Справа 22ц - 4427  2007 рік                                Голов.  в 1
інстанції Пронін С. Г.
21                                                          Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                              Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого       Пономарьової О.М. ,

суддів                               Бабенка П.М. ,  Бондаренко Л.І.,

при
секретарях   Баклановій Ю.В.,  Артамоновій CO.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу шахта ім.
О.О.Скочинського Державного підприємства „Донецька вугільна енергетична
компанія",  відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Кіровському районі м.  Донецька,
Кіровської районної санітарно-епідеміологічної станції м.  Донецька про скасування акту № 5,  постанови про призначення страхових виплат
потерпілому на виробництві та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

В серпні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування акту № 5,  постанови про призначення страхових виплат
потерпілому на виробництві та стягнення моральної шкоди і зазначав,  що з 1976 року працював на підприємстві
відповідача у шкідливих умовах праці з високою запиленістю вугільно-породним
пилом.  З 1983 року він звертався за
медичною допомогою і йому встановлений діагноз - трахеобронхіт. Потім
неодноразово звертався до лікувальних установ,
відповідно до висновку ОКЛПЗ м.
Донецька встановлене у нього захворювання віднесено до загальних і не є
професійним.  Згідно з висновкои й повідомленням
про професійне захворювання № 163 від 20 лютого 2006 року інституту медицини
праці АМН України йому встановили діагноз: хронічне обструктивне захворювання
легенів,  П фаза тривалого загострення,  прикореневий пневмослероз,  ЛН Ш
ст.  - захворювання професійне.

Після
одержання зазначеного діагнозу на шахті проведено розслідування професійного
захворювання і складений акт № 5 від 27 березня 2006 року з особливою думкою
зав.сектором страхових експертів відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювання
в Кіроському районі м.  Донецька. В акті
комісія дійшла висновку про часткову провину позивача у зв'язку з тим,  що він не користувався протипиловим
респіратором з 11 жовтня 1977 року по 17 травня 2002 року. Висновком МСЕК від
19 квітня 2006 року позивачу встановлено 80% професійної працездатності і 2
група інвалідності безстроково. 9 червня 2006 року постановою начальника
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі
м.  Донецька № 106 призначена страхова
виплата при середньому заробітку 743, 71 грн. - щомісячна страхова виплата в
розмірі 446,  23 грн. і одноразова
допомога в розмірі 11904, 00 грн.,  з
якою позивач не згоден. Вважає,  що акт
розслідування професійних захворювань підлягає скасуванню в частині причини
профзахворювання,  оскільки він не вбачає
своєї вини,  а тому підлягає зміні і

постанова
про призначення страхової виплати в частині призначення одноразової
допомоги,  оскільки вона зменшена з
урахуванням його вини.

Просив скасувати акт №
5 розслідування професійного захворювання від 28 березня 2006 року у частині
причин профзахворювання п.п. 16, 19,
виключивши його провину в причинах профзахворювання,  та змінити постанову № 106 від 9 червня 2006
року про призначення одноразової допомоги ,
призначивши допомогу в сумі 44622, 60 грн. та стягнути з відповідача у
відшкодування моральної шкоди 10000 грн..

Рішенням
Кіровського районного суду м.  Донецька
від 1 березня 2007 року Хатеєнкову В.І. відмовлено в задоволенні позовних вимог
до відокремленого підрозділу шахта ім. О.О.Скочинського Державного підприємства
„Донецька вугільна енергетична компанія",
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кіровському районі м.  Донецька,  Кіровської районної санітарно-епідеміологічної
станції м.  Донецька про скасування акту
№ 5,  постанови про призначення страхових
виплат потерпілому на виробництві та стягнення моральної шкоди.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу на зазначене рішення,
в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове,  яким задовольнити його позовні вимоги,  оскільки суд першої інстанції зробив
неправильні висновки.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 просив задовольнити
його апеляційну скаргу ,  скасувати
рішення суду та ухвалити нове про задоволення його вимог.

Представник
підприємства ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу та залдишити рішення
суду без змін.

Представники
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі
м.  Донецька просили відхилити апеляційну
скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник
Кіровської районної санітарно-епідеміологічної станції м.  Донецька в судове засідання не з'явився,  про час та місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення
сторін,  дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд,  приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а рішення суду
першої інстанції частковому скасуванню з ухваленням в цій частині нового
рішення з наступних підстав.

Згідно
зі  ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України,  підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне
застосування норм матеріального права.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи позивачу в
задоволенні його вимог про внесення змін в акт розслідування професійного
захворювання і виключення посилання на його вину в цьому,  та внесення змін до постанови про призначення
страхових виплат стосовно розміру одноразової допомоги,  виходив з того,  що позивачем не надані достовірні
докази,  які б свідчили про використання
протипилового респіратора та інших засобів індивідуального захисту при
виконання ним трудових обов'язків.

Однак з
таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається,  що
позивач працював на підприємстві

відповідача у шкідливих умовах праці з високою запиленістю вугільно-породним
пилем

з 1 березня 1976 року. З 1983 року позивач звертався за медичною допомогою
і йому

встановлений діагноз - трахеобронхітз. Після цього позивач неодноразово
звертався до

лікувальних установ з приводу свого захворювання,  але відповідно до висновку ОКЛПЗ

м.  Донецька захворювання позивача
віднесено до загальних і не є професійним.
Згідно з

висновком й повідомленням про професійне захворювання № 163 від 20 лютого
2006

року  інституту медицини   праці
АМН України   позивачу
встановлений          діагноз:

хронічне    обструктивне    захворювання    легенів,
П    фаза   тривалого
загострення,  прикореневий
пневмослероз,  ЛН ПІ  ст.  -
захворювання професійне.

