Справа № 22ц-504/2007 рік                              Головуючий у І
інстанції Шатілова Л.Г.
34                                                                                     Доповідач
УХВАЛА

іменем України

31   травня
2007   року   колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого   Дяченко В.М.,

суддів    Меленчук B.C., Козлова О.М.,

при
секретарі Фік К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист інтересів неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області
від 13 квітня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2007
року позов    ОСОБА_1 задоволено.

Визнано
відмову ОСОБА_3 про дачу згоди від імені дочки. ОСОБА_2, зробити обмін 1/4
частини двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 52.8 кв.м.,
житловою площею 27.4 кв.м.. на 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2,
загальною площею 44.2 кв.м. житловою площею 26.9 кв.м, в будинку АДРЕСА_2
необгрунтованим і дозволить позивачці здійснити даний обмін на користь
малолітньої дочки.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати і направити новий
судовий розгляд, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають нормам
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідача і його представника, які просили
задовольнити апеляційну скаргу, заперечення позивачки і її представника, які
просили апеляційну скаргу відхилити, думку представника органу опіки та
піклування, яка просила залишити рішення без змін, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

З
позовної заяви, пояснень сторін та матеріалів справи видно, що позивачка і
відповідач є батьками неповнолітньої ОСОБА_2, 07.06.2003 року народження. 29
вересня 2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після
розірвання шлюбу їх неповнолітня донька залишилась проживати з позивачкою.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.06.2006 року ОСОБА_1.
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності
належить в рівних долях квартира АДРЕСА_1, загальною площею 52.8 кв.м, житловою
площею 26,9 кв.м., в будинку №108 по вул.Урицького в м. Маріуполі. Вони з
неповнолітньою ОСОБА_2 бажають обміняти свої частини двокімнатної квартири за

вказаною адресою
на частини двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44.2 кв.м, житловою
площею 26,9 кв.м, в будинку №58 по проспекту Маршала Жукова в м.Маріуполі.
Відповідач заперечує проти вказаного обміну.

Рада
опіки і піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської Міської ради
07.02.2007 року розглянула питання про відмову батька ОСОБА_2 на дозвіл зробити
обмін і клопотала перед колегією Жовтневої районної адміністрації про дозвіл
ОСОБА_2 зробити вказаний обмін за наявності згоди батька неповнолітньої ОСОБА_2

Позивачка,
яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки, не отримавши зі оди відповідача
на цей обмін, звернулася до суду з позовом до відповідача про захист інтересів
дочки ОСОБА_2 і просила визнати його відмову дати згоду на обмін неповнолітньою
дочкою її частини квартири такою, що є необгрунтованою.

Задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст.ст. 154. 155 СК
України мати має право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини,
а здійснення відповідачем батьких прав не грунтуватися на повазі до прав
дитини, і. беручи до уваги те, що при обміні враховуються інтереси дитини, суд
прийшов до правильного висновку про необґрунтованість відмови відповідача, яка
суперечить інтересам дитини, і дозволив позивачці від імені її неповнолітньої
дитини здійснити обмін її частини житла без згоди відповідача.

Посилання
відповідача та його представника на те, що суд не з'ясував екологічний стан в
районах теперішнього і майбутнього мешкання дитини, не встановив місце навчання
позивачки і розклад її занять, а також те, що позивачка перешкоджає відповідачу
спілкуватись з дитиною і те, що він не бачив квартири, в якій буде проживати
його дочка, колегія суддів до уваги не приймає тому, що ці обставини не мають
істотного значення для вирішення справи і не стосуються майнових і житлових
прав дитини, яких торкається цей спір.

Інші
доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування норм права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення
суду не суперечить ст.ст.11,17ч.3 Закону України „Про охорону дитинства",
ст.ст.4.6 Закону України „Про органи і служби у справах дітей та спеціальні
установи для дітей", не порушує інтересів дитини в фізичному, духовному,
інтелектуальному, культурному, соціальному розвитку, не погіршує її матеріальне
забезпечення і санітарно-гігієнічні та побутові умови, не завдає шкоди її
фізичному та розумовому розвитку, не порушує майнових та житлових прав дитини.

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно встановив обставини
справи та відповідні їм правовідносини, дав належну оцінку безпосередньо
дослідженим і наявним у справі доказам та поясненням сторін, правильно
застосував матеріальний закон і прийшов до обгрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване по суті справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

З
урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування або зміни немає.

Підстав,
передбачених ст.311 ЦПК України, для направлення справи на новий судовий
розгляд в апеляційній скарзі не наводиться, і такі обставини не випливають з
матеріалів справи.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної
інстанції.