Справа № 22ц-1017/2007              Головуючий у першій інстанції -
Категорія - цивільна                                            Доповідач - СТРАШНИЙ М. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                                                                     м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі

головуючого-судді   ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:   СТРАШНОГО М. М. ,  ЛАЗОРЕНКА М. І.,  при секретарі:   ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за участю:  ОСОБА_1 ,
адвоката ОСОБА_2,  ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Менського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Блистівської сільської ради

про
визнання розпорядження про звільнення з роботи незаконним,  про захист честі,  гідності та ділової репутації,  відшкодування моральної шкоди за незаконне
звільнення з роботи працівника, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні
2005 р. ОСОБА_1  звернувся до суду з
позовом,  в якому просив розпорядження №
88 від 21.11.2005 р. сільського голови с. Блистова Менського району ОСОБА_3 про
звільнення з роботи визнати незаконним та скасувати; визнати недійним запис до
трудової книжки про звільнення з роботи; визнати недостовірною та неправдивою
інформацію про перебування його в нетверезому стані на робочому місці,  чим реабілітувати його принижену честь,  гідність та ділову репутацію; стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення з
роботи 1699 грн.,  в рахунок
відшкодування майнової шкоди внаслідок втраченого середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу по Vi частині мінімальної зарплати (166 грн.) за кожен місяць
вимушеного прогулу; поновити його на посаду пожежника пожежної частини
Блистівської сільської ради із оплатою /4 частини мінімальної заробітної плати
щомісяця згідно посадового окладу за штатним розписом; покласти на сільського
голову ОСОБА_3 обов2язок покрити шкоду,
заподіяну Блистівській сільській раді у зв"язку із оплатою
працівникові часу вимушеного прогулу та моральної шкоди,  як на такого,
що винний у незаконному звільненні працівника з роботи; зобов"язати

відповідач
негайного виплатити посадовий оклад в розмірі 1/2 частини мінімальної
заробітної плати при поновленні на роботу.

Рішенням
Менського районного суду від 03 травня 2007 р. в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
рішення скасувати,  а справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,  що
рішення суду є необ'єктивним,  незаконним
та неправильним через порушення норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те,  що постановою голови
апеляційного суду від 22.12.2005 р. постанову від 16.11.2005 р. про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності було скасовано,  а справу направлено на новий розгляд до
Менського районного суду. Вказує,  що
11.11.2005 р. він відпрацював повний робочий день,  який не визнаний прогулом,  його не було відсторонено від роботи,  за цей день проведено оплату.
Посилається,  що ні в цивільній
справі,  ні в кримінальній справі нема
доказів про те,  що він перебував на
робочому місті в нетверезому стані. Також вважає,  що суддя Білий не мав права розглядати його
позов,  оскільки його ухвала про відмову
у відкритті провадження у справі була скасована ухвалою апеляційного суду,  а також він заявляв йому відвід,  який був незаконно та необгрунтовано ним
відхилений. Також посилається,  що суд не
залучив в якості третьої особи по справі сільського голову ОСОБА_3

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд знаходить,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду - залишенню
без змін виходячи з наступного.

Відповідно
до п.7  ст. 40 КЗпП України,  трудовий договір,  укладений на невизначений строк може бути
розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку появи працівника
на роботі в нетверезому стані.

Пленум
Верховного Суду України в своїй постанові „ Про практику розгляду судами
трудових спорів" в п. 25 зазначив,
що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб,  трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст
40 КЗпП України,  суди повинні мати на
увазі,  що з цих підстав можуть бути звільнені
з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані в будь-який час
робочого дня,  незалежно від того,  були вони відсторонені від роботи чи
продовжували виконувати трудові обов"язки. Нетверезий стан працівника
можуть бути підтверджені як медичним висновком,
так і іншими видами доказів,  яким
суд має дати відповідну оцінку.

По
справі встановлено,  що ОСОБА_1  з 31 січня 2005 року працював на посаді
пожежника пожежної частини в с. Блистова Менського району,  куди був прийнятий згідно розпорядження № 7
сільського голови с. Блистова Менського району.

21
листопада 2005 року ОСОБА_1  був
звільнений з займаної посади на підставі п.7
ст. 40 КЗпП України згідно розпорядження № 88 від 21.11.2005 р. за появу
11.11.2005 р. на роботі в нетверезому стані.

З
матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції,  що 11.11.2005 р. сільським головою Блистівської
сільської ради ОСОБА_3 ,  в приміщенні
пожежної частини в робочий час був виявлений факт вживання спиртних напоїв
працівником пожежної частини ОСОБА_1,
про

що був
складений відповідний акт і підписаний трьома працівниками міліції,  з якого вбачається,  що поведінка позива була агресивна, чітко
відчувався запах спиртного,  від
освідування на алкоголь відмовився.

Доказом
перебування в нетверезому стані на робочому місці позивача є табель робочого
часу,  з якого вбачається,  що в цей день ОСОБА_1  заступив на чергування і кінець робочого часу
в нього закінчувався 12 .11.2005 року о 8.00 ранку.

Крім
того допитаний в засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_5 підтвердив факт
перебування в нетверезому стані позивача на робочому місці,  від нього відчувався запах спиртного,  вів себе неадекватно,  виражався брутальною лайкою,  проїхати на медичне освідування відмовився.

Доводи
ОСОБА_1  апеляційним судом не можуть бути
прийняті до уваги,  оскільки вони
суттєвим не являються і не дають підстав для висновку суду про невірне
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких
обставин,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду залишенню без
змін.

Керуючись  ст.
ст.  209,  218,
303,  308,  313,
315,  317,  319 ЦІЖ України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Менського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.