Справа № 22-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 року                                                   м.
Вінниця

Колегія   суддів
судової   палати   з
цивільних   справ   Апеляційного   суду Вінницької області у складі:

головуючого :
Ковальчука О.В., судців : Медяного В.М., Колоса С.С., при секретарі: Цехмістер
О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Ладижинський завод
залізобетонних конструкцій" (далі ВАТ "Ладижинський завод залізобетонних
конструкцій") про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ладижинського
міського суду Вінницької області від 22 травня 2007 року,

установила:

Рішенням
Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 травня 2007 року у
задоволенні зазначеного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ
"Ладижинський завод залізобетонних конструкцій" 1500 грн. за надання
правової допомоги та на користь держави 8 грн.50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Судом
першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження № 612-р від 12
грудня 2006 року Кабінету Міністрів України, метою якого було створення
сприятливих умов для святкування 1 січня - Нового Року, а також раціонального
використання робочого часу, рекомендовано керівникам підприємств, установ та
організацій перенести у порядку і на умовах, установлених законодавством, у
2007 році для працівників, яким встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома
вихідними, робочий день з середи 3 січня - на суботу 27 січня 2007 року.

Згідно
даного розпорядження 27 грудня 2006 року головою правління ВАТ
"Ладижинський завод залізобетонних конструкцій" Полончаком Я.Я. було
видано наказ № 229-В, відповідно до якого робочий день з 3 січня 2007 року
перенесено

2

на
суботу 27 січня 2007 року. Цей наказ було погоджено з профкомом ВАТ
"Ладижинський завод залізобетонних конструкцій".

Вказані
розпорядження та наказ, з метою доведення до відома працівників підприємства,
було розміщено на дошці оголошень.

27 січня
2007 року економіст матеріально-технічного забезпечення ВАТ "Ладижинський
завод залізобетонних конструкцій" ОСОБА_1, з невідомих причин був
відсутній на своєму робочому місці протягом всього робочого дня з 8-00 год. до 17-00 год., в зв'язку з чим
було складено акт про його  відсутність.

01
лютого 2007 року адміністрацією ВАТ "Ладижинський завод залізобетонних
конструкцій" на розгляд профкому було подано подання щодо можливості
звільнення з займаної посади ОСОБА_1 за прогул 27 січня 2007 року та надання
згоди на звільнення вказаного працівника за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням
профкому ВАТ "Ладижинський завод залізобетонних конструкцій" від 01
лютого 2007 року було надано згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1
згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за вчинення ним прогулу 27 січня 2007 року,
тобто нез'явлення на робочому місці протягом періоду з 8-00 год. до 17-00 год. без поважної
причини.

Наказом № 10-К голови правління ВАТ
"Ладижинський завод залізобетонних конструкцій" Полончаком Я.Я. від
02 лютого 2007 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п. 4
ст. 40 КЗпП України. Того ж дня ОСОБА_1 ознайомлено з наказом про звільнення та
здійснено відповідний запис до трудової книжки.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими, а також порушення норм матеріального права.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої.

Відповідно
до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк,
а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть
бути розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в
тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно
до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,
7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України, може бути проведено лише
за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первиною
профспілкової організації, членом якої є працівник.

Встановивши,
що за наведених вище обставин ОСОБА_1 був відсутній на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня без поважних причин за що його на підставі п. 4 ст.
40 КЗпП України було звільнено з роботи, а також, що

2

при його
звільненні відповідачем було дотримано вимог трудового законодавства, суд
дійшов вірного висновку про відмову у позові.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення
постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ладижинського міського суду Вінницької області від 22 травня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України.