Справа № 22-ц- 534/2007р.                                                       Головуючий
1-ої інст. Подус Г.С.
Категорія: із договірних правовідносин                                            Доповідач:
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2007 року                                                                                            м.
Харків

Судова колегія Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Коростійової В.І.

Суддів                                                                                             -
КіпенкаІ.С,

Хорошевського О.М. при секретарі - Половецькій А.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на
рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, 3-і особи -
Шоста Харківська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство
„Харківське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання договору
міни квартир недійсним, -

встановила:

1
березня 2002 року ОСОБА_4. звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона на праві
приватної власності мала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Відповідачам по справі ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. на праві
приватної власності належала трикімнатна квартира АДРЕСА_2

В кінці серпня 2001 року відповідачі по справі, які є, її
дочкою, зятем та онуком, стали наполягати на обміні її квартири в м. Харкові на
їхню квартиру в м. Мелітополі, посилаючись на те, що їм потрібно навчати у ВУЗІ
онука ОСОБА_5. При
цьому, вони обіцяли, що будуть забезпечувати її харчуванням, здійснювати
догляд, надавати матеріальне забезпечення та сплачувати комунальні послуги за
квартиру, в якій вона буде проживати. Також запевнили, що вона зможе проживати
як в м. Мелітополі, так і в м. Харкові.

В серпні 2001 року вона відчувала сильні болі в хребті.
20 вересня 2001 року лікарі виявили у неї перелом хребта зі зміщенням.

2

19 вересня 2001 року був укладений договір міни, в момент
її вкрай тяжкого стану здоров'я та в силу збігу тяжких обставин. Документи для
оформлення договору готували відповідачі.

Будучи пенсіонеркою, не маючи грошей на лікування, вона
розраховувала на допомогу і підтримку, яку так і не одержала.

Після укладення договору відповідачі наполягали на її
виїзді в м. Мелітополь, вчиняли скандали та виганяли її із квартири. Вона
змушена була виїхати, незважаючи на вкрай тяжкий стан здоров'я.

В Мелітопольській квартирі вона виявила суттєві дефекти:
вологі стіни, штукатурний шар стіни спальні розміром 2,39*4,65 тримається за
рахунок шпалер. Причинами вологості стін є негерметичність швів, а відшарування
штукатурки -відсутність насічки або металевої сітки на бетонній стіні.

Квартира
в м. Мелітополі-виявилась холодною.

Гаряча
вода в ній відсутня.

Сантехніка
зруйнована і потребує заміни.

Квартира
розташована на 9 поверсі. Ліфт працює вкрай рідко.

Після
виявлення вказаних недоліків квартири з нею стався нервовий стрес, в зв'язку з
чим вона потрапила до лікарні.

Посилаючись на те, що відповідачі скориставшись
обставинами, коли вона внаслідок хворобливого стану не розуміла своїх дій і не
могла керувати ними, обманним шляхом уклали з нею угоду на вкрай невигідних для
неї умовах, внаслідок чого вона отримала квартиру зі скритими дефектами, та на
ст.ст. 55, 57 ЦК України,
просила визнати недійсним договір міни квартир та привести сторони в первісний
стан.

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на
його безпідставність. При цьому вважали, що договір міни відповідає вимогам
закону і волевиявленню сторін.

3-я особа - Шоста Харківська державна нотаріальна
контора, в особі свого представника, вважала, що оспорюваний договір міни,
відповідає вимогам закону.

3-я особа - комунальне підприємство „Харківське міське
бюро технічної інвентаризації"" до суду не з'явилось.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова
від 6 грудня 2006 року позов ОСОБА_4. задоволено.

Постановлено визнати недійсним договір міни від 19 грудня
2001 року, посвідчений Шостою державною нотаріальною конторою м. Харкова,
зареєстрований за № 5-3/39, згідно якого ОСОБА_4. поміняла належну їй квартиру
АДРЕСА_1на квартиру

2

АДРЕСА_2, яка в рівних долях належала ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_5.

