Справа №33ц-96кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 травня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Буренкової
К.О.,  ДовжукТ.С,  Козаченка В.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві справу за позовом Приватного підприємства „Елфі" м.  Миколаєва (далі - ПП „Елфі") до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та відділу державної
виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції (далі -
Бобринецька ДВС) про визнання права власності на майно та звільнення його з-під
арешту,

за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 08 квітня 2004 р. та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 05 серпня 2004 p.,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
2004 р. ПП
„Елфі" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 та Бобринецької ДВС про визнання
права власності на 63 т.
насіння соняшника,  яке знаходилось на
зберігання у ТОВ „Сортнасінницьке підприємство м.  Бобринця" та звільнення його з-під
арешту,  накладеного Бобринецькою ДВС.

Рішенням
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2004 p.,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 05 серпня 2004 p.,  позов був повністю задоволений.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені по справі судові рішення
та направити справу на новий розгляд,
посилаючись на неповне з'ясування судами обставин справи,  невірну оцінку зібраних доказів,  неправильне застосування норм матеріального
права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія суддів дійшла
висновку,  що підстави для перегляду
оскаржених судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що 02 жовтня 2003 р. між ПП
„Елфі" та ОСОБА_1 був укладений договір про постачання насіння соняшнику
врожаю 2003 р. в кількості
63 т. В той же
день,  для підтвердження виконання цього
договору,  сторонами був підписаний акт
приймання-передачі вказаної кількості соняшнику та проведення покупцем повного
розрахунку за отриманий товар.

Задовольняючи
позов,  місцевий суд,  з урахуванням фактичних обставин справи,  вірно виходив з того,  що п. 7.1
указаного договору передбачено перехід права власності на товар в момент
повного розрахунку покупця з постачальником,
а тому обґрунтовано,  відповідно
до вимог  ст.  48
Закону України „Про власність" від 07 лютого 1991
р. (з наступними змінами) та
ст.  128 ЦК України 1963 p.,
визнав за позивачем право власності на спірне майно та
звільнив його з-під арешту.

Апеляційний
суд правильно погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно до ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави
для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,
336 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до
Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22
лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2004 р.
та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2004 р. -
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.