Справа № 22 - 2538 / 2007р.                                  Головуючий
у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Суддя-доповідач: Коваленко A.I.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"
09 " серпня 2007 року                                                                                         м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:     Денисенко А.1.,

Судців:                  Коваленко А.І.,

Кримської
О.М., При секретарі:   Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту
„Запоріжелектротранс" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006
року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Запорізького комунального
підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позові зазначав, що 01.03.2006 року він, знаходячись в салоні трамваю №
З,

отримав травму п'ятого пальця лівої руки (розрив сухожилля). Йому була
зроблена

операція. Відповідач, згідно наданих документів, добровільно відшкодував
збитки в розмірї 231 грн. 23 коп., а в
іншій частині відмовив.

Не погодившись з
цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні
збитки в розмірі 265 грн. 86 коп. та 2000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року відмовлено
ОСОБА_1. у задоволенні позову.

Не погоджуючись
з рішенням суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків
суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі..

Вислухавши
доповідача, пояснення апелянта та заперечення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни його є невідповідність висновків

2

суду  фактичним
обставинам  справи,  порушення
або  неправильне застосування  норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до
ч.2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'
єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не
доведена наявність моральної шкоди.

Проте, такі
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам
матеріального права.

Судом
встановлено, що 01.03.2006року ОСОБА_1. сів у несправний трамвай -вагон
НОМЕР_1під керівництвом водія ОСОБА_2., про що водій та кондуктор ОСОБА_3
неодноразово попереджала пасажирів та просила звільнити його. При посадці
в^грамвай ОСОБА_1. в обох руках тримав-сумки. Позивач відмовився звільнити
вагон. На зупинці „Малий ринок" він підійшов до водія та проінформував її
про отриману травму під час падіння в салоні трамваю. Після цього він був
доставлений водієм трамваю в медпункт трамвайного депо, де був зареєстрований
факт травми.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1. звертався до відповідача про відшкодування йому
витрат на лікування в сумі 469грн.60коп., із яких йому було відшкодовано в
добровільному порядку 231 грн. 23 коп.,
а в іншій частині відмовлено.

Суд повно і
всебічно дослідив обставини справи та прийшов до правильного висновку про
відмову в задоволені позову ОСОБА_1. в частині відшкодування шкоди в розмірі
265 грн. 86 коп., оскільки позивачем не надано доказів про необхідність йому
медичних ліків на цю суму при отриманій травмі - вони не були призначені
лікарем. Рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи та закону.

Щодо відмови у
задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, рішення суду не
відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями або бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Факт спричинення
позивачу травми при знаходженні в трамваї підтверджено матеріалами справи,
відповідач визнав свою вину в заподіянні цієї травми, оскільки в добровільному
порядку відшкодував матеріальну шкоду - витрати на його медичне лікування в
зв'язку з травмою.;

Тому колегія
суддів вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу і моральну шкоду,
яка спричинена ОСОБА_1. в зв'язку з травмою. Завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню
з врахуванням характеру і тривалості страждань, стану здоров  я потерпілого, тяжкості завданої травми.

Зважаючи на
зазначене, рішення суду в цій частині 'підлягає скасуванню з постановлянням
нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди і стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду в
розмірі 300грн.

Керуючись ст.ст.
307,309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2007 року по цій справі в частині
відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди скасувати та
постановити в цій частині нове рішення наступного змісту:

3

„Позов
ОСОБА_1про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту
„Запоріжелектротранс" на користь ОСОБА_1моральну шкоду в розмірі
300грн."

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає
законної-сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.