Сторони
приведені в первісний стан.

ОСОБА_2.,
ОСОБА_1., ОСОБА_5.
виселені із квартири АДРЕСА_1в квартиру АДРЕСА_2

ОСОБА_4. виселена із квартири АДРЕСА_2в квартиру АДРЕСА_1

Харківське міське бюро технічної інвентаризації
зобов'язано скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1на ім'я ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_5.

Визнано право
власності на
квартиру АДРЕСА_1за ОСОБА_4.

На рішення суду подали апеляційні скарги ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_6.

ОСОБА_2.,
ОСОБА_1. просили
рішення скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4. в позові відмовити. При
цьому посилались на порушення судом норм матеріального і процесуального права;
невідповідність висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2. і ОСОБА_1. просили
скасувати рішення і направити справу на новий розгляд, посилаючись на те, що
суд вирішив питання про права і обов'язки їх доньки, ОСОБА_6, не притягнувши її
до участі у справі.

ОСОБА_6
просе рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд. При цьому посилається
на те, що суд ухвалив рішення, яке стосується її прав і обов'язків. Вона до
участі у справі притягнута не була.

Інші
учасники судового розгляду рішення суду не оскаржили. ОСОБА_4. подала на
апеляційну скаргу свої заперечення, в яких рішення суду вважає законним і
обґрунтованим, а апеляційні скарги безпідставними.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 ЦК України 1963
року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) угода, укладена
внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за
позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Якщо така угода визнана
недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане
за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати
його вартість.

4

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року (з наступними
змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №
13 від 25 грудня 1992 року та № 15 від 25 травня 1998 року) відповідно до ст.
56 ЦК угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки,
що має істотне значення, тільки за позовом сторони, що діяла під впливом
помилки. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що
вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна
вважати, що угода не була б укладена.

Визнаючи договір міни квартир недійсним з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 56 ЦК
України (1963 року) суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4., при
укладенні вказаної угоди, діяла під впливом помилки, яка мала істотне значення.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки
він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 76-річна ОСОБА_4.
в серпні -вересні 2001 року страждала на болі в хребті.

Спірний договір було укладено 19 вересня 2001 року (а.с.
4 том 1), а 20 вересня 2001 року вона звернулась в поліклініку № 1
Дзержинського району м. Харкова, де у неї, поряд з іншими захворюваннями був
виявлений компресійний перелом хребта (а.с. 5 том І).

Встановлено також і підтверджено наявними у справі
доказами, що укладаючи договір міни в хворобливому стані, ОСОБА_4.' помилялась
стосовно предмету договору.

В своїх позовних вимогах, уточнених в ході судового
засідання, ОСОБА_4. посилалась на те, що коли вона переїхала в квартиру
АДРЕСА_2, з'ясувалося, що квартира знаходиться в поганому технічному стані:,
сиріють стіни, відстає штукатурка, що погано впливає на стан її здоров'я.

Доводи позивачки щодо технічного стану квартири
підтверджуються висновком судової будівельно - технічної експертизи № 3223 від
15 жовтня 2003 року, з якого вбачається, що на фасадах будинку, в тому числі і
в районі квартири № 100, порушена герметизація швів на стінах блоків, що
призводить до недостатньої ізоляції від повітряних потоків і атмосферних опадів.
Встановлено також відставання штукатурного шару від поверхні стіни. Штукатурний
шар тримається тільки завдяки шпалерам (а.с. 40-64 том II ).

Ці недоліки квартири встановлені позивачкою після
вселення і зафіксовані в висновку
про    технічний    стан
квартири    від    15
листопада    2001    року

5

(a.c.
14-15 том І ) та в акті обстеження квартири комісією
Мелітопольського міськвиконкому від 17 листопада 2002 року (а.с. 269 том І).

Судом встановлені і інші суттєві обставини, що
відносяться до предмету договору і , які позивачці відомі не були, а саме:
сантехніка в квартирі протікає і потребує заміни; холодна вода подається за
графіком, а гаряча - відсутня зовсім (а.с. 13-15, 269 том І).

