Справа
№ 22ц-726/2007                               Головуючий
у 1 інстанції Дзюба М.
Категорія 17                                      _______                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 вересня  2007 року
Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Баркової Л.Л.

суддів Кучерявої
В.Ф.,  Трушкова М. М.

при секретарі: Жило І.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Страхова компанія „ПЗУ України",  третя особа-Акціонерний комерційний банк „Райффайзенбанк Україна"
про стягнення страхової виплати за апеляційного скаргою відповідача ВАТ
„Страхова компанія „ПЗУ Україна"
на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25
травня 2007 року

встановила
: Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 25 травня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. З ВАТ „Страхова компанія „ПЗУ України" на
користь ОСОБА_1 у відшкодування страхової виплати за договором страхування
НОМЕР_1 від 23 листопада 2005 року стягнуто 64436 грн.96коп.,  судові витрати 30 грн.,  та витрати на правову допомогу в сумі 400
грн.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати,  в задоволенні позову відмовити,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи,  положенням матеріального та
процесуального закону.

Заслухавши
суддю доповідача,  пояснення представника
відповідача ОСОБА_2,  який просив про
задоволення апеляційної скарги,
представника позивачки ОСОБА_3,  який просив її відхилити,
дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішуючи
справу,  суд повно,  всебічно і об'єктивно перевірив всі доводи
сторін,  встановленим фактам і доказам
дав правильну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про те,  що розмір страхового відшкодування
відповідачем розраховано правильно,  але
необгрунтовано відмовлено позивачці у виплаті,
оскільки факт настання дорожньо транспортної пригоди з вини
позивачки,  що свідчить про настання
страхового випадку,  доведено.

Цей
висновок суду є правильним і підтвердженим матеріалами справи. Як встановлено
судом,  27 травня 2006 року о 5 годині 30
хвилин на вул.  Кірова в м.  Донецьку сталась дорожньо транспортна пригода
з участю водія ОСОБА_1,  яка керуючи
власним автомобілем не обрала небезпечну швидкість руху та не справилась з
керуванням автомобілю,  виїхала за межі
проїзної частини на розмежувальний газон,
внаслідок чого автомобіль отримав технічні пошкодження.

Винність
позивачки у скоєні дорожньо транспортної пригоди підтверджується матеріалами
адміністративної справи №3-2373,  нею не
заперечується.

Відповідно
до договору страхування транспортних засобів №НОМЕР_1 від 23 листопада 2005 року,  укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ „Страхова
компанія" ПЗУ Україна",  позивачка застрахувала свої майнові
інтереси,  пов"язані з
володінням,  користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -автомобілем „ТОУТА" на строк до 22
листопада 2006 року.

Згідно з
положеннями п.2, 3  ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів,  як тільки стане відомо про настання
страхового випадку,  вжити заходів щодо
оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової
виплати страхувальникові,  а у разі
настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк,  встановлений договором.

Про настання страхового випадку позивачка своєчасно повідомила
страховика,  звернувшись з письмовою
заявою 29 травня 2006 року,  що відповідачем
не заперечується.

14 липня
2006 року позивачці було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з
причини,  що вона не надала повну і
достовірну інформацію щодо обставин настання страхового випадку.

Згідно з
положеннями  ст. 991 ЦК України,  страховик має право відмовитися від здіснення
страхової виплати у разі: навмисних дій страхувальника або особи,  на користь якої укладено договір
страхування,  якщо вони були спрямовані
на настання страхового випадку,  крім
дій,  пов"язаних із виконанням ними
громадського чи службового обов'язку,
вчинених у стані необхідної оборони або щодо захисту майна,  життя,
здоров"я,  честі,  гідності та ділової репутації; вчинення
страхувальником або особою,  на користь
якої укладено договір страхування,
умисного злочину,  що призвів до
страхового випадку; подання страхувальником за відомо неправдивих відомостей
про об"єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання
страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового
страхування від особи,  яка їх завдала;
несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про
настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні
обставин,  характеру та розміру збитків;
наявності інших підстав,  встановлених
законом.

Відповідно
-до п.2 та п.3 Договору страхування,
який укладено між сторонами,
страховий випадок виникає і внаслідок дорожньо транспортної події,  що відбулася в період дії договору,  з настанням якої виникає обов'язок Страховика
здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику.

Посилання
відповідача на те,  що позивачкою нібито
надано страховику не достовірну інформацію відносно обставин страхового випадку
є безпідставними,  оскільки вона
стосуються обставин,  які мали місце
після дорожньо транспортної пригоди. Більш того,  надання такої інформації відповідачем не
доведено.

Доказів
про те,  що позивачкою надано не
достовірну інформацію щодо обставин дорожньо транспортної події,  що є страховим випадком ,  не надано і апеляційному суду.

З урахуванням
зазначеного,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те,  що
дорожньо транспортна пригода,  яка
відбулась 27 травня 2006 року з участю ОСОБА_1 є страховим випадком,  і настання його тягне обов'язок відповідача
здійснити виплату страхового відшкодування.

Представник
відповідача в судовому засіданні не заперечував,  що розрахунок суми страхового
відшкодування,  який складає 64436 грн.
96коп. проведено судом правильно і він відповідає як умовам договору,  так і розрахункам,  які проводила страхова компанія.

Доводи
апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не
приводять судову колегію до висновку про порушення або неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  які є підставами до скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

З
урахуванням зазначеного,  колегія суддів
вважає,  що рішення суду відповідає
вимогам закону і підстав для його скасування не має.

Керуючись  ст. 303, 307, 308 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну    скаргу
Відкритого   акціонерного  товариства
„Страхова компанія „ПЗУ
України" відхилити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від
25 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з дня проголошення. Може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.