Справа №22-1103/07                                          Головуючий у 1 інстанції
32                                                          Доповідач:    Богонюк М. Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21   травня   2007   року   колегія
суддів   Судової   палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого       судді
Кота І.Н.

Суддів                                                                            Курій
М. М. ,  Богонюка М. Я.

При
секретарі:                                                               Жовнір
0.3.

З участю

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на
рішення     Пустомитівського районного
суду Львівської області від 12
лютого 2007 року,

встановила:

Оскаржуваним
рішенням задоволено позов Семен Олександри Йосипівни.

Визнано
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими,  що втратили
право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким відмовити в задоволенні
позову.

Апелянт
вважає,  що суд неповно з"ясував
обставини,  що мають значення для
справи,  і висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи.

Судом не
враховано ту обставину,  що в спірному
приміщенні вона не проживає з поважних причин,
оскільки через неналежну поведінку її колишнього чоловіка вона змушена
була з малолітньою дитиною залишити будинок позивачки. А в подальшому,  позивач -
яка є її колишньою свекрухою,
поміняла замки на вхідних дверях,
що унеможливило її проживання в даному будинку.

Заслухавши
суддю доповідача,  пояснення апелянта на
підтримання апеляційної скарги,
позивачки,  яка заперечила скаргу,  дослідивши матеріали справи та доводи
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено,  що позивачці,
на праві особистої власності належить будинок в АДРЕСА_1. Відповідач
ОСОБА_1,  яка являється бувшою невісткою
позивачки,  разом з малолітньою дочкою
ОСОБА_2,  більше двох років не проживають
в спірному будинку.

Глава 6 ЖК України
регулює правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках
(квартирах) приватного житлового фонду.

Згідно
ч.1  ст.
163 ЖК
України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається займане жиле приміщення у випадках і в

межах строків,  установлених частиною першою,  пунктами 1, 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

У
відповідності до ч.1  ст. 71 ЖК України
при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнаючи
відповідачів такими,  що втратили право
на користування спірним жилим приміщенням,
суд вірно виходив з положення  ст. .163 ЖК України,  оскільки відповідачка ОСОБА_1 більше шести
місяців разом з малолітньою дитиною,  без
поважних причин,  не проживають в
спірному будинку. Шлюб із сином позивачки відповідачкою розірвано. Все своє
майно та особисті речі відповідач забрала з житлового приміщення,  в якому вона проживала,  що свідчить про її небажання проживати в
даному будинку.

Безпідставними
є покликання апелянта на те,  що
позивачка чинить їй перешкоди в проживанні в спірному будинку,  оскільки замінила замки на вхідних дверях. Так
як встановлено судом,  що
відповідачка,  тривалий час не проживаючи
в будинку,  з допомогою автомобіля
забрала з будинку своє майно,  яке
перевезла до батьків. І заміна позивачкою замків на вхідних дверях була
викликана не вчиненням перешкод,
відповідачці в користуванні жилим приміщенням,  а з метою запобігання самовільним діям
відповідачки,  яка не проживала в
будинку.

Судом
вірно встановлені фактичні обставини справи,
правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура
розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому
колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307 ч.1 п.1,  309,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної
сили.