Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №
22-1887 2007 р.                                 Головуючий
у 1-й інстанції- Шевцова
- 2, 5                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року Колегія суддів   судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:
головуючої судді: Авраменко Т.М.  суддів:
Гайсюка О.В., Суровицької Л.В. при секретарі :Куцокінь-Тимошенко О.М.  за участю сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Знам*янського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 15 серпня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою нa
відшкодування моральної шкоди і зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про неможливість спільного проживання та виплату грошової компенсації
за частку в квартирі.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів , -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2004 року ОСОБА_4 звернувсь в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні квартирою та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав,
що йому на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, а 1/2
частини квартири належить відповідачам, які з 04 серпня 2004 року чинять йому
перешкоди в користуванні власністю, не пускають його в квартиру, змінили замок
на вхідних дверях квартири, він вимушений проживати в гаражі.

Просив
усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом його вселення, зобов*язати
відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні виділеною йому кімнатою та
підсобними приміщеннями квартири.

2

В червні 2005
року   та травні 2007 року позовні вимоги
доповнив, просив стягнути з відповідачів відшкодування моральної шкоди,
заподіяної неправомірними діями відповідачів, які порушують його права власника
(а.с. 59-60, 163-165).

В лютому
2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_3
звернулись в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про неможливість спільного
проживання та виплату грошової компенсації за частку в квартирі.

Зазначали,
що частка ОСОБА_4. в квартирі є незначною, виділити її без порушення прав інших
співвласників неможливо, сумісне проживання з ним із-за його агресивної
поведінки неможливо, він забезпечений іншим житлом.

Просили
дозволити їм сплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію за його 1Л частку у квартирі.

Рішенням Знам*янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15
серпня 2007 року позов ОСОБА_4. задоволено, а в задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Суд
дійшов висновку, що позивач як власник має право вимагати усунення перешкод у
користуванні своєю власністю, а відповідачі такі перешкоди йому чинять. Суд
прийняв рішення про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення
в неї позивача. На відшкодування моральної шкоди, заподіяної тим, що
відповідачі позбавили позивача права користування своєю власністю і можливістю
проживати у виділеній йому кімнаті, що призвело до зміни звичного способу
проживання,  суд стягнув на користь
позивача з відповідачів солідарно 1000 грн.

Підставою
для відмови в задоволенні зустрічного позову стало те, що докази протиправних
дій ОСОБА_4. не надано, згоди на отримання грошової компенсації за свою частку
у праві власності на квартиру він не дає, а рішенням суду, яке набрало законної
сили,  йому надано в користування
відособлену жилу кімнату площею 10, 2 кв.м.

В
апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції,
яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права,  та ухвалити нове рішення про задоволення
зустрічного позову і відмову в задоволенні позову ОСОБА_4.

Зазначають,
що суд неповно з*ясував обставини справи, не врахував що рішенням суду про
встановлення порядку користування спірною квартирою порушено права інших
співвласників, неналежно оцінив докази по справі стосовно того, що позивач
забезпечений іншим житлом, неодноразово створював конфлікти та погрожував їм
фізичною розправою., не призначив за їх клопотанням експертизу про визначення
ринкової вартості квартири для сплати грошової компенсаційне звернув уваги на
те, що позивач сам пішов з квартири і моральної шкоди не міг зазнати.

В
засіданні апеляційного суду відповідачі та їх представник підтримали доводи
апеляційної скарги,  а позивач просив
відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду відповідає обставинам справи
та вимогам закону.

Колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити,  оскільки ухвалене судом першої інстанції
рішення є законним і обгрунтованим,
вимоги матеріального і

з

процесуального
права при розгляді справи додержано, а доводи апеляційної скарги не є істотними
(стаття 308 ЦПК).

- Як
встановлено судом і підтверджується матеріалами справи,  співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних
частках є сторони по справі,  тобто
позивачу належить 1/4 частина
квартири (а.с. 7).

Спір про
встановлення порядку користування спірною квартирою вирішений судом раніше.

Так,
рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2005 року, яке
набрало законної сили,  встановлено
порядок користування спірною квартирою та в користування ОСОБА_4. виділено жилу
кімнату площею 10, 2 кв.м. , а в користування відповідачів дві кімнати площею
16, 3 кв.м.  та 11, 6 кв.м балкон і
лоджію,  а підсобні приміщення-коридор,
кухня, кладовки, туалет, ванна,  залишені
в загальному користуванні (а.с.
168-170).

Відповідно до ч.3  ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Зазначеним
спростовуються доводи апеляційної скарги про неможливість встановлення порядку
користування квартирою.

Доводи апеляційної
скарги про те, що суд не вирішив клопотань відповідачів про виклик свідків та
призначення експертизи про визначення вартості квартири спростовуються їх
зустрічною позовною заявою та протоколом судового засіданням яких видно, що
такі клопотання не заявлялись.

Суд дав
правильну оцінку доказам по справі та дійшов обгрунтованого висновку, що
відповідачі чинять перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою.
Наведене підтверджується актом від 04 вересня 2004 року (а.с. 5), заявою
ОСОБА_1.  про те, що 03 жовтня 2005 року
позивач прийшов до квартири з комісією вирішувати питання примусового вселення,
однак вона його не впустила (а.с. 106), поясненнями відповідачів ОСОБА_1.  та ОСОБА_2 в суді першої інстанції (а.с.  184-185) та засіданні апеляційного суду.

Відповідно
до ч.3  ст. 386 ЦК України власник, права
якого порушені, має право на відшкодування завданої майнової та моральної
шкоди.

Оскільки
відповідачі чинять перешкоди позивачу в користуванні виділеною йому частиною
квартири, внаслідок чого він позбавлений права на житло та нормальні умови
проживання, то суд правильно вирішив питання про відшкодування на користь
позивача моральної шкоди, розмір якої визначено з урахуванням ступеню вини
відповідачів, які спільними діями не допускають позивача до користування
житлом, тяжкості страждань позивача.

Під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених в суді першої інстанції (ч.1  ст. 303 ЦПК України).

4

Суд правильно зазначив, що оскільки
рішенням суду встановлено порядок
користування спірною квартирою
і позивач не погоджується на отримання грошової компенсації, то позовні
вимоги відповідачів про сплату грошової компенсації не можуть бути задоволені.

Рішення
суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів
апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не
встановлено.

Керуючись  ст. 307 ч.1 п.1,  ст. 308,
ст. 314 ч.1 п.1,  ст. 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Знам*янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.