Справа № 22-3399/07                                                  Головуючий
у 1 інстанції Федченко І.М.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 12
" вересня 2007 року                                                                          м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого    Пільщик Л.В.

Суддів                Сапун О.А.

Краснокутської
О.М. При секретарі    Винник І.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від «10» липня 2007року по
справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2про стягнення
платежів по договору лізингу, -

ВСТАНОВИЛА   :

13 квітня 2006 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП ОСОБА_2про
стягнення платежів по договору лізингу.

Зазначав, що 05 травня 2002 року між ПП ОСОБА_3. та ПП ОСОБА_2. був укладений договір фінансового
лізингу, згідно якого лізтшгодавець передає лізингоодержувачу у платне
користування на умовах фінансового лізингу майно: лінію фанерування на основі
преса електричного двопрольотного - 1 шт.,
прес електронний ремонтний - 1 шт.,
машину кромкозшивальну „Купер"
- 1 шт., автомобіль
„УАЗ 452"
- 1 шт., верстат
форматно-розкроювальний - 1 шт.,
верстат універсальний - 1 шт. Згідно п.1.2 зазначеного договору вартість
обладнання, що передається ППОСОБА_2 у користування, становить 48 860 грн.
Договір укладено на 60 місяців, що зазначено у пункті 2.1 договору.
Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати ПП ОСОБА_3 16 % річних від загальної
суми винагороди. Згідно п. 3.1 договору лізинговий платіж складається з
лізингової плати у сумі 814 грн. 40 коп. та винагороди лізингодаця в сумі 649
грн. 07 коп., всього щомісячний лізинговий платіж складає 1463 грн. 47 коп.

Обов'язок лізингоодержувача ОСОБА_2 по сплаті лізингових платежів виник 05
грудня 2002 року, однак відповідач жодного платежу не здійснив.

20 березня 2006 року ПП ОСОБА_3. уклав з ОСОБА_1договір уступки вимоги, згідно
якого до нього переходить право вимагати від ПП ОСОБА_2належного

виконання
зобов'язань по виплаті платежів та комісійної винагороди за договором лізингу
від 05 листопада 2002 року.

З цих підстав
просив позов задовольнити і стягнути з ПП ОСОБА_2на свою користь заборгованість
по лізинговим платежам в сумі 58538 грн. 80 коп. Справа неодноразово
розглядалась судом.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2007
року у задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи
та наданим доказам, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду Запорізької
областіОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явились, про час і місце судового засідання
повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення
поштового відправлення, тому судова колегія вважає заможливе розглянути справу
у їх відсутності."

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення
представника апелянта за довіреністю ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України
передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

З матеріалів справи видно, що 05 листопада 2002 року між ПП ОСОБА_3. та ПП ОСОБА_2.
було укладено договір фінансового лізингу. В договорі зазначено, що ПП ОСОБА_3.
передає ППОСОБА_2 у користування обладнання вартістю 48 680 грн., а ПП ОСОБА_2.
бере на себе зобов'язання сплачувати лізингодавцю 16 % річних від загальної
суми винагороди. При цьому пунктами 2.1,3.2 зазначеного договору передбачалось,
що строк договору встановлюється у 60 місяців з моменту передачі обладнання у
лізинг, яким є дата підписання сторонами Акту прийому-передачі майна. Перший
лізинговий платіж та комісійна винагорода вноситься через місяць з моменту
підписання Акту прийому-передачі обладнання, а наступні платежі вносяться
послідовно з інтервалом в один місяць з дати, коли мав бути сплачений перший
лізинговий платіж (договір на а. с. 7-8 ).

ПП ОСОБА_2. при розгляді спору пояснював, що умови договору лізингодавцем
не виконані, тому і обов'язку по сплаті будь-яких платежів у нього не виникало.

У спростування доводів відповідачаОСОБА_5 не надав суду Акт прийому -
передачі майна у лізинг за підписами ПП ОСОБА_3
та ПП ОСОБА_2

За таких обставин суд першої інстанції, повно і всебічно з'ясувавши дійсні
обставини справи та надані докази, дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на те, що факт передачі обладнання доведений
поясненнями свідків не можуть бути взяті до уваги, оскільки умови договору
конкретно пов'язують обов'язки відповідача з моментом підписання Акту
прийому-передачі обладнання, що фактично зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають
підстав вважати, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми
матеріального або процесуального права, що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Рішення відповідає матеріалам справи, вимогам закону,
підстав для його скасування колегія не знаходить.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 307, статтями 308,313,314,315,317 ЩІК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від «10» липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України
протягом двох місяців.