РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року березня місяця 26 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді
Яковенко Л.Г.

суддів   Синельщікової О.В. Куриленка О.С. при секретарі
Галіч Ю.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Бахчисарайської районної державної адміністрації, відділу освіти
Бахчисарайської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості
по заробітній платі за завідування майстернею,

за
апеляційною скаргою відділу освіти Бахчисарайської районної державної
адміністрації на рішення Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки
Крим від 23 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Бахчисарайського районного суду
Автономної Республіки Крим від 23 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1.
до відділу освіти Бахчисарайської районної державної адміністрації задоволено
частково. З відділу освіти Бахчисарайської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1. стягнено невиплачену доплату до
заробітної плати у сумі 1270,98 грн. в іншій частині позовних вимог
відмовлено. У задоволенні позовних вимог до Бахчисарайської районної державної
адміністрації відмовлено. З відділу освіти Бахчисарайської районної державної
адміністрації на користь держави стягнено судовий збір у розмірі 51 грн. та на
користь Управління Державної судової адміністрації України в АР Крим - витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі відділ освіти Бахчисарайської
районної державної адміністрації просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення незаконне і необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального і
процесуального права. Вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом
не взято до уваги, що оплата за завідування майстернями позивачу виплачувалася
згідно щорічної тарифікації у межах, що були встановлені і зазначені бюджетними
асигнуваннями та Інструкцією Про порядок обчислення заробітної плати
працівників освіти, яка затверджена 15.04.1993 року наказом № 102 Міністерства
освіти України. Крім того, посилається на те, що в судовому засіданні позивач
надав фіктивні виписки з

Справа № 22-ц-1252/2007 р.                       Головуючий у першій

інстанції Большаков Ю.М. Доповідач Синельщікова О.В.

2

протоколів засідань профспілкового комітету Куйбишевської
загальноосвітньої школи І-Ш ступенів за спірний період, тому що вказана доплата
затверджувалася керівником школи без згоди з профспілковим комітетом школи.
Тільки на підставі наказу Міністерства освіти України від 24.02.2005 року № 118
„Про внесення змін в Інструкцію про порядок обчислення заробітної плати
працівників освіти" ця доплата стала затверджуватися з профспілковим
комітетом школи.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника відповідача, позивача, перевіривши матеріали
справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є
обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з
частиною 3 статті 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом.

При розгляді
справи встановлено, що позивач у спірний період з 1 вересня 2001 року по 31
грудня 2004 року працював вчителем трудового навчання та завідував слюсарною та
столярною майстернями Куйбишевської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів
Бахчисарайського району АР Крим.

Задовольняючи
позовні вимоги про стягнення додаткової оплати за весь спірний час, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідачем - відділом освіти Бахчисарайської РДА
всупереч вимогам частини 4 статті 97 Кодексу законів про працю України були
погіршені умови праці позивача, встановлені законодавством.

З таким рішенням
повною мірою не може погодитись суд апеляційної інстанції.

Стаття 25 Закону
України „Про загальну середню освіту" визначає поняття педагогічного
навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу - це час,
призначений для здійснення навчально-виховного процесу.

Педагогічне
навантаження включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що
становлять тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності у
співвідношенні до тарифної ставки, у тому числі завідування майстернями - 15-20
відсотків.

Вказана норма
набрала чинності 01 вересня 2001 року, але нарахування та виплата доплати за завідування майстернями у вказаному розмірі
позивачу не здійснювалася.

Відповідно до
частини 1 статті 21 Закону України „Про оплату праці" працівник має право
на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного
договору.

Колегія судів
апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення
додаткової оплати за завідування майстернями за 2002-2004 роки постановлено з порушенням норм матеріального права, тому
що до спірних правовідносин був застосований недіючий закон.

Так, статтею 55
Закону України „Про Державний бюджет України на 2002 рік", статтею 63 Закону України „Про Державний бюджет України
на 2003 рік", статтею 80 Закону України „Про Державний бюджет
України на 2004 рік" було зупинено дію абзаців другого-восьмого частини
першої статті 25 Закону України „Про загальну середню освіту" відповідно
на 2002-2004 роки.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що за період 2002-2004 років не має законних підстав для стягнення на
користь позивача додаткової оплати за завідування майстернями у процентному
співвідношенні

3

за недіючим на той час законом, який
встановлював спірну норму
праці -частину педагогічного навантаження вчителя.

Стягненню підлягає лише доплата за 2001 рік, починаючи з 1 вересня 2001 року з урахуванням нарахованого позивачу відповідно
до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України „Про загальну середню освіту"
розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі
здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління
освітою.

При розгляді справи встановлено, що відповідний розподіл у 2001 році відносно
позивача не проведений.

Виходячи із мінімального розміру додаткової оплати, встановленого законом - 15 % тарифної ставки, розміру ставки позивача у
спірний період у сумі 213 грн. доплата за
завідуванням двома майстернями за період з 01 вересня 2001 року по 31 грудня 2001 року складатиме 236 грн.56 к. (213 грн. х
(15+15%) х 4 місяця - (4,76грн. х 4 місяця) = 236 грн. 56 к.

Вказана сума підлягає стягненню з
відповідачів.

В решті позову слід відмовити як необгрунтованому, у зв'язку з чим рішення суду слід змінити за підставами статті 309
Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 307, 309, 316 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Бахчисарайської районної державної адміністрації задовольнити
частково.

Рішення Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 23
листопада 2006 року змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_1за завідування двома майстернями за період з 1 вересня 2001 року по 31 грудня 2001 року суму 236,56 грн. за рахунок видатків бюджету Бахчисарайського
району шляхом стягнення вказаної суми з Бахчисарайської районної державної
адміністрації на користь відділу освіти для виплати позивачу ОСОБА_1.

Стягнути з Бахчисарайської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір у сумі 51 грн., та витрати на
інформаційне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено
безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.