overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Дело№2-1357/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                                                                   смт
Нижньогірський

Нижньогірський районний суд Автономної Республіки Крим, у складі:

Головуючого                             - судді Чернецької
В.В.

при секретарі                                           - Яновій Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт Нижньогірському справу за позовом ВАТ
«Крименерго» у особі Нижньогірського РЕМ
до ОСОБА_1 про стягнення заподіянного збитку,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заподіянного збитку у розмірі 4853
грн 89 коп, мотивуючи свої
вимоги тим, що він будучи споживачем електричної енергії відпускаємою
Нижньогірським РЄМ на підставі особистого рахунку НОМЕР_1, здійснював
користування електричною енергією поза обліком. Згідно актів № 035633 від 14 лютого 2005 року, №037485 від 14 березня 2005 року та №042788 від 30 травня 2005 року Адаменко
здійснював користування електроенергією шляхом накиду проводу на введення, чим
спричинив шкоду на суму 4853,89
грн.

У судовому засіданні представник ВАТ «Крименерго»
Нижньогірського РЕМ на позовних
вимогах наполягав й просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що
користувався електричною енергією поза обліком з приводу скрутного
матеріального становища його сім,ї.

Заслухавши
думку представника позивача, відповідача
суд дійшов висновку, про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно актів №
035633 від 14
лютого 2005 року, №037485 від 14 березня 2005 року та №042788 від 30 травня 2005 року в ході
перевірки дотримання ОСОБА_1 правил користування електроенергією було
встановлено порушення - користування
електроенергією шляхом накиду проводу на введення.

Розрахунками техніка абонентської служби Нижньогірського РЕМ підтверджується
розмір збитку, заподіяному позівачу у суммі 4853 грн.89
:соп.

Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на
користь позивача судови витрати: держмито у сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-техничне забезпечення
розгляду справи у сумі 30 грн.

На підставі ст.26 Закону України «Про електроенергетику»
ст.509,526,1166,1168 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,60,213-215
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Крименерго» збиток, заподіяний
неврахованим користуванням електричною енергією в розмірі чотири тисячи
вісімсот п,ятдесят три гривни 89
копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Крименерго» сплачене державне мито у
розмірі 51грн та витрати на інформаційно-техничне забезпечення у розмірі 30 гривен.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви через Білогірський районний суд Автономної Республіки Крим.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на
подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа  №
РІШЕННЯ І  М"Я
М    УКРАЇНИ

26  квітня  2007 року
Снігурівський  районний  суд
Миколаївської  області  в складі: головуючого  - судді  КРІЛЬ  М.Д.

при  секретарі  Могила 0.0. розглянувши  у відкритому  судовому  засіданні в  залі  суду в  м.Снігурівка  справу за позовом

ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про      стягнення  аліментів на  утримання  неповнолітньої  дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.   в  квітні 2007  року звернулася  в  суд з  даним  позовом.
В  заяві послалася  на  те,   що  з  1989  року перебуває  в  шлюбі з  відповідачем,   від спільного проживання  має  сина:
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.   В даний  час  дитина проживає  разом з  нею  та знаходиться  на  її матеріальному  утримані,   відповідач матеріальної  допомоги на  утримання  дитини не  надає,   а тому  просить  стягнути з відповідача  аліменти  в розмірі  1/4 частки заробітку   (доходу).

В судовому  засіданні  позивачка позов  підтримала.   Суду пояснила,   що  з  07 жовтня  1989  року перебуває  в  шлюбі з  відповідачем.   Від подружнього  життя  має сина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.   З грудня  2006 року  з  відповідачем разом  не проживає  і  з цього  часу  дитина проживає  з  нею та  перебуває  на  її матеріальному  утримані,   відповідач матеріальної  допомоги  на дитину  не  надає, а тому  просить  стягнути з  нього  аліменти.

Відповідач  позов визнав,   згоден  на сплату  аліментів  в розмірі  1/4 частки заробітку
(доходу).

Дослідив докази,   суд  встановив слідуюче.

Позивачка  та  відповідач перебувають  у  шлюбі з  07  жовтня  1989  року.   Від подружнього  життя  сторони мають  сина  ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,   що стверджується  свідоцтвом  про народження  за  НОМЕР_1 ,   виданого  19  жовтня  1990 року  Нововасилівською  сілською радою  Снігурівського  району
Миколаївської області.

З грудня  2006 року  сторони  разом не  проживають,   з цього  часу  дитина проживає разом  з  позивачкою та  перебуває  на  її  матеріальному утримані,   відповідач матеріальної  допомоги  на дитину  не  надає.

Згідно  ст.180
СК  України  батьки забов"язані  утримувати  дітей до  досягнення ними  повноліття.

Так як  вимог  даного закону  відповідач  не дотримується,   то  позов є обгрунтованим  і  підлягає до  задоволення.

Керуючись  ст.ст.10,60,212-215  ЦПК  України,   суд,-

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1 задовільнити  повністю.   Стягнути з  ОСОБА_2,   ІНФОРМАЦІЯ_2,   уродженця та  мешканця АДРЕСА_1,  не працюючого, аліменти  на  користь
ОСОБА_1 на  утримання  сина:
ОСОБА_3,   ІНФОРМАЦІЯ_1,   в розмірі  1/4
(одної  четвертої) частки  заробітку  (доходу),   але не  меньше  ніж  ЗО  % прожиткового мінімуму  для дитини  відповідного віку,   починаючи  з  03 квітня  2007 року,   до  його повноліття.

Стягнути  з
ОСОБА_2 на  користь  бюджету органа  місцевого самоврядування  судовий  збір в  сумі  51  грн.   та  07  грн.   50 коп.  витрат  з інформаціно-технічного  забезпечення розгляду  справи.

Заява  про  апеляційне оскарження  може  бути подана  на  протязі 10  днів  з  часу проголошення  рішення, після  чого  -  апеляційна скарга  до  апеляційного суду Миколаївської  області  на протязі  20 днів  з  часу подання  заяви  про апеляційне оскарження.
Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22 ц-8892007р.                                     Головуючий
Категорія  18                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

27
червня  2007 року  колегія судової палати з цивільних

справ
Апеляційного суду міста Севастополя  у
складі:

головуючого                           - Клочка В.П.

суддів                                                  -
Володіної Л.В., Сундукова В.М.

при
секретарі                                     - Федоніні Є.О.

за участю                                            -
представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі заяву ОСОБА_1 про
поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду Нахімовського
району міста Севастополя від 27 квітня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням     місцевого     суду
Нахімовського     району м.  Севастополя
від 27  квітня 2007 року   позов ОСОБА_2 задоволений.

Відповідач
ОСОБА_1 не погодившись з рішенням суду звернувся 16.05.2007 року з заявою про
апеляційне оскарження, а 31.05.2007 року з апеляційною скаргою та одночасно
просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що
строк ним пропущений з поважних причин, оскільки коли оголошувалось рішення
відповідач присутній не був, а копію рішення отримав 22.05.2007 року.

Заслухавши
пояснення представника відповідача, яка просила поновити строк на апеляційне
оскарження, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, судова
колегія вважає, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження
підлягає задоволенню.

З
матеріалів справи вбачається, що 27.04.2007 року при оголошенні рішення
відповідач та його представник присутні не були, копію рішення відповідач
отримав 22.05.2007 року (а.с.45), а тому судова колегія вважає, що строк на
апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

У
зв'язку з висловленим судова колегія вважає можливим поновити ОСОБА_1 строк на
апеляційне оскарження рішення місцевого суду Нахімовського району міста
Севастополя від 27 квітня 2007 року.

Керуючись  ч. 1, 3 ст.294 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Поновити строк
на апеляційне оскарження рішення місцевого суду Нахімовського району міста
Севастополя від 27 квітня 2007 року. Ухвала оскарженню не підлягає
Справа № 22-ц- 393/07                               Головуючий у 1
інстанції Пушкарчук В.П.
- 34                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

16 травня 2007 року                                                                         місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді Шевчук Л.Я.,

суддів Свистун
О.В., Подолюка В.А.,

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю:

позивача -
ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відмову від дітей за апеляційною  скаргою
позивача ОСОБА_1  на ухвалу судді
Луцького міськрайонного суду від 23 березня 2007 року.

Особи, які
беруть участь у справі: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Луцького міськрайонного суду від 23
березня 2007 року, якою відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відмову від дітей.

В
поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі позивач, покликаючись на порушення норм
процесуального права, просить скасувати ухвалу судді Луцького міськрайонного
суду від 23 березня 2007 року.

Апеляційну
скаргу позивача слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Із
матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій
зазначає, що він відмовляється від своїх дітей - дочки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3
з мотивів неприязних стосунків, що виникли між ними.

Відповідно
до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому
Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду не за захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в своїй заяві відмовляється від
дітей.

Разом з
тим, як це передбачає ч.3 ст. 155 Сімейного кодексу України, відмова батьків
від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Таким чином, дана позовна
заява не підлягає розгляду в судах
в порядку цивільного судочинства, а тому суддя підставно відмовив у
відкритті провадження в даній справі.

Доводи
апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали, яка постановлена з
додержанням вимог закону.

Керуючись ст.
ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У ХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Луцького міськрайонного суду
від 23 березня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.
Справа №33ц- 578 кс/07                                         Головуючий
у першій інстанції Косова
Категорія 57                                                                          Суддя
- доповідач Кутова Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24    вересня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області

в складі: Лисенка
П.П., ДаниловоїО.О., Кутової Т.З.,

розглянувши в
попередньому   судовому засіданні в м.
Миколаєві   цивільну

справу за
позовною        заявою

ОСОБА_1    до
ОСОБА_2   про поділ спільного майна
подружжя

за касаційною
скаргою

ОСОБА_1
на        рішення                                                        апеляційного
суду

Кіровоградської області від   14
вересня    2005 р.,

встановила:

В червні 2004
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя. Також позивачка просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля «Опель-Омега», та стягнути на її користь в порядку
розподілу майна 10360 грн. грошової компенсації половини його вартості, а також
поділити інше майно нажите в період шлюбу.