Крім того, пасажирський ліфт в будинку простоює внаслідок
поломок і профілактичних ремонтів (квартира знаходиться на 9-му поверсі) (а.с.
12, 79 том І).

Про наявність вказаних недоліків квартири відповідачі
позивачку не попередили.

Сама ж вона мешкала в м. Харкові, хворіла, і
безпосередньо перед укладенням договору, квартиру в м. Мелітополі не оглядала.

Враховуючи зазначені вище обставини, а також вік ОСОБА_4.
(на момент укладення договору їй було 76, а нині - 82 роки) та Стан її
здоров'я, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що
договір міни позивачкою був укладений внаслідок помилки, що має істотне
значення.

Помилкою в даному випадку суд визнав неправильне
сприйняття ОСОБА_4. предмету угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при
відсутності якого, за обставинами справи можна вважати, що угода не була б
укладена.

До того ж виявивши свою помилку позивачка отримала
сильний стрес, в зв'язку з чим, 25 листопада 2001 року потрапила в міську
лікарню міста Мелітополя, з діагнозом ситуативна реакція (а.с. 6 том І ). А уже
в березні 2002 року звернулась до суду з позовом про визнання договору
недійсним (а.с. З том І).

Визнання судом договору міни квартир недійсним з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 56 ЦК
України судова колегія визнає правильним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за
межі позовних вимог і самостійно змінив підстави позову - не відповідають
обставинам справи.

Із позовної заяви ОСОБА_4. та її пояснень в судових
засіданнях вбачається, що саме підставами, передбаченими ч. 1 ст. 56 ЦК України,
позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги.

З цих
підстав сторони давали пояснення і надавали докази.

При визнанні угоди недійсною з підстав, передбачених ч. 1
ст. 56 ЦК України
(1963 року) наступають наслідки двосторонньої реституції, передбачені ч. 2 ст.
56 цього Кодексу.

Повертаючи сторони в первісний стан, суд в резолютивній
частині рішення зазначив не всі наслідки.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне
рішення суду змінити:

6

Відновити реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1за ОСОБА_4.

В зв'язку з цим, виключити з резолютивної частини рішення
абзац шостий такого змісту: „визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартируАДРЕСА_1

Скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2
Запорізької області за ОСОБА_4.

Відновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2
Запорізької області за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5.

В іншій
частині це ж рішення залишити без змін.

Зазначене рішення не впливає на права та обов'язки
ОСОБА_6.

На момент укладення договору міни квартир ОСОБА_6. власником жодної
із них не була і стороною в договорі не виступала.

В листопаді 2006 року ОСОБА_6. звернулась в Дзержинський районний . суд м. Харкова з
самостійним позовом до ОСОБА_4. про визнання свідоцтва про право на спадщину за
законом на Уг частину квартири АДРЕСА_1на ім'я ОСОБА_4. від 1 вересня 2001 року
недійним. Вважає, що вказана частина квартири повинна належати їй, як
спадкоємиці (після смерті діда) за заповітом. Від спадщини за заповітом вона
відмовилась за сплином шестимісячного
строку, а тому ця відмова не має юридичного значення.

За
позовом ОСОБА_6. суд відкрив провадження 11 грудня 2006 року.

Рішення по даній справі преюдиційного значення для справи
про оспорювання свідоцтва про право на спадщину не має.

Інші доводи апеляційних скарг не є суттєвими і зводяться
до переоцінки доказів належно оцінених судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. З ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1
ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити частково.

7

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6
грудня 2006 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення абзац шостий
такого змісту: „визнати за ОСОБА_4 право власності на квартируАДРЕСА_1

Відновити реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1за ОСОБА_4.

Скасувати реєстрацію права власності на
квартируАДРЕСА_2за ОСОБА_4.

Відновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2
за ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5.

В іншій
частині це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.