Справа
№22ц-4869/2007р.                 Головуючий в
суді 1 інстанції: Кудрявцев
Доповідач: Карайван Т.Д.
УХВАЛА

Іменем
України

13 вересня 2007 року Апеляційний суд Луганської області в
складі:

Головуючого: Карайван Т.Д.

Суддів: Медведева
A.M., Фарятьєва C.O.

При секретарі: Іщенко О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Луганську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3на ухвалу
Старобільського районного суду від 22 лютого 2005 року за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Старобільського районного суду від 30 березня 2004 року задоволені позовні
вимогиОСОБА_1 З ОСОБА_2. стягнуто на його користь суму боргу з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних в розмірі 15538,50 грн

Рішення набуло законної сили.

В лютому 2005
року старший державний виконавець Старобільського відділу ДВС звернувся до суду
з поданням про затвердження мирової угоди, яка була укладена в процесі
виконання зазначеного рішення.

Оскаржуваною
ухвалою суд затвердив мирову угоду між сторонами в процесі виконання рішення,
відповідно до якої боржник ОСОБА_2. передає у власність стягувача ОСОБА_1. в рахунок погашення заборгованості в сумі 15538,50
грн вагон-магазин
"Околиця" вартістю 15000 грн. з торговим обладнанням та
самовільно збудовані підсобні приміщення, які належать подружжю ОСОБА_2.
таОСОБА_3., та які знаходяться за адресою м.Старобільськ, вул..Нахімова, а
стягувачОСОБА_1 зобов"язується сплатити борг ОСОБА_2. перед стягувачами:
ОСОБА_4.-200 грн.,ОСОБА_5.-200 грн., ОСОБА_6.-200грн., ОСОБА_7-50грн., ОСОБА_8.-200грн.,
ОСОБА_9-150 грн. та прийняти у власність зазначене майно.

Провадження   по
виконанню   виконавчого листа
№2-489   про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1. 15538 грн.50 коп. закрив.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3. просить скасувати ухвалу суду посилаючись на порушення судом
норм процесуального права і просить повернути справу на новий розгляд до
місцевого суду.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знайшов
підстав для її задоволення.

Згідно зі ст..
11-1 ч.3 Закону України "Про виконавче провадження" сторони мають
право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого   провадження,   яка визнається   судом, оспорювати належність майна і його
оцінку, подавати письмові

2

заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо
розподілу коштів між стягувачами.

Відповідно до
ст..352 ЦПК України (1963р), який діяв на час вирішення питання про
затвердження мирової угоди, мирова угода, укладена між сторонами, або відмова
стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в
письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку
передає її до суду за місцем виконання рішення на затвердження.

Як видно з
матеріалів справи, мирова угода, яка складена між ОСОБА_2. таОСОБА_1 4 лютого
2005 року, була направлена з поданням державного виконавця до Старобільського
районного суду на затвердження 7 лютого 2005 року. Оскільки з ОСОБА_2. стягнуті
суми боргу як на користь ОСОБА_1 так і на користь інших осіб, умовою мирової
угоди було погашення ОСОБА_1 частини боргу іншим стягувачам у зведеному
виконавчому провадженні про що останні не заперечували. Розмір сум, які
підлягають сплаті був обумовлений мировою угодою. Остання підписана як
боржником і стягувачем так і дружиною боржникаОСОБА_3. Вартість майна , яке
передавалося ОСОБА_1. визначена за погодженням сторін.

Наслідки
затвердження мирової угоди учасникам виконавчого провадження були роз'яснені.

За таких
обставин, враховуючи, що зазначеною мировою угодою нічиї права та законні
інтереси не порушуються, суд відповідно до закону мав всі підстави затвердити
зазначену мирову угоду.

ДоводиОСОБА_3.,
викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують
висновку суду і не дають підстав для виводу, що судом при розгляді справи
порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального
права.

ПосиланняОСОБА_3.
на тиск, який нібито здійснювався ОСОБА_1 на неї з метою укладення мирової
угоди і відібрання майна не відповідають дійсності, оскільки, як видно з
матеріалів справи суд вже двічі затверджував мирову угоду, першу в 2004 році,
зазначеного змісту, і обидві були підписаніОСОБА_3.

З протоколу
судового засідання видно, щоОСОБА_3., ОСОБА_2. не заперечували проти
затвердження мирової угоди. В порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1.
за заявоюОСОБА_3. відмовлено з підстав ст..6 п.2 КПК України.

З урахуванням
наведеного апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись
ст..ст..307,312,314,315 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити. Ухвалу Старобільського районного
суду від 22 лютого 2005 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення,
та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.