Після
одержання зазначеного діагнозу на шахті проведено розслідування професійного
захворювання і складений акт № 5 від 27 березня 2006 року з особливою думкою
зав.сектором страхових експертів відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювання
в Кіроському районі м.  Донецька. В акті
комісія дійшла висновку про часткову провину позивача у зв'язку з тим,  що він не користувався протипиловим
респіратором з 11 жовтня 1977 року по 17 травня 2002 року.

Згідно з
протоколом № 3 від 15 травня 2006 року засідання комісії з питань охорони праці
ВП „Шахта ім.  О.О.Скочинського" ДП
„ДВЕК" встановлено 40% вини ОСОБА_1 в професійному захворюванні і
постановлено зменшити одноразову допомогу на 40%.

Висновком
МСЕК від 19 квітня 2006 року позивачу встановлено 80% професійної
працездатності і 2 група інвалідності безстроково. 9 червня 2006 року
постановою начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в Кіровському районі м.  Донецька
№ 106 призначена страхова виплата при середньому заробітку 743, 71 грн. -
щомісячна страхова виплата в розмірі 446,
23 грн. і одноразова допомога в розмірі 11904, 00 грн.,  виходячи з максимального розміру 19840
грн.,  тобто зменшена на 40% на суму 7936
грн..

В
обгрунтування цих висновків суд послався на акт,  складений підприємством,  що позивач з 11 жовтня 1977 року по 17 травня
2002 року не користувався протипиловим респиратором.

В той же
час цей доказ,  наданий
відповідачем,  викликає сумніви,  оскільки з пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається,  що журнали обліку видачі респираторів
зберіглися лише з 1998 року . Оглядом цих журналів в судовому засіданні
апеляційної інстанції встановлено,  що
вони не всі прошити та пронумеровані,  в
них відображені лише табельні номери осіб,
яким видавався респиратор,  без зазначеня прізвища,  без підпису особи,  яка отримувала респиратор.

Крім
того,  як вбачається з Типового положення
про комісію з питань охорони праці підприємства,  затвердженого наказом Державного комітету
України по нагляду за охороною праці від 3 серпня 1993 року № 72,  який діяв до 21 березня 2007 року,  комісія має право встановлювати ступінь вини
потерпілого в порядку,  що визначається
трудовим колективом за поданням власника та профспілкового комітету,  при вирішенні питання про розмір одноразової
допомоги,  коли нещасний випадок стався
внаслідок невиконання потерпілим вимог нормативних актів про охорону праці і
факт наявності його вини встановлено комісією по розслідуванню нещасних
випадків. Про встановлення вини працівника в професійному захворюванні в даному
нормативному акті взагалі не йдеться.

В
частині 2  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які спричинили
втрату працездатності" зазначено,
що розмір одноразової допомоги зменшується на підставі висновку комісії
з розслідування нещасного випадку,  а не
комісії з розслідування професійного захворювання.

Виходячи
з наведеного,  законодавством,  яке діяло на час розслідування професійного
захворювання позивача та призначення йому страхових виплат,  не передбачено встановлення  ступеню вини робітника в професійному
захворюванні.

За таких
обставин,  суд необгрунтовано відмовив
позивачу в задоволенні вимог про внесення змін в акт розслідування професійного
захворювання і виключення посилання на його вину в цьому документі,  та внесення змін до постанови про призначення
страхових виплат стосовно розміру одноразової допомоги і стягнення додаткової
суми. В цій частині рішення суду підлягає скасуванню,  а вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і на
його користь з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кіровському районі м.  Донецька необхідно
стягнути 7936 грн..

Стосовно
вимог позивача про відшкодування моральної шкоди,  рішення суду належить залишити без змін,  оскільки висновки суду про відмову в
задоволенні позовних вимог в цій частині є правильними і доводи апеляційної скарги
їх не спростосують.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.2,
309 ч.1 п.4,  316 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення
Кіровського районного суду м.  Донецька
від 1 березня 2007 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні вимог до
відокремленого підрозділу шахта ім. О.О.Скочинського Державного підприємства
„Донецька вугільна енергетична компанія",
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Кіровському районі м.  Донецька,  Кіровської районної
санітарно-епідеміологічної станції м.
Донецька про скасування акту № 5,
постанови про призначення страхових виплат потерпілому на
виробництві  - скасувати і в цій частині
ухвалити нове рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 частково задовольнити : в акті розслідування професійного
захворювання № 5 від 27 березня 2006 року,
затвердженому Головним державним санітарним лікарем Кіровського району
м.  Донецька від 28 березня 2006 року
виключити з п.п. 16, 19 посилання на вину ОСОБА_1 в професійному захворюванні.
Змінити постанову № 106 від 9 червня 2006 року про призначення страхової
виплати потерпілому на виробництві,
зазначивши суму одноразової допомоги,
яка призначена ОСОБА_1 - 19840 грн.. Стягнути на користь ОСОБА_1 з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі
м.  Донецька недоплачену суму одноразової
допомоги в розмірі 7936 грн..

В решті
рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 1 березня 2007 року залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.