Справа № 33ц - 54/07                                    Головуючий у
1 інстанції Римар Г.М.
- 59                                                 Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня
2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області в складі:

Шевчук Л.Я.,
Лончука В.Г., Подолюка В.А.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
Копичинської виправної колонії про стягнення вихідної грошової допомоги за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 25 травня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду
Тернопільської області від 22 липня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до
Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 25 травня 2004 року, залишене без змін ухвалою
Апеляційного суду Тернопільської області від 22 липня 2004 року, яким в позові
відмовлено.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Колегія
суддів приходить до висновку, що підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи
в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 6 травня 2000 року
був звільнений у відставку з органів кримінально-виконавчої системи Державного
департаменту України з питань виконання покарань у Тернопільській області, який
Указом Президента України від 12 березня 1999 року виведений з тимчасового
підпорядкування Міністерства внутрішніх справ України і є центральним органом
виконавчої влади, який безпосередньо реалізує єдину державну політику у сфері
виконання кримінальних покарань, а тому позивачу не належала до виплати при
його звільненні у відставку грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки така допомога
виплачується особам офіцерського
складу,    прапорщикам,  мічманам,
військовослужбовцям

надстрокової    служби
та    військової    служби
за    контрактом,    особам начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх сімей.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст.335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням
судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені
ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332, 336 України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку Апеляційного суду Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гусятинського
районного суду Тернопільської області від 25 травня 2004 року і ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 22 липня 2004 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.