Справа №22ц-2243/2007 року                                          Головуючий
Кривчун Т.О. Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 року   вересня місяця 05 дня м.Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого:                          Гасія Ю.В.

Суддів:                                   Макарчука
М.А., Обідіної О.І.

при секретарі :                        Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гребінківського   районного суду  Полтавської області від 18 липня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Овсюківської сільської ради
Гребінківського району , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Гребінківський   районний відділ земельних ресурсів ,
Гребінківський районний відділ
Полтавської регіональної філії Центру ДЗК, про визначення   меж земельної ділянки , знесення самочинних
побудов, визнання недійсним  Державного
акту  про право приватної власності на
земельну ділянку.

Колегія суддів,
заслухавши   доповідь судді-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету
Овсюківської сільської ради Гребінківського району , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
визначення   меж земельної ділянки ,
знесення самочинних побудов, визнання недійсним   Державного акту   про право приватної власності на земельну
ділянку.

Рішенням
Гребінківського   районного суду   Полтавської області від 18 липня 2007 року в
задоволенні позову   ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Овсюківської сільської ради Гребінківського району ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи Гребінківський
районний відділ земельних ресурсів , Гребінківський районний відділ   Полтавської регіональної філії Центру ДЗК,
про

визначення   меж земельної ділянки відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

В
частині визнання недійним Державного акту на право приватної власності ОСОБА_2
від 20.07.2006р. на земельну ділянку, знесення самочинних побудов - відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає скасувати рішення
суду і ухвалити нове , яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на
порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне
застосування норм матеріального права.

На підставі ч.2 вказаної статті норми матеріального права вважаються
неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці
правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконкому Овсюківської сільської ради,
Гребінківського району Полтавської області.

В позові ОСОБА_1
ставила вимоги:

·       до
виконкому Овсюківської сільської ради про зобов»язання сільської ради
встановити межі, належної їй земельної ділянки, відповідно до розміру 0,25 га,
наданої позивачці в 1984році;

·       до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про знесення господарських будівель, побудованих ними на
земельній ділянці, якою користується позивачка;

-  до ОСОБА_2 про
визнання Державного Акту на право власності на

земельну ділянку недійсним, який виданий ОСОБА_2 26 липня
2006 року.

(а.с. 4-5,51-52,202).

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала, і це не заперечується
сторонами та встановлено судом, що рішенням загальних зборів уповноважених
ч.1енів колгоспу «Україна», Гребінківського району від 16 травня 1984 року їй
надано земельну ділянку 0,25 га, в тому числі під будівлі - 0,01 га, під оранку
- 0,24 га (а.с. 6-7, 84).

Обмірами земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1, що проведені 18
травня 2006 року, в листопаді 2006 року та 4 травня 2007 року встановлено, що
позивачка фактично користується земельною ділянкою площею від 0,2451 га до
0,2470 га.

Протягом 2002-2005 років ОСОБА_1, у відповідності до
вимог ст. 158 ЗК України, шляхом звернення до Овсюківської сільської ради,
посадових осіб району, прохала вирішити , на її думку спірне питання щодо меж
земельної ділянки, якою вона користується, з метою приватизації землі та
отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Судом
першої інстанції встановлено, що зазначене питання, в порядку , передбаченому
ст. 159 ЗК України, не було вирішено.

В зв»язку з цим, в
червні 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд з
позовом про зобов»язання сільської ради встановили межі земельної ділянки в
розмірах і стані на момент виділення їй ділянки за рішенням загальних зборів
колгоспу «Україна».

За таких обставин, відмовляючи в задоволенні позову , в
частині зобов»язання сільської ради встановити межі земельної ділянки, з
підстав пропуску строку позовної давності, суд першої інстанції застосував
норми закону , який не поширюється на зазначені правовідносини, в зв»язку з
тим, що дані правовідносини є триваючими і право на позов виникло у ОСОБА_1
після 23 квітня 2005 року - з моменту направлення заяви до сільської ради
стосовно вирішення питання визначення меж земельної ділянки (а.с. 145).

Тому у вказаній частині рішення суду підлягає скасуванню, з постановлениям нового рішення
про зобов»язання сільської ради встановити межі земельної ділянки ОСОБА_1 в
розмірах 0,25, згідно до рішення загальних зборів уповноважених ч.1енів
колгоспу «Україна» від 16 травня 1984 року.

