Справа №2-3098/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К РА Ї Н И

22 листопада 2007 року Краматорський міський суд Донецької області в
складі:

головуючого
судді Марченко Л.М.

при
секретарі Кісточка І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1., його
представника ОСОБА_3., представника відповідача                                  ОСОБА_4.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до приватного підприємця ОСОБА_2про витребування трудової
книжки, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник
відповідача позов не визнав.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. суду показав, що 29.12.2005 року згідно
трудовому договору був прийнятий до відповідачки на роботу продавцем
непродовольчих товарів. 01.02.2007 року він подав заяву про звільнення з роботи
за власним бажанням. Відповідачка проігнорувала його заяву, до роботи перестала
допускати, але фактично трудовій договір між ними був розірваний лише
21.11.2007 року.  Однак відповідачка з
01.02.2007 року перестала виплачувати йому заробітну плату, у зв'язку з чим
просить стягнути з відповідачки
заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Крім того, відповідачка
продовжує утримувати у себе його трудову книжку. Зазначеними неправомірними
діями завдала йому моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1000 грн.,
викликану душевними хвилюваннями, порушенням його прав, нормального укладу
життя. Просить суд, витребувати у відповідачки трудову книжку, а також
відшкодувати зазначену моральну шкоду.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3. підтримав доводи свого
довірителя та просив його позов задовольнити.

У
судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4. суду показав, що трудова
книжка після відмітки про укладання трудового договору згідно Інструкції про
порядок ведення трудових книжок була повернута позивачу та у ПП ОСОБА_2. не
перебуває. Позивач подавши заяву про припинення трудових відносин перестав
виходити на роботу, допустивши прогули, а також ухилявся від явки до центру
зайнятості для розірвання трудового договору. На підставі наведеного вважає, що
його позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Суд,
вислухавши показання учасників судового розгляду, дослідивши надані докази,
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно
трудовому договору від 29.12.2005 року
позивач ОСОБА_1. влаштувався на роботу до приватного підприємця ОСОБА_2.
продавцем непродовольчих товарів з щомісячно виплатою заробітної плати в
розмірі не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної
плати.

Як
вбачається з копії заяви позивача (а.с.10), що була отримано відповідачкою
рекомендованою кореспонденцією (а.с.9), позивач виявляв бажання припинити
трудові відносини 19.02.2007 року, однак фактично трудовій договір між
сторонами був розірваний 21.11.2007 року на підставі ст.38 КЗпП України, тобто
за власним бажанням працівника.

Таким
чином, фактично днем припинення трудових відносин між сторонами є 21.11.2007
року.

Позивач
наполягає, а представник відповідачки не заперечує, що за період з 01.02.2007
року по 21.11.2007 року заробітна плата позивачу не виплачувалася. Доводи
представника відповідачки щодо прогулів позивача та ухилення від явки до центру
зайнятості спростовуються позивачем, а також даними договору про дату і причину
його розірвання.

Відповідно
до ст.235 КЗпП України позивач обґрунтовано вимагає виплати йому  середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Виходячи з умов та розміру оплати праці, визначених трудовим договором
між сторонами, на користь позивача слід стягнути заробіток за період з
01.02.2007 року по 21.11.2007 року в сумі 3655 грн., виходячи з розміру
законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати, яка була обумовлена
трудовим договором як заробітна плата позивача, та за відрахуванням
прибуткового податку в розмірі 15%.

Позовні
вимоги в частині витребування у відповідачки трудової книжки позивача суд
вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведений
факт протиправного зберігання та утримання його трудової книжки ОСОБА_2. Крім
того, вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а саме відповідно до п.2.20-1
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої
наказом Мінпраці України №58 від 29.07.1993 року, трудові книжки працівників,
які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та
фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг
(кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Даючи
оцінку вимогам позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд
вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню відповідно до ст.237-1
КЗпП України . При цьому суд враховує фактичні обставини справи, наявність вини
відповідача в затримці розірвання трудових відносин з позивачем за  його заявою, необґрунтованість вимог щодо
витребування трудової книжки, та виходячи з вимог розумності і справедливості
вважає достатнім відшкодуванням завданих маральних страждань стягнення з
відповідачки на його користь 200 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на рахунок
відповідача слід віднести судові витрати: судовий збір в сумі 51 грн. в частині
основних вимог та 8,50 грн. в частині відшкодування моральної шкоди, а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Керуючись
ст.ст. 8,14,15,215,223 ЦПК України, ст.ст.231,232,235,237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1до приватного підприємця ОСОБА_2про витребування трудової книжки,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної
шкоди, задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу з
01.02.2007 року по 21.11.2007 року в сумі 3655 грн., моральну шкоду в сумі 200
грн., а всього 3855 грн. (три тисячі вісімсот п'ятдесят п'ять гривень).

Допустити
негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не
більше ніж за один місяць, а саме в сумі 365,50 грн. (триста шістсот п'ять
гривень 50 коп.).

В
іншій частині позову відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь держави судовий збір в сумі 59,50 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30 грн. за наступними реквізитами: рахунок 0004, отримувач: державний
бюджет Ворошиловського району м.Донецька, МФО 834016, , банк: ГУ
ДКУ у Донецькій області.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження  не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження,  але  апеляційна
скарга  не  була
подана  у   строк, встановлений  статтею
294  ЦПК України,  рішення
суду набирає законної сили
після  закінчення  цього
строку.  У  разі
подання апеляційної  скарги  рішення,
якщо  його  не
скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним судом Донецької області. Заяву  про
апеляційне  оскарження  рішення
Краматорського міського суду  може
бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.  Апеляційна скарга на  рішення
суду  подається  протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження. Заява
про  апеляційне  оскарження
та  апеляційна  скарга подаються  Апеляційному
суду  Донецькій області через  Краматорський міський суд.

Суддя

Рішення
постановлено та надруковано в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя