УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Житомирської області у складі:

головуючого - судді                              Широкової Л.В.

суддів:                                                   Жизневської А.В.,Худякова A.M.

при секретарі

з участю:                                                Забеліній О.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні жилим будинком та припинення права власності, -

встановила :

У квітні 2006 року позивачі звернулися до суду з позовом про усунення
перешкод у здійсненні права користування та розпорядження
частиною будинку та земельної ділянки, просили суд ухвалити рішення про задоволення вказаних позовних
вимог. В обґрунтування позову зазначали, що вони є власниками 5/6 часток житлового будинку АДРЕСА_1. Власником 1/6 частини даного житлового будинку
є відповідачка. На протязі семи років відповідачка
перешкоджає їм у користуванні будинку та земельної ділянки.

9 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
подали до суду додаткову позовну
заяву в якій просили суд розділити спірний будинок. Оскільки
частка в спірному будинку відповідачки незначна (1/6 частина), а виділити в
натурі належну їй частку неможливо, просили суд виділити їм будинок зі сплатою ОСОБА_3
грошової компенсації.

В процесі розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги, просили суд ухвалити рішення, яким припинити
право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку у спільній
власності.

Рішенням Житомирського районного суду від 24 травня 2007 року в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні
власним майном та розділ будинку відмовлено.

2

Додатковим рішенням Житомирського районного
суду від 16

липня 2007 року
в позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/6

частину будинку АДРЕСА_1

району та області відмовлено.

Не погоджуючись
з даним рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду
першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних
вимог. Посилаються на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права. Вважають, що суд не дав належної правової оцінки зібраним
по справі доказам та неправильно застосував ст. 365 ЦК України.
Зазначають, що частка будинку, яка належить відповідачці є незначною, що
підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи та
правовстановлюючими документами на спірний будинок, не може бути виділена в
натурі, є неподільною і спільне володіння та користування вказаним будинком в
зв'язку з цим є неможливим, а тому припинення права на частку у спільному
будинку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, яка членів сім'ї
немає.

Перевіривши
законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню  з таких
підстав.

Відповідно до
вимог ст.365 ЦК України, суд може задовольнити позов співвласників про
припинення права спільної часткової власності того із співвласників, який бажає
виділити свою частку у спільному майні, або в інших випадках за умов, якщо:
частка є незначною і не може бути виділена в натурі;річ є не подільною; спірне
володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдаватиме
шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Як вбачається з
матеріалів справи позивачі є співвласниками 5/6 часток житлового будинку
АДРЕСА_1, а відповідачка І/б частини.

Відмовляючи
позивачам у задоволенні позову в частині припинення права відповідачки на 1/6
частину в домоволодінні по АДРЕСА_1, суд першої інстанції правильно виходив з
того , що остання іншого житла не має. Посилання апелянта на те, що
відповідачка проживає у своїх батьків, за якими доглядає, не може свідчити про
забезпечення її житлом.

Крім того,
відповідно до ч.2ст.365 ЦК
України, суд може постановити рішення про припинення права особи на частку
у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки
на депозитний рахунок суду. В матеріалах справи відсутні дані щодо внесення
позивачами таких коштів. Посилання апелянта на те, що вони суду пред'являли
квитанцію про сплату таких коштів, матеріалами справи не підтверджується, в
переліку додатків до позову про припинення права відповідачки на частку у спільному майні /а.с.102/, не значиться.

Оскільки суд на
виконання вимог закону 16.07.2007 року постановив додаткове рішення /а.с.137/,
довід апеляційної скарги про не вирішення позову про припинення права
відповідачки у

3

спільному майні не може бути підставою для
скасування судового рішення.

Судом першої інстанції при розгляді справи, обставини, на які містяться
посилання в апеляційній скарзі, перевірялись. Висновки суду щодо відмови в задоволенні заявлених вимог ґрунтуються на доказах, наданих сторонами, їх правова
оцінка ф сумніву не викликає. До правовідносин, які складися між сторонами у зв'язку з виникненням спору,
правильно застосовані норми матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,
-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 24 травня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного суду України протягом двох місяця з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Справа № 22ц/1835                                  Головуючий у суді 1-ї інстанції Єзерська І.В.

Категорія 2           Доповідач Широкова Л.В.