Також підлягає скасуванню рішення з постановлениям
нового рішення , в частині визнання недійсним Державного акту на право
власності на земельну ділянку від 26 липня 2006 року, який видано ОСОБА_2 , з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються суміжними земельними ділянками.

Згідно ст. 118 ЗК України, п.п. 1.12, 1.13, 1.14, 1.16 Інструкції про
порядок складання , видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право
приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року з
відповідними змінами , встановлено порядок безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами та порядок складання державних актів громадянам на право
приватної власності на землю.

При     цьому     регламентуються                       сукупність
дій     щодо

встановлення
розміру земельної ділянки , її конфігурації, межових знаків.

В матеріалів справи міститься копія Державного акта на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 від 27 грудня 1995 року, згідно якого відповідачу
передається у приватну власність 0,21 гектарів землі в межах згідно з планом
(а.с. 257)

Відмовляючи
ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання недійсним Державного акту на ім»я
ОСОБА_2 від 26 липня 2006 року (а.с. 185), суд першої інстанції виходив з того,
що відповідно до постанови КМУ № 449 від 2 квітня 2002 року «Про затвердження
форм державного акта на право  власності
на земельну ділянку та державного акта на право

постійного   користування земельною
ділянкою», ОСОБА_2 мав право на отримання державного акту нового зразка.

Колегія суддів, не заперечуючи права ОСОБА_2 на отримання державного акту
на право власності на земельну ділянку нового зразка, вважає, що суд першої
інстанції помилився при застосуванні постанови Кабінету Міністрів України, так
як останнє не скасовує закону та нормативних актів, які встановлюють порядок
приватизації землі та складання державних актів, а лише надає право
зацікавленим особам отримати акти нового зразка. Таким чином, місцевий суд
неправильно застосував норми матеріального законодавства.

Приймаючи до уваги , що Державний акт від 26 липня 2006 року , складений з
порушенням закону та відповідного нормативного акту, виданий ОСОБА_2 в момент
судового розгляду стосовно земельного спору між ним та суміжним користувачем,
зі змінами розміру земельної ділянки та конфігурації згідно плану, колегія
суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в даній частині та
постановити нове про визнання Державного акту, виданого 26 липня 2006 року
ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку , яка розташована в селі
Покровщина, по вул.. Набережній, Гребінківського району, недійсним.

Аналізуючи висновки суду, в частині вимог ОСОБА_1 про зобов»язання ОСОБА_2
та ОСОБА_3 знести господарські будівелі, колегія суддів вважає, що вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними, а рішення суду вірним.

Так, згідно показань ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, побудовані відповідачами
тимчасові господарські споруди лише затіняють ділянку позивачки.

Відповідно до планів-схем суміжних ділянок сторін, споруди не знаходяться
на ділянці ОСОБА_1

Позивачка в судовому засіданні не довела обставин спорудження будівель на
її земельній ділянці, в зв»язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив ОСОБА_1 в даній частині позовних вимог. Доводи скарги в частині
порушення відповідачами норм Закону України «Про планування і забудову
територій», відповідно до ст. 376 ЦК
України, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, так як
становлять компетенцію сільської ради.

Керуючись ст.ст.303,307,309 п.4 ч.1 ,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 липня 2007 року, в
частині зобов»язання Овсюківської сільської ради встановити межі земельної
ділянки, якою користується ОСОБА_1 та в частині визнання недійсним Державного
акту на право власності на земельну ділянку від 26 липня 2006 року , який
видано ОСОБА_2, скасувати.

Зобов»язати Овсюківську сільську раду, Гребінківського району, Полтавської
області встановити межі земельної ділянки , якою користується ОСОБА_1 в розмірі
0,25 гектара , згідно до рішення загальних зборів уповноважених ч.1енів
колгоспу «Україна», Гребінківського району від 16 травня 1984 року.

Визнати недійсним Державний акт № 174611, серія ПЛ, виданий ОСОБА_2 26
липня 2006 року на право власності на земельну ділянку, яка розташована в селі
Покровщина , по вул.. Набережній, Гребінківського району, Полтавської області.

В іншій
частині рішення суду залишити без змін. Рішення   апеляційного суду   набирає законної сили з моменту його   проголошення і може бути   оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.