УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2007 року                                                                                                   м.Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:       головуючого - судді -        Харчука В.М.

суддів-                                    Заїки В.М., Кізюн О.Ю.

при секретарі -                          Тимощук М.В.

з участю:      представника апелянта ОСОБА_1 та
відповідачки ОСОБА_2

розглянув у
відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-65, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від
2 листопада 2006 року за позовом приватного
підприємця ОСОБА_3 до приватного підприємця ОСОБА_2 про припинення
порушення прав інтелектуальної власності, заслухавши доповідача,
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судова колегія,-

встановила

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення порушення права
інтелектуальної власності.

У позовній заяві та в судовому засіданні через представника позивач
пояснив, що являється власником товарного знаку
«Медобори» НОМЕР_1. Під цим товарним знаком він здійснює
підприємницьку діяльність по наданню послуг по виробництву та продажу кондитерських виробів, кулінарних виробів,
наданню послуг по обслуговуванню обідів, весіль та інше.

В листопаді 2005 - січні 2006 року відповідачка ОСОБА_2 відкрила два кафе,
на вивісках яких розміщено рекламу з ідентичною
назвою «Медобори», який дуже схожий з товарним знаком позивача.

Цим неправомірно використовується його ділова репутація суб'єкта
господарювання, передбачена ст. 33 Господарського кодексу України.

Тому позивач просить зобов'язати відповідача припинити використання
товарного знаку «Медобори» на вивісках кафе відповідача в місті Хмельницькому
по вул. Шевченка, 34 та вул. Козачій, 42/3 та вилучити всю
продукцію відповідача, що містить найменування знаку з логотипом «Медобори». Заборонити використання знаку для товарів та послуг
«Медобори» в господарській діяльності відповідача.

Відповідачка проти позову заперечила, посилаючись на те, що її товарний
знак не ідентичний товарному знаку позивача, пройшов відповідну
експертизу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 2 листопада 2006 року у
позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом
обставин справи.

Апелянт вважає, що судом порушено ст. 10 п.9, ст. 7, ст. 16 ч.1 та ч.5, ст.
20 ч.2 Закону України «Про охорону прав на знак
для товарів та послуг», ст.ст. 418 ч.3, 426, 495, 1, 179, 432 ЦК України,
ст.ст. 1,3, 212-215 ЦПК України.

Головуючий у 1-й інстанції - Слободян B.C.                                          Справа №22-65

Доповідач - Харчук В.М.                                                                      Категорія № 10

2

Судом не враховано що товарні знаки позивача
та відповідача майже ідентичні та тотожні. Позивач отримує матеріальні збитки внаслідок протиправних дій відповідача,
так як споживач не може відрізнити товарну продукцію
позивача та відповідача. Тому просить скасувати рішення суду прешої інстанції від 2 листопада 2006 року та ухвалити нове   рішення, яким задоволити позовні
вимоги позивача.

Судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі з мотивів
невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 15 ч.1, 205 ч.1 п.1, 213, 310 ЦПК України в порядку
цивільного судочинства вирішуються спори про
захист порушених прав, свобод та інтересів, що виникають з цивільних відносин, а також з інших правовідносин, якщо
розгляд таких спорів не провадиться за правилами іншого судочинства.

Рішення суду повинне бути законним
та обгрунтованим.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст.ст 2-4, 20, 33 Господарського кодексу України, ст. 12
Господарсько -процесуального кодексу України
спори в сфері господарської діяльності вирішуються господарськими,
а не загальними судами.

Судом встановлено, що спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник саме, як між приватними підприємцями - суб'єктами підприємницької
діяльності з приводу використання товарних знаків під час випуску та
реалізації товарної продукції в галузі кондитерства та кулінарії.

З позовної заяви позивача (а.с.4-5), свідоцтв на знак для товарів і послуг
(а.с8, 23), претензій ОСОБА_3 (а.с.13-15),
платіжних доручень про сплату державного мита та витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу
(а.с.2-3) вбачається, що претензії відповідачці
направляв приватний підприємець ОСОБА_3, відповідачка являється приватним підприємцем і використовує товарний знак для виробництва
та реалізації товарної продукції, державне мито та витрати на ІТЗ
сплачував приватний підприємець ОСОБА_3, який в позовній заяві та апеляційній скарзі посилається на порушення своїх підприємницьких
прав під час господарської підприємницької діяльності.

Обидва товарні
знаки сторін реєструвались саме для ведення підприємницької господарської діяльності, хоча заявниками на
реєстрацію товарних знаків у свідоцтвах зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2

При цих обставинах суд першої інстанції зробив помилковий висновок про
підвідомчість зазначеного спору суду загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 16,21 Закону України «Про охорону прав на знаки для
товарів та послуг» спір з приводу використання товарного знаку між приватними
підприємцями вирішується судом відповідно до їх компетенції та юрисдикції.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 видано компетентним органом свідоцтво
на знак для товарів та послуг 15.11.2001
року НОМЕР_1 «Медобори» (а.с.8), і саме товарний знак використовується приватним підприємцем ОСОБА_3 у підприємницькій діяльності
для надання послуг та виробництва кондитерських та
кулінарних виробів, тощо.

А тому, керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 2 листопада 2006
року скасувати, провадження в справі закрити.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.