Справа № 22ц-4540/2007 р.        Головуючий у 1-ій інстанції
19-21                                                                                Морозової
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16
липня  2007 p.                                                                          M. Дніпропетровськ

Колегія  суддів
палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого  :                                         Кузнецова В.О.

Суддів:                                                      Пищиди
М. М. ,  Красвітної Т.П.

При
секретарі:                                          Качур
Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.  Тернівка на рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.  Тернівка про стягнення не
донарахованих щомісячних страхових виплат , -

ВСТАНОВИЛА:

23
жовтня 2006 року ОСОБА_1  звернувся
до'суду з позовом,  посилаючись на
те,  що він тривалий час знаходився у
трудових відносинах з ВАТ «Павлоградвугілля» . У зв»язку зі встановленою
стійкою втратою професійної працездатності з причини отриманого на виробництві
трудового каліцтва йому проводяться щомісячні страхові виплаті відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді / далі відділення ВД ФССНВ/.

В
результаті невірного застосування правлінням ФССНВ ч.2  ст.  29
Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання» № 1105 позивачу
було донараховано щомісячних страхових виплат на відшкодування шкоди. Згідно
ч.2  ст.
29 Закону № 1105 ФССНВ зобов»язаний з 01 березня проводити перерахунок
щомісячних страхових виплат у випадку росту у попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Відповідач виконував
перерахунки щомісячних страхових виплат на підставі постанов правління ФССНВ.

З
урахуванням наведеного позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок не
донарахованих щомісячних страхових виплат 2366 грн. 73 коп,  одноразово,
моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та зобов»язати відповідача надалі
проводити йому перерахунок щомісячних страхових виплат починаючи з 01. 10. 2006
року до зміни діючого законодавства у розмірі 911,  21 грн. щомісячно.

У
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Представник
відповідача вимоги ОСОБА_1    не визнала.

Рішенням
Тернавського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1  задоволені
частково.

В
апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити в
задоволенні позову,  оскільки рішення
суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,  перевіривши законність
та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  заявлених вимог та наданих сторонами
доказів,  колегія суддів вважає можливим
задовольнити апеляційну скаргу частково,
а рішення суду змінити.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
під час роботи на підприємствах вугільної промисловості отримав професійні
захворювання і за висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної
працездатності та призначені щомісячні страхові виплати.

Відповідач призначив позивачеві щомісячні страхові виплати на підставі

Постанови правління Фонду «Про перерахунок сум щомісячних виплат потерпілим

/членам їх сімей» перерахувавши їх з 01. 03 2003 р. по 01. 02. 2006 р. із
застосуваннями

коефіцієнтів зазначених у вказаній Постанові.

Вказаний перерахунок був зроблений з порушенням діючого законодавства України,  оскільки згідно постанови Київського
апеляційного господарського суду від 08. 06. 2004 р. та від 14. 06. 2005 р.
перерахунок щомісячних виплат повинен проводитися за коефіцієнтом вказаним в ч.
2  ст.
29 Закону України «Про загально обов»язкове державне соціального
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності»,  а не за коефіцієнтом
зазначеним Постановою Фонду.

Крім
того зазначеними постановами Київського апеляційного господарського суду від
08. 06. 2006 р. та від 14. 06. 2005 р. постанова правління Фонду «Про
перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим /членам їх сімей/»
визначена такою,  що не відповідає ч.2  ст.  29
даного Закону України,  а Ухвалою Вищого
Адміністративного суду України від 06 вересня 2006 року ці ухвали Київського
апеляційного господарського суду залишені без змін.

З
наведених підстав суд першої інстанції перерахував щомісячні виплати позивачу
за наведений період із застосуванням вказаного в Законі України «Про
загальнообов»язкове державне страхування ....» коефіцієнту т стягнув цю суму з
відповідача на його користь і зобов»язав відповідача проводити виплату
страхових сум у відповідності із зазначеним Законом України.

Стягуючи
на користь позивача суму за період з 2003 року по жовтень 2006 рік суд не
застосував до вимог позивача трьохрічний термін позовної давності виходячи із
вимог  ст. . 40 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне соціальне страхування ....»таз тієї
обставини,  що своєчасно ці виплати
позивач не отримав з вини відповідача.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог,  колегія судців вважає за
необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково,  рішення суду змінити  з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  суд
першої інстанції правильно встановив вищезазначені обставини по справі та
згідно вимог  ст.  83 ЦК
України / в редакції 1963 p./,   ст. . 268 ЦК України / в редакції 2004 р./,   ст. .  ст. . 28,
29,  34,  40 Закону України « «Про загально обов»язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності»,  правильно ухвалив
рішення по суті спору.

Однак,  суд першої інстанції своїм рішенням стягуючи
з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн. не прийняв
до уваги,  що стягнення моральної шкоди
не передбачено  ст. . 29 Закону України « Про
загальнообов»язкове

державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання ,  які спричинили втрату
працездатності» .

Керуючись  ст. .
ст. . 303,  307,
309,  317, 319 ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді задовольнити частково.

Рішення
Тернавського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2006 року
змінити.

В частині стягнення з відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України

в м.  Тернівка на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000

грн. - відмовити,
в іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.