Справа № 22-ц-762                                     Головуючий у 1 -й інстанції
19                                                 Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем   України

03 липня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
- Криворотенка В. І.,

суддів                              - Сибільової
Л.О.,  Гагіна М. .В.,

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М. ,
та осіб,  які беруть участь у
справі - відповідача  ОСОБА_2,  його представника   ОСОБА_1,    третьої   особи
ОСОБА_3,    представника
відповідача комунального підприємства «Електроавтотранс» Лавошник Г.В.,  розглянувши
у  відкритому  судовому
засіданні  в  приміщенні
апеляційного  суду цивільну справу

за апеляційною
скаргою представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_1

на
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2007 року у справі за
позовом закритого акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія з
надання екстренної медичної допомоги іноземним громадянам" до ОСОБА_2,  комунального підприємства Сумської міської
ради "Електроавтотранс",  треті
особи: ОСОБА_3,  ОСОБА_4

про стягнення
збитків у сумі 48521, 20 грн.,

встановила:

Оскаржуваним
рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЗAT
"Акціонерна страхова компанія з надання екстренної медичної допомоги
іноземним громадянам" 48521 грн. 20 коп збитків,  486 грн. 00 коп. судового збору,  806 грн. 23 коп. витрат за проведення
експертизи та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В
апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права,  зокрема,   ст.
212 ЦПК України щодо принципів оцінки доказів,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  просить скасувати це рішення та
прийняти нове,  яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. Зазначає,  що
суд не звернув уваги на заперечення,  які
надав суду відповідач ОСОБА_2 щодо висновку автотехнічної експертизи,  покладеного в основу рішення,  всупереч вимогам ч.2  ст.
208 ЦПК України,  не прийняв
рішення щодо його клопотання про визнання висновку цієї експертизи
необгрунтованим,  та не дав належну
оцінку поясненням водія ОСОБА_4,  які
суперечать поясненням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо обставин ДТП,  які між собою співпадають. Посилається на матеріали
перевірки обставин ДТП органами ДАІ,  з
яких вбачається,  що в його діях відсутні
порушення Правил дорожнього руху. Вважає,
що заподіяну шкоду повинні відшкодовувати водій тролейбуса ОСОБА_4 та
дорожньо - експлуатаційна організація,
відповідальна за стан дороги.

Вислухавши
доповідь судді - доповідача,  пояснення
ОСОБА_2 та його представника,  які
підтримали скаргу з мотивів,  в ній
викладених,     третьої особи

ОСОБА_3 та представника КП «Електроавтотранс»,  які погоджуються з рішенням суду,  дослідивши матеріали цивільної справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач
свої вимоги мотивував тим,  що він 31
липня 2003 року уклав з Компанією «Кока-Кола Беверіджиз Україна ЛТД» договір
страхування майнових інтересів власника автомобіля «FORD-Otosan»,  державний НОМЕР_1. 7 грудня 2003 року на
вул.  Харківській в м.  Суми сталась дорожньо-транспортна пригода,  при цьому зазначений автомобіль,  яким керував ОСОБА_3 -працівник Компанії
«Кока-Кола...»,  був пошкоджений.
Виконуючи свої обов'язки за вказаним договором,
позивач сплатив зазначеній Компанії суму страхового відшкодування 48521,
2 гр.

Посилаючись
на те,  що ДТП сталась з вини ОСОБА_4 - водія тролейбуса № 251,  належного комунальному підприємству Сумської
міськради «Елетроавтотранс»,  та
ОСОБА_2,  який керував своїм автомобілем «Mitsubishi»,
просив стягнути з підприємства «Електроавтотранс» та
ОСОБА_2 48521, 2 гр. відповідно до ступеню вини кожного.

Вирішуючи
спір та стягуючи спірну суму з ОСОБА_2,
місцевий суд виходив з того,  що в
судовому засіданні знайшло підтвердження те,
що саме з його вини сталась ДТП,  в якій було пошкоджено автомобіль
Компанії «Кока-Кола...».

Цей
висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам
матеріального права.

Як
вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом першої інстанції,  07 грудня 2003 року близько 11 год. 25 хв. в м.  Суми на вул.
Харківська сталася ДТП,  в результаті якої був пошкоджений
автомобіль «FORD-Otosan»,
належний Компанії «Кока-Кола...». Страхова компанія -
позивач сплатила 18 червня 2004 року власнику автомобіля страхове відшкодування
в сумі 48521, 2 грн.

Сторони
не оспорюють право страхової компанії - позивача на отримання суми страхового
відшкодування,  сплаченого нею Компанії
«Кока-Кола...»,  передбачене  ст.  27
Закону України «Про страхування»,   ст.  452 ЦК
України 1963 року,   ст.  993 ЦК
України 2003 року,  та суму цього
відшкодування.

ДТП сталася за
обставин,  коли тролейбус під керуванням
ОСОБА_4 рухався по вул.  Харківській в
напрямку центра міста,  а за ним рухався
автомобіль «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_2,  який перед підйомом на міст виїхав на
зустрічну смугу проїжджої частини та почав виконувати обгін вказаного
тролейбуса. В зустрічному напрямку рухався автомобіль «FORD-Otosan» під
керуванням ОСОБА_3,  який,  щоб уникнути лобового зіткнення з автомобілем
ОСОБА_2,  змушений був виїхати на узбіччя
по ходу свого руху,  де вдарився в тумбу
елетроопори і пошкодив свій автомобіль. Дорожня обстановка характеризувалась наявністю
ожеледиці та снігових наметів вздовж узбіччя дороги.

