Справа №2-275/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - судді Чумак Т.А.

при
секретарі Буко І.Д.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Апостолове справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Обрій»,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ОСОБА_9,  ОСОБА_10 про
розірвання договору про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій власності,  про розірвання договору оренди майна,  про визнання недійсним протоколу загальних
зборів пайщиків,  про виділення в натурі
частки майна,

встановив:

12.12.06
року позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Обрій»,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8 ОСОБА_9,  ОСОБА_10 про розірвання договору про спільне
володіння,  користування і розпорядження
майном,  що знаходиться у спільній
частковій власності,  про розірвання
договору оренди майна,  про визнання
недійсним протоколу загальних зборів пайщиків,
про виділення в натурі частки майна.

В
обґрунтування позовних вимог представник позивачаОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснив,  що позивач з 1966 до 1996 року
працював в КСП «Степове»,  яке потім було
реорганізовано в СВК «Обрій». З 2000 року до 10.11.03 року він працював в СВК
«Обрій»,  після чого був звільнений в
зв»язку зі скороченням штату робітників. Як член КСП «Степове» позивач отримав
земельний та майновий пай. Майновий пай не було виділено в натурі,  так як не було можливості цього зробити,  в зв»язку з чим колишні члени КСП об»єдналися
з метою передачі майна оренду. Власники паїв уклали між собою договір про
спільне володіння,  користування і
розпорядження майном,  що знаходиться у
спільній частковій власності. Договір було укладено на строк 20 років. Даним
договором передбачено,  що співвласники
не будуть реалізовувати своє право на виділення в натурі належних їм часток під
час дії договору. Вартість майнового паю позивача згідно сертифікату на
майновий пай складає 11 720 гр. Вищевказаним договором пайщики делегували свої
повноваження ОСОБА_2.,  при цьому
ОСОБА_2. мав право отримати майно в КСП «Степове»,  а також укладати договори оренди вказаного
майна. 03.02.03 року майно було передано в оренду СВК «Обрій» на підставі
укладеного договору оренди. В 2005 році позивачу стало відомо,  що ОСОБА_2. став продавати майно,  яке знаходилося в спільній частковій
власності. На питання позивача ОСОБА_2. пояснив,  що інші співвласники погодилися продати йому
свої частки. Таким чином,  умови договору
про спільне володіння,  користування і
розпорядження майном,  що знаходиться у
спільній частковій власності,  були
порушені,  в зв»язку з чим просить

розірвати
вказаний договір та договір оренди з СВК «Обрій»,  а також просить зобов»язати відповідачів
виділити позивачу в натурі майно,
вартістю 11 720 гр.

ПозивачОСОБА_1.
в судовому засіданні 31.07.07 року позов підтримав та пояснив,  що він як член КСП «Степове» отримав майновий
пай на суму 11 720 гр. Він та інші пайщики
03.02.03 року уклали договір про спільне володіння,  користування та розпорядження майном,  після чого їхнє майно було передано в оренду
СВК «Обрій». Згідно договору про спільне володіння вони не повинні були
відчужувати спільне майно,  але
ОСОБА_2.,  який був обраний уповноваженим
пайщиків,  частково майно продав і
сплатив вартість часток у спільному майні пайщикам.  Він просив виділити йому на пай трактор,  але в цьому йому було відмовлено. За ним
дійсно визнано право власності на 13 частину гаража. Оформленням права
власності на гараж займався ОСОБА_2.,
якому він надав довіреність. Просить позов задовольнити і виділити йому
на майновий пай трактор. Не заперечує проти виділення йому паю в грошовій
формі.

Відповідач
ОСОБА_2.,  який діяв в своїх інтересах та
інтересах ОСОБА_6., ОСОБА_7. ,
ОСОБА_10,  позов не визнав та
пояснив,  що дійсно між співвласниками
майна у кількості 10 чоловік був укладений договір про спільне володіння,  користування та розпорядження майном.  Майно співвласників було передано в оренду
СВК «Обрій». На даний час договір оренди майна розірвано,  так як СВК «Обрій» визнано банкрутом.  В 2005 році на загальних зборах співвласників
майна було прийнято про продаж деякого майна,
на підставі чого частина майна була продана,  а отримані гроші були розділені між пайщиками. На даний час він з
деякими пайщиками розрахувався
повністю,  передавши їм гроші в розмірі
вартості паю,  а з деякими -
частково,  так як не все майно
реалізовано. Зміни до договору про спільне володіння,  користування та розпорядження майном не
вносилися,  в тому числі - зміни щодо
права на розпорядження майном під час дії договору про спільне володіння.
Продаж майна було вчинено з тієї причини,
що деяким співвласникам необхідні були гроші. Крім того,  на ім. »я позивача та ще двох пайщиків
зареєстровано право власності на гараж,
тобто частина майна позивачу вже виділена. Просить відмовити у
позові,  так як він необгрунтований.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не визнала та пояснила,
що 03.02.03 року вона та ще 9 пайщиків уклали між собою договір про
спільне володіння майном,  яке було
виділено на паї. її частка складає 570 гр. В 2005 році вона подала заяву
загальним зборам про виділення їй в грошовій формі частки паю. Заява була
задоволена і вона отримала гроші в розмірі 570 гр. Позов не визнає,  тому що вона вже отримала своє майно на пай.

Відповідач
ОСОБА_5.  позов не визнала та
пояснила,  що дійсно був укладений
договір між пайщиками про
спільне володіння та розпорядження майном.
її частка складає 3810 гр. Вона також зверталася із заявою про виділення
їй паю в грошовій формі,  загальні збори
задовольнили її заяву,  але пай вона не
отримала в зв»язку з відсутністю грошей.

