Справа №
22 - 2741 / 2007р.                             Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Прокопенко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"
07 " серпня 2007 року                                                                                    м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:
Онищенка Е.А.,

Суддів:
Прокопенка О.Л., Бондара В.О.,

При
секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 травня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Бердянської міської ради про визнання права
власності на самовільні будівлі,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2.,  Бердянської міської ради про визнання права
власності на самовільні будівлі.

В позові
зазначала,  що вона все життя прожила в
будинку АДРЕСА_1. Після смерті матері вона успадкувала 2/3 його частини.
Земельна ділянка була надана у постійне користування з 1958 року для
будівництва дому і у власність чи в оренду їй не надавалась. Самочинні
будівлі,  про які йдеться річ,  були збудовані при житті матері і
співвласники не заперечували проти них.

Тому
просила суд визнати за нею право власності на самовільно збудовані сіни
„а2",  літні кухні „Д",  „Г",
альтанки „С",  „В",  сараї „И",  „К",
„З" та навіс „Л",  що
знаходяться у дворі будинку АДРЕСА_1.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 травня 2007 року
визнано за ОСОБА_1. право власності на самовільно збудовані сіни
„а2",  літні кухні „Д",  „Г",
альтанки „С",  „В",  сараї „К",  „З" та навіс „JV що знаходяться у
дворі будинку АДРЕСА_1. У визнанні права власності на сарай „И",

2

розташований у
дворі того ж будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1. відмовлено

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального права,  просить рішення суду в частині відмови у
визнанні права власності на самовільно збудовані будівлі,  а саме,
сарай „И" скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення,  яким визнати за нею право власності на сарай
„И",  що знаходиться у дворі будинку
АДРЕСА_1. Крім того,  скасувати рішення
Бердянського міськрайонного суду від 03.05.2007 року в частині визнання права
власності на самовільно збудовані сіні з літ. „а2".

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.. 309 ЦПК України - невідповідність
висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Ухвалюючи
рішення суд першої інстанції визнав за ОСОБА_1. право власності на окрім інші
самочинні будівлі також і на сіни „а2".

Однак як
вбачається з позовної заяви (уточнюючої),
яка знаходиться в матеріалах справи (стор.39) позивачка не просила
визнати за нею право власності на сіни „а2",  однак суд першої інстанції на цю обставину
увагу не звернув.

При ухваленні
рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовної заяви.

У
зв'язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини рішення суду першої інстанції вказівку суду про визнання
право власності на самочинно збудовані сіни „а2".

Щодо
оскарження апелянтом відмови суду у визнанні права власності на сарай
„И",  колегія суддів вважає що
доводи апелянта в цій частині є неспроможними з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,  яке самочинно збудоване на ній,  якщо це не порушує права інших осіб.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_2. належить 1/3 частки будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право
на спадщину від 2.06.2004 року,  а
ОСОБА_1. належить 1/3 частки цього будинку на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 20.05.2005 року і ще їй належить 1/3 частки цього будинку на
підставі свідоцтва про право на спадщину від 3.10.2006 року.

Земельна
ділянка між співвласниками будинку не поділена, .також не визначене питання про
поділ домоволодіння між співвласниками в натурі.

3

ОСОБА_2
заперечує проти того щоб суд визнав право власності за ОСОБА_1. на самочинно
збудований сарай „И" мотивуючи тим,
що таке визнання суттєво порушило би його права як співвласника будинку.

На
підставі викладеного колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам Закону
і підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись  ст. ст. 309,
313,  314 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 травня 2007 року по
цій справі змінити,  виключивши з
резолютивної частини рішення „сіни „а2".

В іншій
частині рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте вона може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.