Справа № 22-ц-2753 2007 р.          Головуючий
1 інстанції - Щербань С.  Г.
- житлова                        Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного
суду

Харківської
області в складі:

Головуючого
:                   Табачної Н. Г.

Суддів :                                Коровіна С.
Г., Зазулинської Т.
П.

При секретарі:               Коваленко
Д. С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні
в м.  Харкові цивільну справу за позовомОСОБА_1
до виконавчого комітету Червонозаводської районної в м.  Харкові ради про визнання права користування
жилим приміщенням і зустрічним позовом виконавчого комітету Червонозаводської
районної в м.  Харкові ради доОСОБА_1 про
виселення,  за апеляційною скаргою
виконавчого комітету Червонозаводської районної в м.  Харкові ради на рішення Червонозаводського
районного суду м.  Харкова від 20 березня
2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2005
року позивачка ОСОБА_1звернулася
до суду з вищевказаним позовом.

Вона
посилалася на те,  що з дня народження
проживає в квартиріАДРЕСА_1

Має двоє
неповнолітніх дітей.

Квартира
являється комунальною.

Її
сім"я займає в квартирі три кімнати. Згідно поверхового плану це кімнати
7-1 площею 11, 3 квадратних метри,  7-2 -
18, 6 квадратних метри і АДРЕСА_2 - 19, 5 квадратних метри.

Вхід в
її квартиру 7-2 здійснюється через приміщення 7-1,  яке у встановленому порядку їй не надано.

Надати це
приміщення відповідач відмовився.

Позивачка
просила визнати за нею право на зазначене приміщення.

Вподальшому
вона свої вимоги уточнила. Вказувала,  що
проживала в квартирі АДРЕСА_1 з батьками. В 1999 році батьки отримали нову
квартиру і право користування цією квартирою втратили. Вона залишилася
проживати в ній з двома малими дітьми 1998 року народження.

Ще з
того часу,  коли вона проживала в квартирі
з батьками в їх користуванні була спірна неізольована кімната,  площею 11, 1 квадратних метри,  з якої здійснюється вхід до кімнат,  наданих у встановленому законом порядку і яка
складається з двох кімнат. За спірну кімнату батьки,  а потім і деякий час вона здійснювали
комунальні платежі.

Крім
цього,  вона перебуває на обліку на
отримання житла як мешканець старого будинку і користується правом
первочергового отримання житла. Однак її черга на отримання житла ще не
підійшла.

Позивачка
просила визнати за нею право користування суміжним неізольованим жилим
приміщенням 7-1 і 7-1 А,  загальною
площею 11, 1 квадратних метри на підставі
ст.  54 ЖК України.

Відповідач
звернувся з позовом про виселення позивачки зі спірної кімнати.

Ухвалою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 20 грудня 2006 року позовні вимоги сторін об"єднані в
одне провадження.

Відповідач
зазначав,  що спірна кімната являється
ізольованим жилим приміщенням в комунальній квартирі,  площею 11, 3 квадратних метри. В ній свого
часу мешкали інші особи і у зв"язку з їх вибуттям в 1982 році особовий
рахунок на оплату було закрито. З того ж часу в цій кімнаті ніхто не мешкає.

Доводи
позивачки про оплату нею спірної кімнати і про те,  що вона являється неізольованою,  через яку здійснюється вхід до її
кімнат,  не відповідають дійсності.

Відповідач
просив виселити позивачку зі спірної кімнати.

Рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 20 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. В
задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Відповідач
рішення суду оскаржує,  просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог та
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Він
вважає,  що при вирішені спору судом
порушено норми матеріального і процесуального права і зроблено необгрунтовані
висновки.

Перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  судова колегія
дійшла наступного.

Відповідно
до вимог  ст.  309 ЦПК України за результатами розгляду
апеляційної скарги рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення апеляційним судом з підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи та порушення або неправильного застосування норм
матеріального або процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1,  визнаючи за нею право користування спірною
жилою кімнатою і відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виселення
позивачки,  суд виходив з того,  що кімната АДРЕСА_1-1 являється неізольованим
приміщенням.  Воно складається з двох
кімнат,  загальною площею 11, 1
квадратних метри (7-1 і 7-1 А). Через приміщення 7-1А здійснюється вхід до
кімнат 7-1 і 7-2. позивачка перебуває на квартирному обліку як така,  що потребує поліпшення житлових умов і тому
на підставі  ст.  54 ЖК України право на спірне суміжне жиле
приміщення має бути визнано за нею.

