Справа №2-931 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2007
року.                    Києво-Святошинський
районний суд Київської області в складі

головуючого судді                                               Усатова Д.Д.

при секретарі                                                         Смик
М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поновлення строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до
відповідачки, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є дочкою ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з
земельної ділянки в АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_3. склав заповіт,
яким все своє майно заповів ОСОБА_2. Вказує, що вона має право на
обов"язкову частку у спадщині, так як була непрацездатною на день смерті
батька, однак вона не звернулась в шестимісячний строк з дня смерті ОСОБА_3 з
заявою до нотаріальної контори, оскільки після смерті батька перебувала в
депресивному стані, крім того здійснювала догляд за чоловіком, який переніс
інсульт і постійно потребував догляду.

Тому вважає, що пропустила строк з поважної
причини і просить суд   визначити їй
додатковий строк, достатній для подання заяви до нотконтори про прийняття
спадщини. Позивачка  в судовому засіданні
позов підтримала.

Представник
відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те,
що причини для надання додаткового строку для прийняття спадщини, на які
посилається позивачка, не є поважними, оскільки позивачка ніколи не турбувалась
про батька, не перебувала в депресивному стані після його смерті. Крім того,
вказує, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що в
шестимісячний строк після смерті батька вона здійснювала догляд за хворим
чоловіком, а тому не мала можливості звернутись до нотаріальної контори з заяою
про прийняття спадщини.

Суд вислухавши
пояснення   сторін,   дослідивши матеріали справи, приходить до
висновку про   відмову в задоволенні
позову виходячи з наступного.

Згідно
ч.З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом
встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачка є дочкою ОСОБА_3

Як
вбачається зі свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3., після смерті
якого відкрилась спадщина.

Як
пояснила позивачка в судовому засіданні, вона пропустила строк для подачі заяви
про прийняття спадщини.

Суд
не вважає причини, з яких позивачка пропустила строк для подачі заяви про
прийняття спадщини, поважними з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки
Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради
Києво-Святошинського району від 01.11.2006 року ОСОБА_3. до дня смерті проживав
по АДРЕСА_1. Разом з ним проживала та доглядала за ним на протязі 10-ти років
ОСОБА_2.

Як пояснила ОСОБА_2. в
судовому засіданні, позивачка останні роки не цікавилась здоров"ям батька,
не відвідувала його, не надавала матеріальної та моральної підтримки.

Як
вбачається з накладної № 528 від ІНФОРМАЦІЯ_1, квитанції № 004480 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на поховання ОСОБА_3. були понесені відповідачкою.

2

Таким чином, з огляду на те, що позивачка не
виявляла бажання спілкуватись з батьком та піклуватись про нього, суд критично
оцінює пояснення позивачки, щодо депресивного стану, викликаного смертю
ОСОБА_3, та поважності цієї причини пропуску строку для подачі заяви про
прийняття спадщини.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень

Згідно
ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Позивачка вказує, що в її чоловіка стався
інсульт, внаслідок чого він втратив зір, переніс операцію, перебував на
стаціонарному лікуванні та потребував постійного догляду. За таких обставин
вона не могла залишити чоловіка, щоб звернутись до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

Однак, всі докази, на які посилається
позивачка, а саме: виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного)
хворого на ОСОБА_4, направлення на консультацію в поліклініку, медична картка
офтальмологічного хворого, оформлена 04.12.2006 року, направлення на плановий
висновок для МСЕК від 04.12.2006 року не підтверджують того, що чоловік
позивачки саме у шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 переніс інсульт,
хворів та втратив зір, у зв"язку з чим потребував догляду.

Крім того, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого
на ОСОБА_4 свідчить, що він хворів, однак хворий у вказаний позивачкою період з
28.05.2006 року по 09.06.2006 року перебував на стаціонарному лікуванні, де за
змістом визначення "стаціонар (відділення, палаті) денного перебування в
лікарнях та денного перебування в поліклініках", наведеного в Додатку № 1
до наказу Мінздраву СРСР від 16.12.1987 р. за № 1278, за хворим догляд
здійснюють працівники медичних закладів.

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на той факт, що її син
перебував в армії з 28.07.2006 року по 06.09.2006 року, а тому не міг доглядати
за своїм батьком, що змушувало позивачку це здійснювати, оскільки позивачкою не
надано доказів на підтвердження цього, крім того вказаний період перебування
сина в армії знаходиться поза межами шестимісячного терміну.

Крім того, в позовній заяві вказана адреса
проживання позивачки м.Київ,АДРЕСА_2, тоді як з наданої позивачкою медичної
докуметації вбачається, що чоловік позивачки проживає по АДРЕСА_3 в м.Києві. А
тому не зрозуміло яким чином позивачка забезпечувала свого чоловіка постійним
доглядом та не могла залишити самого.

На підставі викладеного, виходячи з вимог
закону в частині збирання доказів, суд приходить до висновку, що позивачка
пропустила строк для прийняття спадщини з неповажних причини та про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись
ст.1272 ЦК України; ст.ст . 57-58,60,208-209,212-215   ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В
задоволенні   позову  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поновлення строку на прийняття спадщини відмовити.

Рішення
може бути оскаржено на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення.