Справа № 2-546/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

20 грудня 2007 року
Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого            - судді Литвина О.В.

при секретарі           - Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної ради
Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визначення
додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду,
ОСОБА_1 посилається, що після смерті його батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
відкрилася спадщина щодо будинку з господарськими спорудами, який знаходиться
АДРЕСА_1, і право власності якого на останній посвідчується свідоцтвом про
право особистої власності на будівлі від 26.05.1958 року.  Невдозі після смерті батька померла і
мати,  фактичними спадкоємцями виявилися
четверо дітей батьків - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1. Було прийнято
рішення, що будинок буде використовуватися як дача, а в 1998 році спадкоємцями
було прийнято рішення про здачу будинку в оренду. У 1998 році такий договір був
укладений між ним та СТОВ «Нива» смт.Рокитне на строк до 09.09.2008 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_7, як один із
спадкоємців, помер, а інші спадкоємці відмовилися від спадщини на його користь.
Вважає, що за викладених обставин відбулося прийняття спадщини всіма
спадкоємцями, оскільки вони здійснювали управління  спадковим майном та користувалися ним як
дачею. Разом з тим, спадщина  не була
оформлена належним чином, заява про прийняття спадщини ним не подавалася і як
наслідок, свідоцтво про право на спадщину не отримано. Відсутність
останнього  перешкоджає оформити право власності
на спадкове майно відповідно до вимог чинного законодавства, а фактичне
володіння та розпорядження цим майном  не
засвідчує права власності на нього. Про те, що він не може оформити право
власності на спадкове майно, йому стало відомо в травні 2007 року від
Білоцерківського МБТІ.

Просить встановити йому
додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини  відповідно до правил ч.3 ст.1272 ЦК України.

В судовому засіданні
позивач позов підтримав за викладених у ньому обставин та  пояснив, що з письмовою заявою до
нотаріальної контори він не звертався, оскільки був відсутній технічний паспорт
на будинок, як і не звертався до суду щодо визначення права власності на
будинок після смерті батька. Разом з тим, після смерті батьків здавав будинок в
оренду. Заперечив факт проживання у спадковому будинку після смерті батьків
свого брата ОСОБА_7 - батька відповідачів.

Просив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов
не визнала та пояснила, що її  батько
ОСОБА_7 проживав у  спірному будинку  після смерті свого батька, доглядав
останнього до смерті  і фактично проживав
у цьому будинку до дня своєї смерті у 1998 році.

Просила у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 також
позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити з тих підстав, що батько
- ОСОБА_7, проживав у будинку разом зі своїми
батьками, доглядав їх та похоронив, а він із сестрою ОСОБА_3 прийняв
спадщину.

Підтримав таку позицію
своїх довірителів і представник відповідачів, посилаючись на великий  термін пропуску позивачем  строку для подання заяви, а саме 19 років.

Відповідач в особі
Рокитнянської селищної ради Рокитнянського району Київської області, будучи
належним чином повідомленим, свого представника у судове засідання не направив,
подавши до суду натомість заяву, якою позов визнав та просив розглянути спір за
відсутності свого представника.

Заслухавши сторін,
представника відповідачів,  дослідивши
письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований
та не підлягає до задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач, а  також  ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є рідними дітьми
покійних ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які померли у 1988 році і на день своєї  смерті проживали у будинку АДРЕСА_2. Крім них
в цьому будинку на день їх смерті проживав та був прописаний ОСОБА_7, який
проживав у цьому будинку також на день своєї смерті  у 1998 році і дітьми якого є відповідачі у
справі ОСОБА_3 та  ОСОБА_2. Тобто можливо
констатувати, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті своїх батьків та
користувався спадковим будинком. Належних та достатніх доказів тієї обставини,
що позивач користувався чи розпоряджався спадковим будинком безпосередньо після
смерті своїх батьків і до 1998 року
позивач суду не навів. Не здобуто таких у судовому засіданні і з інших
джерел доказування. Дії щодо розпорядження
вказаним спірним спадковим майном позивач став вчиняти лише у 1998
році,  а саме коли ним було укладено
договір оренди цього майна, факт якого сторонами спору не оспорюється.

