АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року                                                                                        м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючої судді
Мизи Л.М. ,  суддів Федорової А.Є.,  Проник MB.,
при секретарі Тімченко 0.1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 26 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «Одеська теплоелектроцентраль» про поновлення на
роботі,  стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

17 липня
2006 року ОСОБА_1 3вернувся
до суду з зазначеним позовом посилаючись на те,
що він працював у ВАТ "Одеська теплоелектроцентраль" стрільцем
2 класу воєнізованої охорони (надалі - ВОХОР),
наказом № 427-к від 26 червня 2006 року він звільнений з роботи за
підставаю п.1  ст. 40 КЗпП України
(скорочення штату). Вважаючи своє звільнення незаконним,  оскільки профспілковий комітет відмовив
адміністрації у дачі згоди на звільнення,
позивач просив поновити його на роботі,
стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Представник
відповідача позов не визнав.

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 26 квітня 2007 року позов задоволено частково: ОСОБА_1 поновлений на
роботі,  на його користь стягнута
заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 5964, 16 грн. та моральна
шкода в сумі 1000 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати в зв'язку з порушенням
судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги та
заперечення на апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
позовних вимог і доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи
позов частково,  суд виходив з того,  що позивач був звільнений без згоди
профспілкового комітету.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду ,
оскільки він ґрунтується на законі та підтверджується матеріалами
справи.

Головуючий
у першій інстанції ГудінаН.І.                   Справа
№ 22ц- 3034/07

Доповідач  МизаЛМ.                                                      Категорія
ЦП:40

2

Відповідно
до п. 1  ст.  40,   ст.  43 КЗпП України та
роз'яснень,  що містяться у п. 15 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 „Про практику
розгляду судами трудових спорів",
трудовий договір,  укладений на
невизначений строк,  може бути розірваний
власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації
виробництва і праці,  в тому числі
ліквідації,  реорганізації,  банкрутства або перепрофілювання підприємства,  установи чи організації лише за попередньою
згодою профспілкового органу,  крім
випадків,  передбачених статтями 43 і
43-1 КЗпП України

З
матеріалів справи вбачається,  що позивач
працював у відповідача стрільцем 2 класу ВОХОР. Наказом від 17 березня 2006
року № 87 і змінами внесеними наказом від 03 квітня 2006 року №114
адміністрація прийняла рішення про реорганізацію ВОХОР з 10 червня 2006 року
шляхом виключення із штату підприємства 32 посад стрільців і 1 посади чергового
бюро перепусток та попередження працівників про звільнення за п. 1  ст.  40
КЗпП України.

Рішенням
профспілкового комітету,  прийнятим на
сумісному з адміністрацією ВАТ „Одеська ТЕЦ" засіданні 07 червня 2006 року
(протокол № 12),  відмовлено
адміністрації у дачі згоди на розірвання трудового договору із працівниками
ВОХОР,  враховуючи,  що таке рішення адміністрації суперечить
чинному законодавству і галузевій угоді (а. с.
15).

Незважаючи
на відмову профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення працівників
ВОХОР,  наказом № 429-К від 26 червня
2006 року позивач з 29 червня 2006 року звільнений з роботи за п. 1  ст.  40
КЗпП України (а. с.  16).

Постановою
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 23 серпня 2006 року,  яка не
скасована на час розгляду справи апеляційним судом,  керівник підприємства відповідача притягнутий
до адміністративної відповідальності за ч. 1
ст.  41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,  за
порушення трудового законодавства у частині розірвання трудового договору між
працівниками і адміністрацією (а.с.  50).

Доводи
апеляційної скарги про несвоєчасне повідомлення адмунустрації про відмову у
дачі згоди на звільнення працівників ВОХОР за скороченням штатів,  спростовуються протоколом від 07 червня 06
року,  з якого слідує,  що засідання профспілкового комітету
проводилося сумісно з адміністрацією ВАТ „Одеська ТЕЦ",  від якої в засіданні приймали участь
заступник фінансового директора Донченко 1С.
та старший інспектор відділу кадрів Буртовий А.Е.,  тобто адміністрації з моменту прийняття
рішення профспілковим комітетом було достовірно відомо про суть та зміст
прийнятого рішення.

Враховуючи
вищевказане,  суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку,  що звільнення
позивача проведено з порушенням встановленого порядку,  за відсутності згоди профспілкового
органу,  тому суд цілком обгрунтовано і
законно поновив позивача на роботі та у повній відповідності з вимогами  ст.
235 КЗпП України стягнув середній заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Згідно
зі  ст.
237-1 КЗпП України,  відшкодування
власником моральної шкоди працівнику провадиться в разі,  коли порушення його законних прав призвело до
моральних страждань,  втрати нормальних
життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого
життя.

Судова
колегія вважає,  що з урахуванням
характеру й обсягу моральних страждань,
яких позивач зазнав у зв'язку з незаконним звільненням з роботи і
необхідністю докладати додаткових зусиль для поновлення на роботі і організації
свого життя,  суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000
гривен. Такий розмір відшкодування відповідає засадам розумності,  виваженості і справедливості.

З огляду
на зазначене,  доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду і не дають підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального та процесуального права,  а отже,
відповідно до  ст.  308 ЦПК України відсутні підстави для
скасування судового рішення

3

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1
п.1,  308,     314 ч.1 п.1,  315,
317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ" відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 26 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.