1-інстанції :Старостін В. В. справа №а-№22-Ц-3738/07
А.П. про стягнення суми.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі:

головуючого:        Ізмайлової Г.Н.

суддів:                                 Івах А.П.  Хребтова В.П.

при
секретарі       Білицькій Ю.Є..

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста
Харкова від 23 травня 2007 року про розірвання договору довічного
утримання,  -

ВСТАНОВИЛА :

6 березня 2007
року позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом,  зазначили,
що вони є непрацездатними за віком та хворими особами,  потребують постійної сторонньої допомоги. У
зв"язку з чим,  2 6 листопада 2003
року між ними та відповідачкою ОСОБА_3. було укладено договір довічного
утримання,  посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ,  за яким вони передали у власність
відповідачки свою квартиру ,  а
остання,  в свою чергу,  взяла на себе обов"язок довічно повністю
утримувати їх,  ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.,  надаючи їм харчування,  одяг,
догляд,  необхідну допомогу.

Виходячи з
того,  що відповідачкою порушуються умови
договору,  не забезпечується та не
надається належний догляд і необхідна допомога,
просили розірвати вказаний договір та повернути у власність квартиру.

В ході судового
розгляду справи,  позивач ОСОБА_1. від
свого імені та,  діючи на підставі
довіреності від імені ОСОБА_2.,   позов
підтримав,  проси про його задоволення.

Відповідачка
ОСОБА_3. жодного разу до судового засідання не з"являлася,  її представник ОСОБА_4.,
який діє на підставі довіреності від 26 квітня 2007 року
/а.с. 25/,  позов не визнав,  пояснив,
що всі умови договору щодо грошового забезпечення та речової допомоги
виконувалися щомісячно в

повному
обсязі,  квартира прибиралася,  білизну прали,  надавали ліки.

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Харкова від 23 травня 2007 року в задоволенні.позову
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивачів ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції
та ухваленні нового рішення,  яким
задовольнити позовні їх вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги посилаються
на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення учасників
процесу,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної
скарги,  судова колегія приходить до
наступного:

По справі
достовірно встановлено,  що 26 листопада
2003 року між сторонами було укладено договір довічного утримання,  посвідчений приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу,  за яким
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. передали у власність відповідачки ОСОБА_3 свою квартиру
під номером АДРЕСА_1,  а остання,  в свою чергу,
взяла на себе обов"язок довічно повністю утримувати їх,  ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,  надаючи їм харчування,  одяг,
догляд,  необхідну допомогу.

Вартість
матеріального забезпечення (одягу харчування,
та необхідної допомоги) визначалася сторонами у розмірі не менше 350
грн. на місяць.

Вказаним
договором передбачалося,  що вартість
матеріального забезпечення може змінюватися за згодою сторін шляхом внесення
змін до цього договору,  які підлягають
обов"язковому нотаріальному посвідченню,
або за рішенням суду.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог позивачів,
суд першої інстанції виходив з того,
що неналежне виконання умов договору довічного утримування ОСОБА_3. в судовому
засіданні доведено не було,  а крім
того,  воно спростовується поясненнями
свідків ОСОБА_5.,  ОСОБА_6 та поясненнями
самого позивача ОСОБА_1. щодо виконання відповідачкою взятих на себе
зобов'язань за договором довічного утримування.

Розглядаючи
спір,  суд першої інстанції дослідив
надані сторонами докази,  встановив
фактичні обставини по справі,  правильно
визнав юридичну природу спірних правовідносин,
що виникли між сторонами.

Разом з
тим,  висновок суду щодо недоведеності
позовних вимог позивачів є таким,  що не
відповідає конкретним обставинам справи та вимогам  ст. ,
ст.  57,  59,  64
ЦПК України.

Так,
суд в основу рішення положив
пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Разом з
тим,  з пояснень вказаних свідків про
належне виконання своїх обов"язків відповідачкою не вбачається,  за який період часу йдеться мова. Сам позивач
у ході розгляду справи в апеляційній інстанції підтвердив,  що після укладення спірного договору
відповідачка дійсно виконувала умови договору,
а з 2004 року різко змінила своє ставлення до нього та його
дружини,  належного догляду не
надає,  погрожує,  що на випадок смерті одного із подружжя,  другого перевезе до села,  оскільки їй потрібна квартира,  з лютого 2007 року матеріально їх не
забезпечує.

А із
пояснень свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8 вбачається,  що
відповідачка належним чином не виконує взятих на себе обов"язків,  належної допомоги не надавала,  квартира має неохайний вигляд,  до позивачів у ОСОБА_3. грубе поводження.

Вимогами  ст. 60 ЦПК України передбачається,  що кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи
з вимог  ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які дані,  на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,  та інших обставин,  які мають значення для вирішення справи.

Судова
колегія вважає,  що відповідач не надав
суду доказів у заперечення позовних вимог позивачів та підтвердження належного
виконання обов"язків,  взятих на
себе згідно договору довічного утримання.

У
відповідності до  ст.  755 ЦК
України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи,  на користь якої він був укладений,  у разі невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов"язків,
незалежно від його вини.

Приймаючи
до уваги всі конкретні обставини по справі,
судова колегія,  виходячи з засад
справедливості та розумності,  вважає за
необхідне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. При цьому колегія приймає до уваги вік позивачів,  їх стан здоров"я,  відношення відповідачки до виконання своїх
обов"язків,  узятих на себе за
спірним договором,  що навіть на ту
вартість,  яка передбачена умовами
договору : 350 грн. на двох відчужувачів,
не надається останнім допомога.

З огляду на
наведене та керуючись  ст. ,
ст.  303,  п.2 ч.1  ст.  307,  '
ст. 309,  313,  314,
315,  317 ЦПК України,  судова колегія,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Харкова від 2 3 травня 2007 року скасувати.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 таОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати,  укладений 26 листопада 2003 року між ОСОБА_1
і ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 - з другої,  договір про довічне утримання,  посвідчений приватним нотаріусом Харківського
нотаріального округу ,  реєстровий
N'4497.

Визнати
право власності на квартиру АДРЕСА_1за ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Зняти
заборону на квартиру АДРЕСА_1,  накладену
приватним нотаріусом Харківського міського округу 26 листопада 2003 року за
реєстровим №4498.

Рішення
апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.