Справа № 22ц - 396 /2007 рік                                       Головуючий
у І інстанції Чебанов О.О.
36                                                                                       Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

08 травня 2007 року колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого:    Ігнатолі Т.Г.

суддів:                Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при
секретарі    Фік К.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на   рішення Приморського районного суду міста
Маріуполя від 19 березня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2007
року позовну заяву ОСОБА_1. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2. аліменти на користь ОСОБА_1. на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно,
починаючи з 25 липня 2006 року і до повноліття дочки, тобто до 18 липня 2011
року.

Від сплати и держмита
ОСОБА_2. звільнено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення скасувати і постановити нове
рішення по суті позовних вимог, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість заочного рішення, яке, на її думку, прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, які
підтримали апеляційну скаргу, заперечення відповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду не підлягає скасуванню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване по суті і справедливе рішення суду
з одних лише формальних міркувань.

З позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що у липні 2006 року
позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру
аліментів. Вказала, що була з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.09.1985
року до 29.10.2005 року. Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_4, 1986 року
народження і

ОСОБА_3,
1993 року народження. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від
26.02.1996 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання
дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Рішенням того ж
суду від 2.08.04 року з ОСОБА_2. стягнуті аліменти на користь повнолітнього
сина ОСОБА_4 у зв'язку з навчанням в технікумі з 6.07.04 року до 30.07.06 року
Позивачка просила суд постановити рішення про збільшення розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дочки до 1/4 частини зі всіх видів заробітку
щомісячно.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням
суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із
них.

Роз'яснення, наведені в п.п.17,19,20 постанови Пленуму Верховного Суду
України ..Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3
від 15 травня 2006 року, вказують на те, що вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини
і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини,
що мають істотне значення. За рішенням суду батьки можуть бути звільнені від
обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з
них і повністю забезпечує її потреби (ст.188СК України).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно
перевірив доводи позивачки, заперечення відповідача, і прийшов до
обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, суд виходив з того, що згідно ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але, згідно ст.182
СК України, при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан
здоров'я і матеріальне положення дитини; стан здоров'я і матеріальне положення
платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, батьків і інші обставини, що мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

Судом враховано те, що позивачка за рішенням суду
виплачує аліменти на утримання матері, розмір доходів сторін, стан здоров'я
дитини і стан здоров'я відповідача, факт наявності у відповідача нової сім'ї.

При таких обставинах суд вважає обґрунтованим стягнення з
відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі
1/5 частини з усіх видів заробітку щомісячно.

Посилання позивачки на те, що суд не врахував всіх змін у
матеріальному стані сторін, а також понесені нею витрати у зв'язку з лікуванням
дочки, її навчанням іноземній мові, колегія суддів вважає необгрунтованими
тому, що суд першої інстанції дослідив всі докази, які надані сторонами, дав їм
належну оцінку, а розгляд питання про участь відповідача у додаткових витратах
на дитину можливий при пред'явленні позову, заснованого на положеннях ст. 185
СК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про
неправильне застосування норм права, які призвели або могли призвести до
неправильного рішення по справі.

З  огляду
на  наведене,  позовні
вимоги  позивачки про збільшення
розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини судом першої вирішені на
підставах передбачених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції всебічно, повно і
об'єктивно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав
належну оцінку безпосередньо дослідженим і наявним у справі доказам та
поясненням сторін, правильно застосував матеріальний закон і прийшов до
обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про збільшення розміру
аліментів, правильно визначивши їх розмір.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення
суду постановлено на підставі ст.ст.180,182,192 СК України, відповідає вимогам
ст.10, 14, 15, 60, 209, 214, 215   ЦПК
України і підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів, г

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена
протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.