УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

6 липня 2007 року                                       м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Краснощокової Н.С. ,

Новосядлої В.М. ,  Шевченко В.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною

скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.  Києва

від 21 жовтня 2004 року і на ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 17 січня 2005 року в справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті
особи

ЖБК "Арсеналець-27",
ОСОБА_3,  Головне управління
житлового

забезпечення Київської міськдержадміністрації,  про визнання права власності на 12 частину

квартири,    встановлення  порядку
користування  квартирою  та
вселення,    визнання  частково

недійсним свідоцтва про право власності на квартиру,

ВСТАНОВИЛА:

В             липні 2003 року ОСОБА_2
звернулась до суду з вказаним позовом,
який

обґрунтовувала наступним.

З
березня 1975 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем.  Від шлюбу мають сина Антона,  1977 року народження.

У 1986
році позивачка на сім'ю з трьох чоловік у ЖБК "Арсеналець-27"
отримала трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Квартира складається з трьох кімнат
площею 18,  13, 2 та 17, 8 кв.м.

Пай за квартиру
був сплачений у період шлюбу,  до 4
березня 2003 року.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
16 грудня 2002 року за заявою ОСОБА_1 позивачка була визнана безвісно
відсутньою,  після чого ОСОБА_1 розірвав
з нею шлюб і 24 січня 2003 року анулював реєстрацію позивачки в спірній
квартирі.

9             червня 2003 року відповідач
отримав на своє ім'я Свідоцтво про право власності на

спірну квартиру.

Позивачка
просила визнати за нею право власності на 12 спірної квартири,  визнати частково недійсним свідоцтво про
право власності на квартиру,  виділити
позивачці в користування кімнати площею 13.2 кв.м.  і 17.8 кв.м.

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
21 жовтня 2004 року,  залишеним без зміни
ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від
17 січня 2005 року,  позов був
задоволений.

Задовольняючи
позов і визнаючи за позивачкою право власності на 12 частку квартири,  суд першої інстанції виходив із того,  з чим погодився і апеляційний суд,  що вартість спірної квартири,  яка належала до ЖБК,  була виплачена в період шлюбу між сторонами
за рахунок спільних коштів подружжя. Виходячи з наведеного,  суд першої інстанції визнав,  що квартира є спільною сумісною власністю
подружжя,  і при розділі позивачка має
право на 1/2 частину квартири,  у зв'язку
із чим визнав частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру.

Встановлюючи порядок користування спірної квартирою,  судом першої інстанції було враховано
інтереси третьої особи ОСОБА_3 та його малолітньої дочки (сина і онуки
позивачки),  які зареєстровані в спірній
квартирі,  прийшов до висновку що
позивачці повинно бути виділено кімнати площею 11.8 кв.м.  та 13.2 кв.м. ,  а відповідачу - кімнату площею 18 кв.м.  Місця загального користування залишені в
загальному користуванні сторін.

Справа №
33ц 1252- кс 07                          Категорія
19 ЦП:

АЛЛ: Головуючий
у першій інстанції Андрієнко А.М.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати і справу направити
на новий судовий розгляд,  оскільки судом
першої інстанції був неправильно застосований матеріальний і порушений
процесуальний закони.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
рішення постановлені із додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
21 жовтня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 17 січня 2005 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті особи
ЖБК "Арсеналець-27",
ОСОБА_3,  Головне управління
житлового забезпечення Київської міськдержадміністрації,  про визнання права власності на 12 частину
квартири,  встановлення порядку
користування квартирою та вселення,
визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.