Справа № 33-ц- 424/07                                           Головуючий
13                                                            Доповідач-Русинчук М. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Мудренко Л.І.,  Стрільчука В.А.,  Русинчука М. М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третьої особи
Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області про втрату ним права
на користування жилим приміщенням,
зняття з реєстрації за касаційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня
2005року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада
2005 року,

встановила:

В грудні
2004 року ОСОБА_1  звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2,  третьої особи Тернопільського MB УМВС
України в Тернопільській області про втрату ним права на користування жилим
приміщенням,  зняття з реєстрації
посилаючись на те,  що відповідач з
травня 2004 року не проживає у квартирі,
яка належить ї на праві власності,
добровільно знятись з реєстрації не бажає,  коштів на оплату за житло та комунальні
послуги не надає.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 15 вересня 2005 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2005
року,  в позові відмовлено.

У
касаційній скарзі позивач просить скасувати вказані судові рішення,  посилаючись на невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи та порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено,  що власницею
квартириАДРЕСА_1 є ОСОБА_1  У даній
квартирі крім позивача на правах членів сім'ї зареєстровані та проживають з
16.05.1997року дочка ОСОБА_3.,  внук
ОСОБА_4. та ОСОБА_2

Відмовляючи
у позові,  суд першої інстанції правильно
виходив із того,  що позивачем не
доведено факт відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні на час
звернення до суду без поважних причин понад шість місяців,  без чого відповідно до  ст.
ст.  71, 72 ЖК УРСР неможливо
визнати особу такою,  що втратила право
користування цим приміщенням.

Судом апеляційної
інстанції дане рішення обґрунтовано залишено без змін.

Доводи
позивача про те,  що відповідач був
вселений в квартиру виключно як тимчасовий мешканець і повинен бути виселений
на вимогу власника житла є безпідставними,
оскільки позивач звернулась до суду на підставі  ст.
ст. 71,  72 ЖК України з позовом
про визнання відповідача таким,  що
втратив право користування жилим приміщенням,
а не про його виселення.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно
зі  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведенні в
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня
2005року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада
2005 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.