Доводи ж
відповідача про те,  що ОСОБА_1 самостійно
зробила перепланування квартири не можуть бути прийняті до уваги тому,  що на їх підтвердження не надано ніяких
доказів. До того,  з 1983 року в це
приміщення офіційно ніхто поселений не був.

З такими
висновками погодитися не можна тому,  що
вони не містяться на законі та наданих доказах

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка ОСОБА_1  проживає з двома неповнолітніми дітьми в комунальній
квартирі АДРЕСА_1 і являється наймачем кімнат АДРЕСА_1-2,  площею 18, 6 квадратних метри та
АДРЕСА_2,  площею 19, 5 квадратних метри.

Згідно
поверхового плану будинку вхід в нього веде до коридору загального
користування,  а з коридору до жилих
кімнат. Кімнати розташовані по одній стороні. До кожної кімнати через коридор
загального користування є свій вхід.

Кімнати
розташовані в такій послідовності : АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1-2, АДРЕСА_1-1.

Тобто,  спірна кімната розташована в самому кінці
коридору загального користування,  за
кімнатами,  наймачем яких являється
позивачка,  з самостійним входом до неї.

Вказане
свідчить про те,  що вхід позивачкою до
кімнат,  наймачем яких вона являється і
які розташовані перед спірною кімнатою,
здійснюватися не може.

Одже її доводи
являються необгрунтованими і до уваги прийняті бути не можуть.

Не
можуть бути прийняті до уваги також і її доводи про те,  що спірна кімната являється неізольованою і
повинна бути надана їй,  як такій що
потребує поліпшення житлових умов в порядку
ст.  54 Житлового Кодексу України.

Будь-яких
доказів тому,  що спірна кімната є
неізольованою матеріали справи не містять.

Згідно
поверхового плану спірне приміщення являється ізольованим і до 1982 року
знаходилося в користуванні іншої сім'ї. В 1982 році особовий рахунок на його
оплату було закрито.

Виготовлений
позивачкою в процесі слухання справи поверховий план за фактом зробленого нею
переобладнання належним доказом по справі не являється.

Не
надано доказів і тому,  що позивачка
потребує поліпшення житлових умов саме на підставі зазначеної норми закону.

На
законних підставах вона являється наймачем 2 кімнат,  площею 18, 6 і 19, 5 квадратних метри, склад
її сім"ї складається з 3 осіб і при наданні їй жилого приміщення площею
11, 3 квадратних метри розмір жилої площі буде перевищувати розмір жилой площі на кожного
члена сім"ї встановлений законом.

На квартирному обліку ж позивачка перебуває
тому,  що будинок,  в якому вона мешкає,    визнано вітхим,  він потребує реконструкції,  тому його мешканці мають бути виселені з нього.
У зв"язку з чим позивачка перебуває на обліку на першочергове отримання
житла.

Данні   обставини
не   мають   впливати
на   вирішення   спору
про   визнання   права користування позивачкою спірною
кімнатою на підставі  ст.  54 ЖК України. Не заселення спірної кімнати
протягом тривалого часу правовою підставою для надання її позивачці в
порядку  ст.  54 ЖК України також не являється.

Таким чином
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового.

На підставі
викладеного позовні вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають,  а
зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.   ст.
303,  304,  307,
309,  313,  314,
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну   скаргу
задовольнити.   Рішення   Червонозаводського   районного
суду   м. Харкова від 20 березня
2007 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

ОСОБА_1   в   задоволенні
позовних   вимог   до
виконавчого   комітету
Червонозаводської районної в м.  Харкові
ради про визнання права користування жилим приміщенням відмовити.

Позовні вимоги
виконавчого комітету Червонозаводської районної в м.  Харкові ради задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з кімнати
АДРЕСА_1-1 жилою площею 11, 3 квадратних метри квартириАДРЕСА_1

Рішення
набирає законної сили негайно,  але може
бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом 2 місяців.