Відповідачі
ОСОБА_4., ОСОБА_8.,  ОСОБА_9.  та представник СВК «Обрій» в судове засідання
не з»явилися,  про дату та час слухання
справи повідомлені належним чином.

Суд,  заслухавши сторони,  їх представників,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У
відповідності до  ст.
ст.  317,  319,
321 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм майном.  Власник володіє,  користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії,  які не
суперечать закону. Право власності є непорушним.  Ніхто не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його здійснені.

Ст.  358
ЦК України
передбачено,  що право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та користування майном,  що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування
тієї частині спільного майна в натурі,
яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників,  які володіють і користуються спільним
майном,  відповідної матеріальної
компенсації.

У
відповідності до  ст.  364 ЦК України
співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна,  що є
у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна
не допускається згідно із законом або є неможливим,  співвласник,
який бажає виділу,  має право на
одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації
вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за Його
згодою.

Ч.2  ст.
651 ЦК України
передбачено,  що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,  встановлених договором або законом.

В
судовому засіданні встановлено,  що
03.02.03 року позивач та відповідачі уклали договір про спільне володіння,  користування і розпорядження майном,  що знаходиться у спільній частковій
власності,  у відповідності до п. 3.1
договору співвласники майна домовилися про те,
що не будуть реалізовувати право виділення в натурі належних їм часток у
майні під час дії договорів про передачу майна (а.с. 9-10).

Того ж
дня співвласники уклали договір оренди спільного майна з СВК «Обрій» (а.с.
11-13).

Зі
свідоцтва про право на майновий пайНОМЕР_1 від 22 березня 2000 року
встановлено,  щоОСОБА_1. має право на
майновий пай у загальному пайовому фонді КСП «Степове»,  вартість майнового паю становить 11 720 гр.
(а.с. 36).

Зі
свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено,  щоОСОБА_1. має право на частку в спільній
сумісній власності з ОСОБА_9.  та
ОСОБА_8. - на нежитлову будівлю авто гаража з господарськими будівлями і
спорудами,  вартістю 18 000 гр. (а.с.
59-60).

Таким
чином,  в судовому засіданні
встановлено,  що договір між позивачем та
відповідачами по справі про спільне володіння,
користування та розпорядження майном від 03.02.03 року був порушений в
частині розпорядження майном під час дії договору оренди майна,  що є істотною умовою договору,  в зв»язку з чим даний договір необхідно
розірвати. Оскільки позивач має право вимагати виділення своєї частки в
спільній частковій власності в натурі,
але майно,  що знаходиться в
спільній частковій власності є неподільним,
суд вважає,  що з відповідачів
необхідно стягнути вартість майнового паю у вигляді грошової компенсації. Суд
також вважає,  що розмір грошової
компенсації,  яка підлягає
стягненню,  складає 5 720 гр.,  оскільки в судовому засіданні
встановлено,  що позивачу виділено на
майновий пай у власність 13 частину гаража,
загальною вартістю 18 000 гр. Суд вважає,  що стягнення необхідно провести за рахунок
майна,  яке перебуває у спільній
частковій власності ОСОБА_1.,
ОСОБА_2,  ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. , ОСОБА_7. ,  ОСОБА_8.,
ОСОБА_9, ОСОБА_10. та на яке ухвалою судді Апостолівського районного
суду від 18 грудня 2006 року накладено арешт: трактору МТЗ-82,  державний номерНОМЕР_2,  трактору МТЗ-80 Л,  державний номерНОМЕР_3,  причіпу 2 ПТС-4,  державний номер НОМЕР_4,  причіпу 2 ПТС-4,  державний номер НОМЕР_5.

З
відповідачів також підлягають стягненню витрати по справі,  понесені позивачем: за надання юридичної
допомоги в розмірі 600 гр. (а.с. 20-21),
витрати за сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гр.,
7 гр. 50 коп. та 117 гр. 20 коп. (а.с. 22-24).

Керуючись  ст.
ст.  10, 11, 60, 209, 213, 215 ЦПК
України,  суд

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ОСОБА_9,  ОСОБА_10 про
розірвання договору про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій власності,  про розірвання договору оренди майна,  про визнання недійсним протоколу загальних
зборів пайщиків,  про виділення в натурі
частки майна задовольнити частково.

Розірвати
договір про спільне володіння,
користування і розпорядження майном,
що знаходиться у спільній частковій власності,  укладений 03 лютого 2003 року між ОСОБА_1та
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_7,  ОСОБА_8 ОСОБА_9,  ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1. майновий пай в
сумі 5 720 гр.

Стягнути
з ОСОБА_2,  ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. , ОСОБА_7. ,  ОСОБА_8.,
ОСОБА_9. , ОСОБА_10. на користь ОСОБА_1.
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 гр.
50 коп.,  державне мито (судовий збір) в
розмірі 117 гр. 20 коп.,  витрати за
надання правової допомоги в розмірі 600 гр.,
всього в розмірі 754 гр. 70 коп.

Стягнення
майнового паю та витрат по справі на користь ОСОБА_1. провести за рахунок майна,  що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, ОСОБА_7,  ОСОБА_8 ОСОБА_9,  ОСОБА_10 та на яке ухвалою судді
Апостолівського районного суду від 18 грудня 2006 року накладено арешт:
трактору МТЗ-82,  державний
номерНОМЕР_2,  трактору МТЗ-80 Л,  державний номерНОМЕР_3,  причіпу 2 ПТС-4,  державний номер НОМЕР_4,  причіпу 2 ПТС-4,  державний номер НОМЕР_5.

В іншій частині
позову відмовити.

На
рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області
через Апостолівський районний суд. Заява про апеляційне оскарження рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження.