Справа № 22ц - 231 /2007 рік                                 Головуючий у І
інстанції Курбанова Н.М.
Категорія 36                                                                                       Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем України

24 квітня- 2007 року колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого:    Ігнатолі Т.Г.

суддів:                Кочегарової Л.М., Козлова О.М.,

при секретарі Стрілецькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста
Маріуполя від 16 січня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 січня
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1аліменти в розмірі 1/6 частини із усіх видів
його доходів щомісяця, на період навчання, але не більше як до виповнення
ОСОБА_1 двадцяти трьох років, починаючий 17 жовтня 2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_2
на користь держави державне мито у розмірі 51 гривня.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати
і постановити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити позивачці в
задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість
заочного рішення, яке, на його думку, прийнято з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача - ОСОБА_3.,
яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення представника позивачки -
ОСОБА_4., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду не
підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване по суті і справедливе рішення суду
з одних лише формальних міркувань.

З позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що в 17
жовтня 2006 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та
просила стягнути на її

користь аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів доходів щомісяця, на
період її навчання. Відповідач є батьком ОСОБА_1., якій 05.09.2006 року
виповнилося 18 років. На утримання неповнолітньої позивачки відповідач
сплачував аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів, на день розгляду
справи має заборгованість по сплаті аліментів. Позивачка ОСОБА_1 навчається в
Академії управління та інформаційних технологій, за контрактом, термін навчання
- чотири роки, оплата за навчання складає 2900 гривень, без урахування індексу
інфляції. Крім того, вона також є студенткою першого курсу Маріупольського
гуманітарного університету, навчається на заочній формі навчання. Позивачка
вказала, що потребує матеріальної допомоги від батька, бо не має можливості
працювати, навчається на денному факультеті, мати не працює. Представник
позивачки в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 знаходиться на її утриманні
та утриманні бабусі, вона, як мати, сплачує навчання, купує одяг та все
необхідне для існування та навчання, надає гроші на проїзд. Батько позивачки є
працездатною людиною, мав постійну роботу, постійний заробіток та має
можливість надавати матеріальну допомогу до закінчення навчання дочки.
Представник позивачки просив стягнути з ОСОБА_2
аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, на період
навчання, до виповнення позивачці 23-х років.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що згідно свідоцтва про народження,
серія УІІ-НО №418071, виданого відділом РАГСу Орджонікідзевського району
м.Маріуполя 20.09.1988 року , ОСОБА_1,
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьком є ОСОБА_2. - відповідач по справі, а ОСОБА_4. - мати позивачки. ( а.с.6).

Згідно довідки Маріупольського державного гуманітарного університету, ОСОБА_1 навчається на
першому курсі заочного факультету за спеціальністю „Правознавство".

Згідно договору про надання освітніх послуг №212 від 20.07.2005 року,
розмір плати за навчання складає 2900 гривень на рік без врахування індексу
інфляції та оплата здійснюється кожен семестр. (а.с.16)

Навчання сплачує мати ОСОБА_1. - ОСОБА_4., що витікає з наданих квитанцій
про перерахування коштів. (а.с. 33-37 )

Згідно наданих трудових книжок, відповідач ОСОБА_2. 16 жовтня 2006 року
звільнився з ВАТ „Азовзагальмаш" за власним бажанням, на підставі ст. 38
КЗпІІ України, на облік у Центрі зайнятості не став, ОСОБА_4. не працює з 01
червня 2004 року (а.с.38-41).

ОСОБА_2. є
працездатним, на утриманні має неповнолітню дитину, інших непрацездатних
утриманців не має.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони
можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів
на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку
платника аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного
кодексу України.

Роз'яснення, наведені в п.п. 17,19,20 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу
України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, вказують на те, що вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,  батьків,
повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду батьки
можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо її дохід
набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби (ст.188
СК України). Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми
навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення
дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків
можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. З ст. 199 СК України, право
на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син,
які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
те, що ОСОБА_1
потребує допомоги і у відповідача є наявна можливість надавати таку допомогу
повнолітній дочці під час навчання, і обгрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача та його представника на те, що суд не врахував
матеріальний стан відповідача і їх заперечення проти стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_1. у зв'язку з тим, що ОСОБА_2. не
працює, у зв'язку з чим, на думку представника відповідача, не може надавати
матеріальну допомогу, колегія суддів вважає необгрунтованими тому, що суд,
приймаючі рішення, врахував, стан здоров'я та матеріальне становище
повнолітньої дочки відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, відсутність
непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне
значення для вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про
неправильне застосування норм права, які призвели або могли призвести до
неправильного рішення по справі.

З огляду на наведене, законних підстав для відмови в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції не мав.

Таким чином аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_1., яка навчається,
судом першої стягнуто з підстав передбачених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно встановив
обставини справи та відповідні їм правовідносини, дав належну оцінку
безпосередньо дослідженим і наявним у справі доказам та поясненням сторін,
правильно застосував матеріальний закон і прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог про стягнення аліментів і правильно встановив період
стягнення і їх розмір.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення
суду постановлено на підставі ст.ст. 182,188,199,200 СК України, відповідає вимогам
ст.10, 15. 60. 214, 215 ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Керуючись
ст.ст.303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2  відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 січня
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання чинності шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.