданим
доказам,  вимогам п. 4  ст.  40
КЗпП України,  роз'ясненням,  які містяться у п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року зі змінами « Про
практику розгляду судами трудових спорів ».

Судом
встановлено і не оспорюється сторонами,
що ОСОБА_1. з 01 вересня 2006 року за наказом № 7- к від 01.09. 2006
року була прийнята на посаду редактора Іноземного підприємст­ва « Міська Варта
». ( а.с.  27,  28)

З 02 жовтня 2006
року не виконувала своїх обов'язків у зв'язку з невиходом на роботу.

Зазначене
підтверджується табелем - розрахунком обліку робочого часу,  який ведеться на підприємстві в електронному
вигляді та поясненнями ОСОБА_7.,  який допитаний районним судом у якості свідка,  що працюючи в ІП « Міська Варта» контролером КПП,
відзначав вихід на роботу працівників підприємства в
електронному вигляді. З початку жовтня багато співробітників не вийшло на
роботу ,  у тому числі і ОСОБА_1. (
а.с.  32 - 34 )

З
приводу масового невиходу на роботу працівників підприємства,  рішенням засновника від 04.10. 2006 року була
складена службова комісія для з'ясування вказаних причин. Наслід­ками цієї
перевірки є акт,  за змістом якого
позивачка відсутня на робочому місті з 02 по 13 жовтня 2006 року. ( а.с.  30 )

Члени
комісії - ОСОБА_8  та ОСОБА_3 підтвердили
факт невиходу на роботу ОСОБА_9

ОСОБА_6  не
заперечував,  що підписував акт.

Доказів,  відповідно до вимог  ст.
ст.  10,  60 ЦПК України,  які б свідчили про те,  що позивач­ка була присутня на роботі з 02 по
13 жовтня 2006 року,  та виконувала свої
професійні обов'язки на підприємстві,
вона не надала як до районного суду,
так і до суду апеляційної інстанції.

Даних
про запис програм,  відео
матеріалів,  вихід в ефір матеріалу,  до якого має відношен­ня позивачка за
зазначений час,  а також виконання іншої
роботи,  яка входила в компетенцію
ОСОБА_1,  нею не надано.

Представник
відповідача в суді апеляційної інстанції зазначив,  що у зв'язку з невиходом на роботу дев'яти
працівників,  вони змушені були
використовувати для ефіру матеріали з архіву,
оскільки діяльність підприємства була фактично паралізована.

За
змістом  ст.  84 КЗпПУ,
за сімейними обставинами та з інших поважних причин праців­никові,  за його заявою,  може бути надана власником або уповноваженим
ним органом короткоча­сна відпустка без збереження заробітної плати.

Позивачка
не довела,  що заява про надання
відпустки без збереження заробітної плати була надана нею власнику підприємства
або його уповноваженому органу.

Заява від
05. 10. 2006 року на ім'я ОСОБА_4 не має правового значення,  оскільки рішенням засновника
підприємства,  ОСОБА_4 відсторонений від
виконання обов»язків директора ІП « Міська Варта» з 04.10. 2006 року,  та з 09.10. 2006 року звільнений з роботи. (
а.с.  2,
20,  22)

За таких
підстав,  судова колегія погоджується з
висновками районного суду про звільнення позивачки за п. 4  ст.  40
КЗпП України.

Посилання
позивачки та її представника на те,  що
ОСОБА_3 не могла очолювати службо­ву комісію як директор підприємства з 06. 10.
2006 року,  оскільки призначена на цю
посаду з 10.06. 2006 року є безпідставним.
Так,  з рішення засновника від 02
жовтня 2006 року вбачається,  що ОСОБА_3
з 02.10 . 2006 року прийнята на стажування на посаду директора підприємства. За-

значене рішення підписане засновником ІП « Міська Варта»,  Сидоренко І. М,  яка приступила до виконання обов'язків
директора ,  відповідно до вимог п. 4.4
статуту підприємства,  (а.с.  41)

Доводи
ОСОБА_1. про те,  що її звільнення не
було погоджено з первинним профспіл­ковим комітетом не є підставою для
скасування рішення суду.

Згідно  ст.  2
Закону України « Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності »,
дія­льність профспілок будується на принципах законності і гласності.
Інформація щодо їх статутних і програмних документів є загальнодоступною.

За
змістом  ст.  16 Закону,
первинні профспілкові організації письмово повідомляють робо­тодавця про
створення первинної профспілкової організації.

Разом із
тим,  позивачка не довела,  що власник підприємства був повідомлений про
існу­вання первинної профспілкової організації на час її звільнення та що вона
є її членом.

Так,  з журналу вхідної кореспонденції відповідача
за період з 13.09. 2006 року по грудень 2006 року не вбачається про надходження
кореспонденції такого характеру. Підприємство не мало списку членів
профкому,  його складу,  даних про стягнення професійних внесків.

З
протоколу установчих зборів первинного осередку у редакції медіа - проектів «
Міська Варта » від 25 вересня 2006 року,
на якому було вирішено питання про створення Первинного профспілкового
осередку,  вбачається,  що присутніх на зборах було 9 осіб,  із них 8 звільнені за п.4  ст.  40
КЗпПУ. ( а. с.  4,  29)

ОСОБА_10.,  допитаний у якості свідка ,  пояснив,
що профспілка створена лише 15.10. 2006 року . На зборах 25.09. 2006
року він не був,  хоча значиться у списку
серед присутніх. ( а.с.  4 )

З листа
Всеукраїнської професійної спілки Незалежна медіа - профспілка України » від 02
листопада 2006 року не вбачається,  коли
вони отримали протокол установчих зборів від 25 верес­ня 2006 року. Разом із
тим,  рішення про прийняття первинного
осередку на облік вирішено лише 10 листопада 2006 року,  після звільнення позивачки.

Згідно
протоколу № 1 зборів профкому первинного профспілкового осередку,  ОСОБА_1. прийнята у члени профспілки 29
вересня 2006 року. ( а.с.  50) Однак
доказів,  відповідно до вимог  ст.
ст.  10,  60 ЦПК України,  що на час її звільнення роботодавець був про
зазначене повід­омлений,  матеріали
справи не містять.

За таких
підстав,  судова колегія погоджується з
висновками районного суду про те,  що да­них
про створення і існування первинного профспілкового осередку на підприємстві та
що пози­вачка була його членом,
відповідач не мав,  а тому був
позбавлений можливості отримати згоду цієї організації.

Посилання
позивачки на недотримання вимог  ст.  149 КЗпПУ при звільненні не є підставою для
поновлення її на роботі. Відповідач не мав реальної можливості зажадати від
порушника тру­дової дисципліни письмового пояснення та повідомити про наказ під
розписку,  оскільки остання не виходила
на роботу,  у зв'язку з чим була
звільнена за прогули.

Доводи
апелянтів про те,  що у трудовій книжці
відсутня печать підприємства та підпис йо­го керівника не є підставою для зміни
чи скасування рішення суду,  оскільки з
такими вимогами ОСОБА_1. не зверталась,
а тому,  суд апеляційної
інстанції,  відповідно до вимог  ст.
303 ЦПК України,  позбавлений
можливості вийти за межі позову і розглянути зазначені вимоги по суті.

Районний
суд повно та всебічно дослідив обставини по справі,  наданим доказам дав належ­ну оцінку і
постановив законне і обґрунтоване рішення.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
308,  313,  315,
319 ЦПК України судова колегія,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та її представника -ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Харкова від
30 березня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набуває чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку протя­гом двох місяців з дня проголошення
безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Суддя