Викладене підтверджується
зібраними  та дослідженими у судовому
засіданні доказами, якими є:

·     Пояснення
сторін у судовому засіданні;

·     Пояснення  у
судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11;

·     Свідоцтво про право особистої власності на будівлі  від 26.05.1958 року на ім.»я ОСОБА_4;

·     Довідка Білоцерківського МБТІ від 25.05.2007 року;

·     Витяг  з будинкової
книги АДРЕСА_1;

·     Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_8;

·     Свідоцтва про народження на ім.»я  ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5;

·     Свідоцтво про смерть ОСОБА_7;

·     Договора оренди
будинку та земельної ділянки  від
28.02.2000 року та  від 09.09.1998 року.

Відповідно
до положень ст.548 Цивільного Кодексу УРСР, що втратив чинність на даний час і
який був чинним на час відкриття спадщини після смерті батьків позивача для
придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина
визнавалася належною спадкоємцеві з
моменту  відкриття спадщини.
Діями, що вказували на прийняття спадщини за ст.549 вказаного Кодексу мали бути
фактичний вступ в  управління  або
володіння  спадковим майном та
подання державній нотаріальній  конторі  за
місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Такі дії мали
бути вчиненими протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Стаття 550
цього Кодексу передбачала можливість продовження  спадкоємцеві зазначеного строку на прийняття спадщини судом при
умові визнання останнім причини  пропуску
строку  поважними.

Позаяк,
як вбачається із встановленим обставин справи, позивач ні до нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини,
ні до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини після
смерті батьків до 2007 року не звертався..

Положення
ст.1272 ЦК України передбачають, що якщо спадкоємець протягом  строку, встановленого  статтею  1270  цього
Кодексу, а це шість місяців,   не подав заяву про прийняття спадщини,  він  вважається таким, що не прийняв
її.  Частина
третя вказаної норми передбачає, що суд за позовом спадкоємця,  який пропустив строк для прийняття  спадщини
з поважної причини,   може визначити  йому
додатковий  строк,
достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом
з тим, відповідно до частини 5 Прикінцевих та Перехідних положень до Цивільного
Кодексу України  правила    книги
шостої   цього Кодексу  застосовуються до спадщини,  яка
відкрилася,  але  не
була  прийнята ніким із
спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Зважаючи,
що спадщину після смерті батьків фактично прийняв ОСОБА_7 і що не викликає у
суду сумнівів, доводи позивача про необхідність застосування до спірних
правових відносин положень чинного Цивільного Кодексу України не ґрунтуються на
законі, а тому позов не може бути задоволений із заявлених ним правових
підстав. Не знаходить суд  підстав і для
задоволення заяви позивача з огляду на положення Цивільного Кодексу Української
РСР, оскільки поважності причини пропуску строку на подання до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті
батьків позивач суду не навів.  Не навів
позивач суду також обґрунтування своїх доводів з огляду на термін відкриття
спадщини, який на переконання суду є досить великим (19 років), враховуючи
невелику віддаленість місця його проживання від місця знаходження спадкового
майна та встановлений судом факт відсутності явних перешкод у здійсненні ним
після 1988 року свого права на прийняття та оформлення спадщини чи захисту
такого свого права в судовому порядку до 2007 року.

За
викладеного суд не знаходить підстав вважати поважними причини пропуску
позивачем подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не вбачає підстав для
задоволення позову.

Керуючись  ст.ст.
548-550 ЦК Української РСР, що втратив чинність, ст.ст. 1270, 1272
Цивільного Кодексу України, ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень до
Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10,
11, 57-61, 88,  169,  212-215
ЦПК України, суд  -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні
позову  ОСОБА_1 до Рокитнянської селищної
ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути
оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя