Справа № 33-Ц-523
2007 р.                               Головуючий
у суді І інстанції Попович
Категорія 10                                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007
року                                                                                                  місто
Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:

Собіни І. М.,
Шимківа С.С., Шеремет A.M.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виконання зобов'язань та відшкодування шкоди і позові ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування шкоди за
касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 29 червня 2004 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2004 року, -

встановила:

В березні 1999 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про
виконання зобов'язань та відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що
відповідач самовільною почав проводити будівельні роботи, в результаті чого
прибудова зробила неможливим покращення його умов проживання. Просив суд
зобов'язати відповідача знести самовільно здійснену прибудову та відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В процесі розгляду ОСОБА_1 змінив та
доповнив свої позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача передати
йому за плату в сумі 2785 грн. проведену прибудову, а також стягнути з
відповідача 2336 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.

З позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою
та відшкодування шкоди звернулася ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач на місці розташування її туалету розпочав прибудову до будинку без
її відома та згоди, в результаті чого вона немає можливості провести прибудову
до своєї квартири. Цими діями відповідача їй завдано моральну шкоду, на відшкодування
якої просила стягнути 5000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 29 червня 2004 року, залишеним ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2004 року без змін,
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання взятих
зобов'язань та передачу за плату прибудови до будинку, стягнення матеріальної і
моральної шкоди відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
знесення самовільно зробленої прибудови до будинку АДРЕСА_1 та відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування
оскаржуваних рішень у справі з підстав неправильного застосування судами норм
матеріального і процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування
оскаржуваних рішень у справі з підстав неправильного застосування судами норм
матеріального і процесуального права.

У запереченні на касаційні скарги ОСОБА_2 просить
касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити.

Колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє
законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи
скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Апеляційного
суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 29 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 26 жовтня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.