РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 року                                                                                                  м. Феодосія

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого
.судді:   Моісеєнко Т.І., суддів   Іщенка В.І.,

Мамасуєвої
Л.О, при секретарі:
Цендра О. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи
„Держгідрографія" -„Керченський район Держгідрографії" про стягнення
одноразової допомоги у розмірі шести мінімальних окладів, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Керченського міського суду Автономної Республіки
Крим від 11 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення одноразової допомоги
у розмірі шести мінімальних окладів. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що
вона працювала у відповідача до 03 січня 2006 р. і була • звільнена за ст.40
п.1 КЗпП України, однак, при звільненні їй ДУ „Держгідрографія" -„КР
Держгідрографії*" не була виплачена одноразова допомога у розмірі шести
мінімальних окладів відповідно до п.1.10 Колективного договору та ЗУ „Про
основні права соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого
віку" від 16 грудня 1993 р. № 3721-XII.
Відповідач такі свої дії мотивував тим, що норми Колективного договору
розповсюджувалися лише на працівників, звільнених у 2005 р. Однак, за
твердженням ОСОБА_1, 31 липня 2006 р. за ст.40 п. 1 КЗпП України з ДУ
„Держгідрографія" - „КР Держгідрографії" був звільнений ОСОБА_2,
якому вихідна допомога виплачена відповідачем була. ОСОБА_1 вважає дії
відповідача з невиплати їй одноразової допомоги у розмірі шести мінімальних
окладів неправомірними та просить суд стягнути з ДУ „Держгідрографія" -
„КР Держгідрографії" на її користь
вихідну допомогу у розмірі 2454 грн.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 11 травня 2007 р. у задоволенні
позову ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 не
погодилася з таким рішенням суду першої інстанції і подала на нього апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржуване нею рішення скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити її позов у повному обсязі. В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і

Справа № 22-ц-1085-Ф/07р.                                                                     Головуючий у першій інстанції

Шкуліпа В.І.

Суддя-доповідач
.Іщенко В.І.

2

процесуального права, неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися
апелянтом.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні
справи за позовом ОСОБА_1, судом першої інстанції було встановлено, що
позивачка працювала в ФДУ „Держгідрографія" - „КР Держгідрографії" з
1983 р. і була звільнена за ст.40 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням
штатів з 03 січня 2006 р.,
при цьому їй була виплачена одноразова допомога у розмірі трьох мінімальних
окладів. Суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь
одноразової допомоги у розмірі шести мінімальних окладів з відповідача не
підлягає задоволенню, оскільки на час звільнення позивачки такі норми
колективного договору не діяли, будучи зареєстрованими в Управлінні праці та
соціального захисту населення Подільського району м. Києва 13 січня 2006 р. Крім того, однією з підстав для
відмовлення у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд вважав пропущення нею без
поважних причини строку на звернення до суду з позовом про вирішення
трудового спору.

З такими
висновками суду не погоджується колегія суддів, оскільки судом не були ретельно
досліджені докази по справі, а дослідженим доказам не була надана належна
правова оцінка. Судом неправильно встановлені фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин і постановлене рішення, не можна визнати таким,
що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до
ст.11 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного
законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих,
трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих,
власників та уповноважених ними органів.

Як вбачається з
матеріалів справи, п.4.3 колективного договору, укладеному між адміністрацією
та трудовим колективом ДУ „Держгідрографія" на 2005-2006 p.p., зі змінами та
доповненнями № 3 до нього, передбачена виплата одноразової допомоги в розмірі
шести мінімальних посадових окладів працівникам установи, які були звільнені за
ст.40 п.1 КЗпП України та є особами передпенсійного віку, відповідно до
ст.ст.1, 10, 21 ЗУ „Про основні
міри соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку".
Такі виплати були передбачені колективним договором в період з 10 травня 2005
р. по 31 грудня 2005 p.,
а змінами та доповненнями № 7 до колективного договору, термін проведення
одноразової виплати працівникам установи при їх звільненні за ст.40 п.1 КЗпП
України був продовжений до 31 грудня 2006 p., вказані зміни та
доповнення до колективного договору були зареєстровані Управлінням праці та
соціального захисту населення Подільського району в м. Києві 13 січня 2006 р.

Колегія суддів
не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності
вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь одноразової допомоги у розмірі шести
мінімальних окладів через те, що позивачка була звільнена з ДУ
„Держгідрографія" до реєстрації змін та доповнень № 7 до Колективного
договору між адміністрацією і трудовим колективом ДУ „Держгідрографія" на
2005-2006 роки, оскільки вказаними змінами п.5 змін та доповнень № 3 до
зазначеного Колективного договору був продовжений, тобто діяв і на день
звільнення ОСОБА_1 03 січня 2007 р.

Отже, на
користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню одноразова допомога у розмірі
шести мінімальних окладів у розмірі 2454 грн., виходячи з розміру мінімального
окладу у 409 грн.

3

Окрім
зазначеного, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 витрати за надання
юридичної допомоги у розмірі 300 грн., оскільки вони підтверджуються
відповідними документами, а їх стягнення, передбачено ст. 84 ЦПК України,

Також підлягає
стягненню з ДУ „Держгідрографія" на користь держави витрати на ІТЗ
розгляду справи та державне мито, стягнення яких передбачено нормами Декрету
КМУ „Про державне мито" та Постанови КМУ „Про порядок оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом
цивільних та господарських справ", у розмірі 51 грн. та 07 грн. 50 коп. відповідно.

Таким чином,
колегія суддів, вважаючи рішення суду першої інстанції неправильним та
необгрунтованим, ухваленим без дотриманням вимог норм матеріального і
процесуального права, без урахуванням всіх суттєвих обставин по . справі і
наданням неналежної правової оцінки доказам, які надавалися сторонами, вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.ц.3,4, 313, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 11 травня 2007 року -
скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з
Державної установи „Держгідрографія" на користь ОСОБА_1 одноразову
допомогу у розмірі -шести мінімальних окладів у розмірі 2454 (дві тисячі
чотириста п'ятдесят чотири) грн. і витрати за надання юридичної допомоги у
розмірі 300 (триста) грн., а всього - 2754 (дві тисячі сімсот п'ятдесят чотири)
грн. Стягнути з Державної установи „Держгідрографія" в дохід держави державне
мито у розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи у сумі 07 грн. 50 коп.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.