ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
І м е н е м   У к р а ї н и
“5” грудня 2007 року                               Ялтинський міський суд Автономної
у складі: головуючого, судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, Комунального підприємства Ремонтно-експлуатаційна
організація № 2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
Позивачка звернулася до Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим
із зазначеною позовною заявою в порядку процесуальних вимог цивільного
судочинства і просить суд :
гривень, у відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 листопада 2006 року внаслідок
пожежі, яка виникла внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, який у
неналежному стані утримував електричної обладнання своєї квартири, була
пошкоджена квартираАДРЕСА_1, яка на той час належала позивачці на праві
власності. Згідно висновків експерта вартість відновлювального ремонту, тобто
Також в результаті пошкодження її майна позивачка зазнала душевних
страждань, тобто їй було заподіяно моральної шкоди, яку вона просить
відшкодувати грішми у зазначеному розмірі.
Представник позивачки просив суд задовольнити позовні вимоги із зазначених
Представник відповідача проти позову заперечувала, наполягаючи на
неправильності висновків пожежно-технічної експертизи, наполягаючи на тому, що
на момент розгляду справи у суді позивачка не є власником пошкодженого майна, а
отже не має права на деліктний позов. Також представник відповідача зазначила,
що оскільки роботи з відновлення пошкодженого майна не були виконані, вартість
таких не може враховуватись при визначенні розміру відшкодування майнової
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним
представників сторін, дослідивши обставини справи та відповідні докази, суд
дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну  фізичної особи відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.
Представники сторін визнали, що 12 листопада 2006 року, о 19 годин 55
хвилин у квартирі АДРЕСА_2виникла пожежа.
Цей факт також підтверджується сукупністю матеріалів даної цивільної
справи.
Власником зазначеної квартири є ОСОБА_2, що підтверджується довідкою КП
Ялтинське БТІ від 14 листопада 2006 року та не спростовується жодною з сторін.
Як вбачається з акту про пожежу від 13 листопада 2006 року,
пожежно-технічної експертизи від 17 вересня 2007 року, вогонь від пожежі
розповсюдився у квартируАДРЕСА_1, пожежа виникла в квартиріАДРЕСА_2внаслідок
порушення вимог п. п. 5.1.1, 5.1.10, 5.1.12 Правил пожежної безпеки в Україні,
між порушенням вимог правил та шкідливими наслідками є причинний зв'язок. Безпосередньою
причиною виникнення пожежі стало теплове самозапалення конструкцій перегородки
між кухнею та кімнатою квартири АДРЕСА_2.
Експертизою від 5 листопада 2007 року підтверджено пошкодження внаслідок
пожежі квартири АДРЕСА_1зазначеного будинку, вартість відновлювального ремонту
За змістом статей 219, 322 ЦК України власник не вправі використовувати
право власності на шкоду правам, свободам інших громадян.
Власником пошкодженого майна, а саме квартириАДРЕСА_1на момент його
пошкодження являлася ОСОБА_1. на підставі договору від 11 червня 2001 року.
Отже, зважаючи на те, що підстави деліктної відповідальності судом
встановлені, з відповідача належить стягнути на користь позивачки суму
відшкодування майнової шкоди.
Разом з тим, суд, зважаючи на те, що позивачка здійснила відчуження
квартири, не здійснила робіт з її відновлення, до суми відшкодування не
належить відносити вартість відповідних робіт, тому загальний розмір грошового
відшкодування складає, на думку суду, 23 421 гривню.
Зважаючи на зміст статті 1167 ЦК України, а також встановлені обставини
пошкодження майна, яке належало позивачці, що потягло заподіяння майнових
втрат, беручи до уваги надані медичні документи, що свідчать про викликаний
внаслідок порушення її прав хворобливий стан, є обґрунтованими вимоги про
відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд взяв до
уваги положення статті 23 ЦК України, вимоги розумності, та дійшов висновку, що
розмір відшкодування, на якому наполягає позивачка є дещо завищеним, тому суд
визначає його в іншому розмірі, враховуючи глибину душевних страждань, їх
негативні наслідки, характер правопорушення тощо.
Доводи представника відповідача щодо недоведеності підстав деліктної
відповідальності суд до уваги взяти не може як безпідставні і зазначає, що
відчуження власником пошкодженого майна є його правом та не позбавляє його
права на відшкодування відповідних майнових втрат.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до статті 88 ЦПК
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167,
1192 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 61, 158, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд
заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних
вимог, Комунального підприємства Ремонтно-експлуатаційна організація № 2 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1у
відшкодування майнової шкоди двадцять три тисячі чотириста двадцять одну
гривню, у відшкодування моральної шкоди десять тисяч гривень, в порядку
розподілу судових витрат суму судового збору в розмірі двісті тридцять чотири
гривні двадцять одну копійку, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи в розмірі тридцять гривень, витрати на проведення
експертиз в розмірі дві тисячі чотириста дві гривні, витрати на правову
допомогу в розмірі п'ять тисяч гривень,
а усього - сорок одну тисячу вісімдесят сім гривень двадцять одну
Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний  строк з наступного дня після його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом
двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -