Справа №22-ц-1812/07                Головуючий суду 1   інстанції Мартинов О.О.
12                                  Доповідач
апеляційного суду   Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем    України

5 жовтня
2007 року колегія суддів   судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів - Шолох
З.Л.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,  за
участю:

·
позивача ОСОБА_1,

·
відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши   у відкритому   судовому
засіданні   у м.  Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на     рішення   Первомайського міськрайонного суду   Миколаївської області від 27 червня 2007
року у справі за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною та застосування наслідків її недійсності,

встановила:

В квітні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2  про визнання угоди купівлі - продажу
недійсною та застосування наслідків її недійсності.

Позивач
зазначав,  що 19 грудня 2000 року уклав з
відповідачкою угоду про купівлю належної їй земельної частки (паю),  розміром 5, 92 умовних кадастрових
одиниць,  в КСП „Нива" с Тарасівка
Первомайського району.

В
порушення чинного земельного законодавства про заборону такого відчуження,  він в той же день передав відповідачці 20 160
грн. за вказану земельну ділянку,  про що
вона видала йому розписку.

Як
вказував позивач,  на виконання умов
зазначеного договору 21 вересня 2001 року відповідачка видала йому в
нотаріальній конторі доручення на розпорядження її майном строком на три роки.

Будучи
одночасно засновником ПСП „Аграрник",
він користувався спірною земельною ділянкою під виглядом договору оренди
земельної частки (паю). В березні 2006 року оформив державний акт на право
власності на земельну ділянку на ОСОБА_2
та запропонував їй переоформити договір оренди,  однак вона відмовилася.

Посилаючись
на викладене та укладення угоди в порушення вимог закону,  позивач просив визнати недійсними вказану
угоду купівлі - продажу та доручення,
видане відповідачкою на його ім'я,
строк дії якої закінчився в 2004 році.

А також
враховуючи те,  що відповідачка стала
власницею земельної ділянки та користується нею,  просив стягнути з неї на його користь 20 160
грн.

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2007 року
позов задоволено.

В
апеляційній скарзі відповідачка,
посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду,  просила його скасувати та постановити
нове,  яким   відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши законність та обгрутованість
судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає   з наступних підстав.

Суд
повно та всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку доказам по справі і прийшов до вірного висновку про
недійсність угоди купівлі - продажу земельної частки.- (паю),  вчиненої між позивачем та відповідачкою 19
грудня 2000 року всупереч вимог п.15 розділу X „Перехідних
положень" ЗК України про заборону вчинення такої угоди. Тому,  правомірно застосував наслідки недійсності
такої угоди,  передбачені  ст.  48
ЦК України 1963
року,  повернувши кожній стороні отримане
за угодою.

Зазначена угода,  з моменту її
укладення,  не породжує для сторін
юридичних прав та обов'язків,  тому до
спірних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК України 1963
року. Із мотивувальної частини рішення районного суду вбачається,  що судом фактично застосовані вимоги  ст.  48
ЦК України 1963
року,  однак він помилково послався на
норми ЦК України
2003 року,  який набрав чинності з 1
січня 2004 року. А тому,  на думку
колегії суддів,  враховуючи конкретні
обставини справи таке посилання не може бути підставою для скасування судового
рішення,  яке по суті є правильним і
справедливим.

Доводи
апеляційної скарги на шахрайські дії з боку позивача при написанні
відповідачкою розписки про отримання грошей за земельну частку (пай)
необгрунтовані,  оскільки не
підтверджується належними та допустимими доказами. Наявні у справі докази
оцінені районним судом з дотриманням вимог
ст.   ст.  58,
59,  212 ЦПК України.

Не
заслуговують на увагу і посилання відповідачки на пропуск позивачем строку
позовної давності,  так як позовна
давність не поширюється на угоди,
недійсність яких встановлена законом,
оскільки порушення закону триває і має місце і на час звернення до суду.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315   ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.