В зустрічному
позову ОСОБА_2 просив поділити інше майно - предмети домашнього вжитку, набуті
за час шлюбу.

Ухвалою
районного суду від 10 лютого 2005 року затверджено мирову угоду між сторонами
стосовно поділу     сумісно нажитого
майна   окрім автомобілю.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля виділені в
окреме провадження і ухвалою суду від 3 лютого 2005 року   провадження по даній справі закрито в
зв'язку з відмовою від позову.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 збільшивши позовні вимоги просила стягнути на її користь
компенсацію половини вартості спірного автомобіля в сумі 29401 грн. 12 коп.
відповідно до висновків експертизи.

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 7 червня 2005 року позов
задоволено частково, на користь позивачки з відповідача стягнуто 17376 грн. 06
коп.

Рішенням
апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2005 року вказане
рішення районного суду змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн.
компенсації за автомобіль.

В касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення апеляційного суду  скасувати та залишити в силі   рішення місцевого суду.

Відповідно до
ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

2

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, дійшла висновку, що справа підлягає призначенню до судового
розгляду, оскільки доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що судами
при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального
права, що могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 333, 336, 341 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону
України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя призначити до
судового розгляду на 2 жовтня 2007року о 10-00 годині.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

18 червня 2007 року                                   м.  Донецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Червинської М. Є.,

Шевченко В.Ю.,  Висоцької B.C.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1на ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 11 травня 2004 року,
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва
від 14 жовтня 2004 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення суми
за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Деснянського районного суду м.  Києва від
18 листопада 2003 року позовні вимоги ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення суми за
договором позики задоволені.

В
березні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення
Деснянського районного суду м.  Києва від
18 листопада 2003 року,  яка 11 травня
2004 року ухвалою того ж суду з підстав ,
передбачених  ст. . 85 ЦПК України залишена без
розгляду.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 14 жовтня
2004 року ухвала суду першої інстанції залишена без зміни.

В
касаційній скарзі відповідач ОСОБА_1. просить скасувати ухвалу апеляційного
суду та ухвалу суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та
невірне застосування норм матеріального та процесуального закону.

Колегія
суддів дійшла до висновку,  що підстави
для перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Справа № 33ц-
1014 кс 07

Доповідач
Червинська М. Є.

Оскаржувані
судові рішення постановлені із додержанням норм процесуального та матеріального
права,  доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду.

Відсутні і
передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи  з
наведеного,    колегія  суддів
вважає  за  необхідне
відмовити  у задоволенні
касаційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.    332,  336,
337 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Ухвалу   Деснянського районного суду   м.
Києва від 11 травня 2004 року   та
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 14
жовтня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 4 » вересня
2007 р.                                                                                         м.
Чернівці

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Чернівецької області Перепелюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 16 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на
дитину -

встановила:

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 липня 2007 року
задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання
малолітнього ОСОБА_4 та стягнення аліментів на нього.

4.1 ст. 294 ЦПК України передбачає, що заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 16 липня 2007р. подано 26 липня 2007р., тобто в
межах строку на подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційну скаргу
подано 16 серпня 2007р., тобто за межами строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строку при відсутності заяви про
поновлення строку, залишаються без розгляду.

Апелянт не подала суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження
рішення суду із зазначенням причин його пропуску, тому її апеляційна скарга
залишається без розгляду.

Вказане не перешкоджає апелянту подати заяву про поновлення строку на
апеляційне оскарження рішення суду, вказавши причини його пропуску.

Керуючись ст.294
ЦПК України, суддя, -

Справа № 22ц-702

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2 на рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 16 липня 2007 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її постановления,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.
Справа №2-1905
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2007 року                                                     м.
Макіївка

Гірницький
районний суд м. Макіївки

у
складі:

головуючого судді                                           Мірошниченко
М.А.

при секретарі                                                   Гаврюхіної
О.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Макіївки цивільну справу за позовною
заявою КП «Житловик-4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній
платі,

ВСТАНОВИВ:

У квітня
2007 р. КП «Житловик-4» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по квартирній платі, зазначаючи, що відповідач своєчасно не
сплачує за квартирну плату, сума бору складає - 1122 грн. 25 коп.

Представник
позивача у судове засідання на 27.06.2007 р. не з'явилася, про час і місце
судового засідання повідомлялася належним чином.

На
20.07.2007 р. представник позивачка повторно у судове засідання не з'явилася,
будучи належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, причини
своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у відсутності
представника позивача не подавав.

Таким
чином, в силу ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає що представник позивача
повторно не з'явилася до суду без поважних причин.

Відповідно
до вимог ч.3 ст. 169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не
повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Керуючись
ч.3 ст. 169, ч.2 ст.77, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну
заяву КП «Житловик-4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній
платі - залишити без розгляду.

Роз'яснити
позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були
підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня
винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом
10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.