З
висновку автотехнічної експертизи вбачається,
що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Mitsubishi» ОСОБА_2 не
відповідали вимогам п. п. 10.1 та 11.4 Правил дорожнього руху України,  згідно яких:

п.10.1.
Перед початком руху,  перестроюванням та
будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися,  що це буде безпечним і не створить перешкод
або небезпеки іншим учасникам руху.

п.11.4.
На дорогах з двостороннім рухом,  які
мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку,  забороняється виїзджати на призначений для
зустрічного руху бік дороги.

Дії
ОСОБА_2 знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням
дорожньо - транспортної пригоди.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини
справи та відповідні їм правовідносини,
дав належну оцінку доказам в справі та вірно визначився в тому,  хто повинен нести відповідальність за ушкодження
автомобіля.

Всупереч
вимогам  ст.  ст.  10
ч.3,  60 ч.1 ЦПК України,  ОСОБА_2 не довів,  що в дорожньо - транспортній пригоді,  що сталась,
є вина інших водіїв - учасників дорожнього руху чи інших осіб і відсутня
його вина.

Доводи
апелянта спростовуються зібраними в справі доказами,  в .ч.1 висновком експертизи,  який грунтується на вихідних даних з
врахуванням показів всіх водіїв,  які в
момент ДТП керували
транспортними засобами,  характеристики
та стану дороги. Доводи ОСОБА_2 про те,
що він мав достатній запас часу і відстані,  щоб здійснити по зустрічній смузі руху маневр
обгону тролейбуса,  не створюючи
перешкоду для руху зустрічному транспорту,
якби водій тролейбуса йому в цьому не завадив,  є необгрунтованими.

Його
пояснення про те,  що водій тролейбуса
навмисне витіснив його на смугу зустрічного руху та умисно то прискорював,  то уповільнював хід тролейбуса,  нічим не підтверджені,  заперечуються водієм тролейбуса ОСОБА_4 Водій
автомобіля «FORD-Otosan» ОСОБА_3 пояснив,
що тролейбус на зустрічний бік дороги не виїжджав,  рухався по своїй смузі руху,  по накатаній колесами транспортних засобів
колії,  і з врахуванням стану дороги
обігнати його ОСОБА_2 міг лише по такій же колії,  але зустрічної смуги руху. ОСОБА_2 йому
пояснив після ДТП,  що поспішав.

Посилання
ОСОБА_2 на те,  що в нього було достатньо
часу і відстані,  щоб закінчити маневр
обгону,  якби йому не завадив
тролейбус,  є безпідставними і тому,  що в конкретній дорожній обстановці він
повинен був врахувати всі її обставини і у випадку виникнення затруднения для
обгону,  як він оцінив поведінку водія
тролейбуса,  та в зв'язку з появою на
мосту на зустрічній смузі руху іншого автомобіля,  не продовжувати обгін,  намагаючись його закінчити,  а припинити з метою не створювати перешкоди
для руху транспорту,  що рухається у
зустрічному напрямку.

В той же
час,  як вбачається з матеріалів
справи,  в складних умовах дороги,  ожеледиці,
коли на підйомі мосту вже було видно зустрічний автомобіль,  ОСОБА_2 не відмовився від виконання маневру
обгону,  і навіть сам підтвердив,  що автомобіль «FORD-Otosan»
змушений був звернути на узбіччя,  коли
між їх автомобілями була відстань 50-80 м.

Посилання
ОСОБА_2 на те,  що висновок експертизи
про неможливість його виїзду на зустрічну смугу руху для обгону не грунтується
на вимогах Правил дорожнього руху,  є
безпідставними,  оскільки ширина
проїжджої частини,  де сталась ДТП,
складає 10, 6 м,
що дає можливість рухатись в кожному напрямку по двох смугах,  а,
отже,  в даному випадку
заборонений виїзд на зустрічну смугу руху (п. 11.4 Правил).

Є
надуманими посилання апелянта на те,  що
автомобіль був пошкоджений внаслідок непереборної сили,  незалежно від дій ОСОБА_2

Є
безпідставними і посилання апелянта на відмову працівників органів ДАІ в
порушенні кримінальної справи та на те,
що при цьому не знайдено в його діях порушень Правил дорожнього
руху,  оскільки зазначена

постанова
винесена на підставі  ст.  6 п. 2 КПК України з огляду на відсутність
тілесних ушкоджень у учасників ДТП.3міст
постанови та виклад в ній обставин ДТП
не має,  згідно  ст.  61
ЦПК України,  юридичної сили при розгляді
зазначеної цивільної справи.

Доводи
апелянта про те,  що в даному випадку
відповідальність повинні нести органи,
які слідкують за станом дороги,
не спростовують висновків суду,
оскільки стан дороги,  на якій він
посилається,  не звільняє його від
обов'язку не створювати небезпеку чи перешкоду для руху інших учасників
дорожнього руху,  а,   навпаки,
з врахуванням

цього
стану дороги зобов'язує обрати свою поведінку на дорозі,  в. ч.1 при виконанні маневру обгону і при
його неможливості не виконувати його.

Не
вбачається при винесенні рішення і порушень норм процесуального права,  на які посилається апелянт. Зокрема,  закон не передбачає давати оцінку висновку
експертизи,  на чому він наполягав,  шляхом визнання його окремою ухвалою суду
необгрунтованим,  оскільки висновок
експерта є доказом в справі і підлягає оцінці поряд з іншими доказами при
винесенні рішення.

Апеляційна
скарга не містить доводів чи обставин,
які б могли бути підставою для скасування чи зміни судового
рішення,  а тому його слід залишити в
силі.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313-315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 25
квітня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.