Справа 22ц-1216/07                                                Головуючий
у першій інстанції Гумен
Доповідач - Горобець ТВ.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року     АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі :

Головуючого
судді
Бойко О.В.

Суддів:                                                                Горобець
Т.В., Шевченка В.М.

При
секретарі                                                     Пільгуй
Н.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в
м.  Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 29 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

Встановив:

В
апеляційній скарзі на вказане судове рішення,
яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні вимог про звільнення від сплати
аліментів на утримання повнолітнього сина,
що навчається,  апелянт просить це
рішення скасувати та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами
апеляційної скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам
справи. Позивач вважає,  що суд не
правильно застосував  ст. 199 ч.2 та
помилково не застосував ч.1  ст.199
Сімейного Кодексу України.  ст.199 ч.1 СК
України визначає,  що батьки повинні
утримувати своїх повнолітніх дітей у разі їх навчання,  якщо вони потребують допомоги та за умови,  що батьки
можуть таку матеріальну допомогу надавати. На думку апелянта , зазначена
норма закону не встановлює,  що
матеріальна спроможність батьків має існувати лише на момент призначення
аліментів. Тому в разі зміни матеріального стану наявні підстави для звільнення
від сплати аліментів в період навчання дитини. Оскільки його матеріальний стан
після ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршився ,  він має право на звільнення від сплати
аліментів.

ст. 199 ч.2 СК України,  на думку апелянта стосується загальних
підстав звільнення батьків   від їх
обов'язку утримувати повнолітніх дітей - в разі припинення ними навчання,  тобто,
незалежно від майнового стану батьків.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

2

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  виходячи з наступного.

Суд
першої інстанції дослідивши надані сторонами докази,  вірно визначив суть спірних
правовідносин,  що виникли між батьком та
повнолітнім сином,  встановив,  що ОСОБА_1 є батьком повнолітнього
ОСОБА_2  який навчається в учбовому
закладі.

Проте,  правильно встановивши факти і обставини,  які мають значення для справи,  правильно визначивши суть спірних
правовідносин,  суд   мотивуючи своє рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,
послався на закон,  який не
регулює спірні правовідносини ,  а саме
на  ст. 188 СК України.

Обов'язок
батьків утримувати повнолітніх дітей,  що
навчаються,  умови надання утримання та
право повнолітніх дітей на отримання матеріальної допомоги від батьків
визначені  ст. 199 СК України. Крім
того,  відповідно до  ст. 201 СК України до правовідносин,  що виникають між батьками та повнолітніми
дочкою чи сином щодо надання їм утримання застосовуються норми тільки  ст. ст. 187, 189-192, 194-197 СК
України.  ст.188 СК України питання
утримання чи звільнення батьків від утримання повнолітніх дітей не регулює.

Виходячи
з зазначених норм матеріального закону,
що регулює спірні правовідносини,
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. Жодна з наведених норм
закону не передбачає право платника аліментів звернутись з позовом про
звільнення його від сплати аліментів в повному обсязі.

ст. 192 СК України,  яка регулює спірні правовідносини,  передбачає можливість зменшення чи збільшення
розміру аліментів за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного
стану,  погіршення або поліпшення стану
здоров"я когось із сторін.

Але,  з такою вимогою позивач до суду не
звертався,  або ж доказів про те,  що ОСОБА_2
припинив навчання ,  суду не надав.

За
вказаних обставин правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно
до  ст. 309 ч. 1 п.4 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду першої інстанції або зміни рішення є
порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права.

Норми
матеріального права вважаються порушеними або не правильно застосованими,  якщо застосовано закон,  який не поширюється на спірні правовідносини,  або не застосовано закон,  який підлягав застосуванню.

Керуючись
ст., 303, 304,  307, 309 ,
319 ЦПК України,   ст. ст. 192,
199,  201 СК України ,  апеляційний суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення   Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 29 червня 2007 року скасувати.

3

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2 про звільнення від сплати
аліментів - відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржене   до Верховного Суду України протягом двох
місяців в касаційному порядку з дня набрання законної сили.