Справа № 2-2783/ 2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський районний суд Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого - судді
Проскурні С.М.,

при секретарі -
Мойсеєнко М.В.,

за участю представника відповідача
- Трачук Т.Л.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба народів”
про визнання правочину з купівлі-продажу
домоволодіння дійсним та визнання права власності на зазначене домоволодіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
29.11.07р. звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Дружба народів” (далі СТОВ „Дружба народів”) про
визнання правочину з купівлі-продажу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1
дійсним та визнання на нього права власності, мотивуючи
вимоги тим, що у жовтні 1963 року з ордена Леніна колгоспом „Дружба народів”
було укладено угоду з купівлі-продажу жилого будинку в                       АДРЕСА_1 з оплатою його
вартості у розстрочку протягом 5 років. Сума вартості домоволодіння була
повністю оплачена у 1968 році. Вона постійно проживає у зазначеному будинку і
фактично є його власником. При зверненні у 2007р. до нотаріальної контори з
метою отримати свідоцтво про право власності на домоволодіння їй було
відмовлено через те, що угода з купівлі-продажу будинку не була посвідчена
нотаріально.

У попередньому судовому засіданні позивач підтримала
позовні вимоги, пояснивши, що 01.10.1963 року вона з чоловіком придбала в
колгоспі „Дружба народів” жилий будинок, за який суму його вартості повністю
було сплачено у 1968 році, що підтверджено записом на договорі, укладеному в
простій письмовій формі. Вона постійно проживає у придбаному будинку,
розташованому по АДРЕСА_1, з 17.11.1972 року зареєстрована за вказаною адресою.
Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори з метою отримати
свідоцтво про право власності на домоволодіння, але їй було відмовлено з
порадою звернутися до суду через відсутність нотаріально посвідченого договору
з купівлі-продажу нерухомого майна. Просила визнати правочин з купівлі-продажу
зазначеного домоволодіння дійсним та визнати за нею право власності на жилий
будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Представник
відповідача СТОВ „Дружба народів” Трачук Т.Л., діюча на підставі довіреності,
позовні вимоги ОСОБА_1. визнала в повному обсязі, не заперечувала щодо визнання
правочину з купівлі-продажу домоволодіння дійсним та визнання за позивачем
права власності на нього, оскільки усі істотні умови угоди були сторонами
виконані. Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 10, 11
ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і розглядає
цивільні справи
в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. проживає в будинку
під АДРЕСА_1, що підтверджено нею в суді і не заперечувалося відповідачем.
Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 17.11.1972 року, що підтверджується
даними будинкової книги та її паспорта                       (а.с.4, 12-17).

За угодою, укладеною з ордена Леніна колгоспом „Дружба
народів” 01.10.1963 року сім'ї позивача було надано жилий будинок в АДРЕСА_1 з
зобов'язанням сплатити колгоспу суму вартості домоволодіння протягом 5 років.
Повністю вартість будинку була сплачена у травні 1968 року, що підтверджується
записом головного бухгалтера колгоспу (а.с.5).

Технічний паспорт на домоволодіння, що розташоване по
АДРЕСА_1 видано 17.05.1990 року на ім'я ОСОБА_1. (а.с.6-9).

Відповідно
до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена законом.

Аналогічне
положення закону закріплено в статті 128 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року,
яке було дійсним під час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦПК України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно
за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації
(ст.334 ч.4 ЦК України).

Отже, на підставі наданих та оцінених у сукупності доказів,
суд дійшов висновку, що істотні умови
правочину цілком виконані, позивачем прийнято домоволодіння, повністю сплачено
запропоновану продавцем суму його вартості, але правочин в нотаріальній конторі
не посвідчувався. На даний час друга сторога правочину реорганізована,
відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. З урахуванням
наведеного суд вважає за можливе визнати правочин з купівлі-продажу
домоволодіння поАДРЕСА_1дійсним та визнати право власності на зазначене
домоволодіння за позивачем ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України оплату судового збору
віднести на рахунок держави, так як позивач є інвалідом 2 групи загального
захворювання непрацездатна.

На
підставі викладеного, керуючись статтями 128 ч. 1 ЦК
України в редакції 1963 року,

220 ч.2, 328, 334, 392 ЦК України,
10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати правочин з купівлі-продажу домоволодіння, що
розташоване по вул.Садова під номером АДРЕСА_1, укладений з ордена Леніна
колгоспом „Дружба народів” 01.10.1963 року, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1, що складається з
жилого будинку - літера „А” та надвірних будівель: погрібу - літера „Б”, сараю
- літера „В”, курнику - літера „Г”, вбиральні - літера „Д”, сараю - літера „Е”,
літньої кухні - літера „Ж”, огорожі 1-6.

Витрати з судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду АР Крим через Красногвардійський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя