УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року місяця травня 15 дня колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого, судді -
Любобратцевої Н.І.

суддів:   Даніла
Н.М., Чистякової Т.І.

При секретарі:
Сафіній Ф.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Сімферополі цивільну справу за позовом ДП ЖКК
ВАТ „Кримбуд" до ОСОБА_1 про
виселення  з  гуртожитку
з   наданням   іншого
жилого  приміщення  та стягнення заборгованості за проживання,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 01 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про
виселення з гуртожитку з наданням іншого жилого приміщення та стягнення
заборгованості за проживання в сумі 937 грн. 50 коп., посилаючись на те, що ДП
ЖКК ВАТ „Кримбуд" та ОСОБА_1 уклали договір НОМЕР_1 на тимчасове
проживання в гуртожитку по АДРЕСА_1, строком на чотири місяці з 01 вересня 2004
року по 31 грудня 2004 року. Строк дії договору на тимчасове проживання
закінчився, відповідачка відмовляється його продовжувати. У зв'язку з наказом
голови Правління ВАТ „Кримбуд" №28-0 від 3 липня 2006 року щодо проведення
капітального ремонту гуртожитку виникла необхідність у переселенні відповідачки
в інший гуртожиток, розташований по АДРЕСА_2, з чим відповідачка не згодна.
Крім того, у відповідачки виникла заборгованість за проживання в гуртожитку в
сумі 937 грн. 50 коп., яку просили стягнути.

Під час розгляду
справи, позивач доповнив позовні вимоги, просив на підставі вимог ст. ст. 130 -
132 ЖК України, виселити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого
приміщення, а саме: кімнати АДРЕСА_2, та стягнути з відповідачки заборгованість
за проживання в гуртожитку за період з 01 січня 2006 року по 15 грудня 2006
року в сумі 910 грн. 56 коп. та судові витрати.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 01 лютого 2007 року
позовні вимоги ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд" задоволено, ОСОБА_1 виселено з кімнати
АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_2, з ОСОБА_1 на
користь ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд" стягнута заборгованість за проживання та за
комунальні послуги в кімнаті АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2006 року по 15
грудня 2006 року в сумі 910 грн. 56 коп., та судові витрати по справі, а саме:
судовий збір в сумі 42 грн. 50

Справа № 22-ц-3208/2007р.                                     Головуючий

в
першій інстанції   Осіпов Ю.В.

Доповідач  Даніла Н.М.

коп.
та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37
грн. 50 коп.

Не погодившись з
вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про
його скасування, просить ухвалити нове рішення, яким відмовити ДП ЖКК ВАТ
„Кримбуд" у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду
незаконне і необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що порушень правил
проживання вона не допускала, заборгованість за користування жилим приміщенням
виникла внаслідок тяжкого матеріального стану, але вона її погасила ще до
ухвалення оскаржуваного рішення, будь - які правові підстави виселення її з
гуртожитку відсутні.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явились, обговоривши підстави апеляційної скарги, судова колегія вважає за
необхідне її відхилити.

Задовольняючи
позовні вимоги ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд", суд першої інстанції виходив з його
обґрунтованості та доведеності вимог.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Із матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 поселилася у гуртожиток ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд"
у 2001 році у зв'язку з трудовими відношеннями з військовою частиною 2209 МВС
України. З 1 серпня 2004 року внаслідок розформування військової частини,
ОСОБА_1 уклала з позивачем тимчасовий договір на проживання у кімнаті АДРЕСА_1,
де проживає до теперішнього часу, займаючи одну кімнату (три койко - місця).

Судова колегія
вважає обґрунтованими вимоги позивача про виселення відповідачки з наданням
іншого житлового приміщення, оскільки вони не суперечать вимогам ст. ст.130 -
132 ЖК України п.п.40, 41,43 Примірного положення про гуртожиток.

Доводи апелянта
про те, що вона не може бути виселена з гуртожитку, оскільки кімната, в якій
вона проживає, була надана їй не у зв'язку з трудовими відносинами, не
засновані на законі.

Відповідно до
ст.57 ЦПК України, розглядаючи спір, суд встановлює фактичні обставини на
підставі наданих сторонами письмових, або речових доказів, пояснень свідків чи
інших передбачених законом фактичних даних. При цьому за правилами ч.3 ст.10
ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається
і обґрунтування своїх вимог, або заперечень.

Судова колегія
вважає не доведеними твердження позивачки про те, що відсутні підстави для
стягнення з неї заборгованості у сумі 910,56 грн.

Як вбачається з
заяви, ОСОБА_1 просить укласти договір на проживання у гуртожитку на три койко-
місця, оплату гарантує (а.с. 40).

Згідно з п. 39
Примірного Положення про гуртожитки, плата за використання жилої площі у
гуртожитку та за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа
наступного за сплачуваним місяцем.

Вимоги про своєчасну
сплату за проживання у гуртожитку ОСОБА_1 не виконувала, наявність
заборгованості за проживання у гуртожитку не заперечувала.

Оспорюючи розмір
заборгованості та вважаючи, що позивач незаконно нарахував їй заборгованість,
виходячи з розрахунку по 65 грн. за койко - місце, апелянт посилається на те,
що такий розмір оплати за проживання у гуртожитку було затверджено рішенням
виконкому Сімферопольської ради лише 27 липня 2006 року, тому не міг бути
застосований для нарахування оплати з 1 січня 2006 року.

На думку
колегії, ці доводи правового значення не мають, оскільки розрахунок плати за
проживання у гуртожитку був визначений на підставі щомісячних розрахунків
фактичних затрат на утримання та обслуговування гуртожитків за друге півріччя
2005 року, та згодом затверджений компетентним органом.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду і не породжують юридичних
наслідків по справі.

Рішення суду є
законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, грунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав
для його скасування не має.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів
судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 01 лютого 2007 року відхилити.

Рішення
Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 01
лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.