Справа
№22Ц-1715/2007                                 Головуючий
01,  33                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2007 року колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
Юровської Г.В.,

суддів:
Яворського М. А.,  Данілова О.М. ,

при
секретарі Колесник Н.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скар­гою ОСОБА_1 на рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2007 року у справі за
позовом Малютянської сільської ради до ОСОБА_1 про припинення права
користування земельною ділян­кою.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів

встановила:

У жовтні
2006 року
Малютянська сільська рада звернулась до суду з вказаним позовом,  вимоги якого обґрунтовувала тим,  що у відповідності до державного акту на
право користу­вання серії НОМЕР_1
для організації особистого селянського господарства ОСОБА_1 була виділена
земельна ділянка площею 3,
6 га.

За
цільовим призначенням він її не використовував,
обмежився частковим засаджен­ням земельної ділянки у 1993 році плодових
насаджень. Обробіток грунту ОСОБА_1 не проводив,  не здійснював жодних заходів щодо захисту
плодових дерев від шкідників і хво­роб,
у зв'язку з чим більшість з них загинуло,  решта - перебувала у вкрай занедбаному стані.
Замість сільськогосподарських культур на земельній ділянці були поширені
самостійні дере­ва лісових порід та бур'яни.

З огляду
на наведене,  Малютянська сільска рада
просила суд право ОСОБА_1 на ко­ристування земельною ділянкою припинити.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 16
березня 2007 року
позов задо­волений. Визнано припиненим право користування відповідачем
земельною ділянкою пло­щею 3,
6 га,  посвідчене державним актом серії
НОМЕР_2.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  ухвалити нове,  яким відмовити Малютянській сільській раді у
задоволенні заявлених нею вимог. Обґрунто­вує це тим,  що,
припустившись неповноти,  суд не
з'ясував всіх обставин,  що мають
значення для правильного вирішення спору,
у зв'язку з чим дійшов хибних висновків.

На
наведені доводи апеляційної скарги Малютянська сільська рада подала свої запере­чення,  в яких просить апеляційну скаргу відповідача
залишити без змін,  оскаржуване ним рі­шення
залишити без змін.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що у відповідності до
державного акту на право користування зе­мельною ділянкою сері'й НОМЕР_1 в 1992 році ОСОБА_1 для
організації селянського (фермерського) господарства була передана земельна
ділянка площею 3, 6 га на
території,  яка

згідно з
рішенням Київської обласної рали IV-гo скликання
№313-26-IV від 27
грудня 2005 року
увійшла в межі с.  Малютянка.

У
зв'язку з цим,  відповідач заснував ФГ
„Кипарис",  яке рішенням №10 від 16 листопа­да 2001 року було
зареєстровано Києво-Святошинською районною державною адміністраці­єю.

За
змістом ч.1  ст. 1 Закону України „Про фермерське
господарство" фермерське госпо­дарство є формою підприємницької діяльності
громадян із створенням юридичної особи,
які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську
продукцію,  займатись її перероб­кою та
реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках,  наданих їм для ве­дення фермерського
господарства.

З
протоколу судового засідання,  що
відбулось 18 січня 2007 року (а.с.
86),  вбачається,  що сільськогосподарську продукцію
ОСОБА_1,  як член ФГ „Кипарис",  виробляв та пере­робляв для власних потреб.
За весь час своєї діяльності наведене фермерське господарство жодного разу її
не реалізувало,  не отримувало у зв'язку
з цим прибуток. Розрахунковий та поточний рахунки у банківських установах
відповідач не відкривав.

Наведене
підтвердив ОСОБА_1 і в поданій ним апеляційній скарзі (а.с.  100),  зі зміс­ту якої вбачається,  що всю товарну продукцію члени ФГ
„Кипарис" використовували для власних'потреб.

З огляду
на наведене,  колегія суддів дійшла до
висновку,  що протягом 15 років відпові­дач
використовував спірну земельну ділянку в процесі діяльності,  яка своїми ознаками на­гадує особисте
селянське господарство,  метою якого є
виробництво,  переробка і споживання
сільськогосподарської продукції саме для задоволення власних потреб.

Тому
погоджується з висновком суду про те,  що
використання земельної ділянки з по­рушенням цільового її призначення.
Припинення права відповідача на користування земель­ною ділянкою з
підстав,  передбачених
п."г"  ст.  141
та п."а"  ст.  143
ЗК України,  вважає об­грунтованим.

Доводи,  які б спростували наведені висновки
суду,  ОСОБА_1; в апеляційній скарзі не
навів,  обмежився оцінкою обставин,  які значення для правильного вирішення спору
не ма­ють.

Крім
того,  відповідач є державним
службовцем,  якому заборонений будь-який
вид під­приємницької діяльності,
яким,  зокрема,  є членство у фермерському господарстві,  спірну зе­мельну ділянку отримав з метою
подальшої передачі своєму сину,  про що
повідомив суд у засіданні,  що відбулось 18 січня 2007 року (а.с. 86).

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,
307,  308 319 ЦПК
України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2007 року без змін.

Ухвала
суду Може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
моменту-її проголошення.