Справа № 33ц-94/07                                                        Головуючий
18                                                                                         Доповідач-Лончук В.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22
травня 2007року                                                                                           місто
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Расевича С.І., Шевчук Л.Я.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до селянського
(фермерського) господарства «Форма» про стягнення боргу за касаційною скаргою
селянського (фермерського) господарства «Форма» на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 21 травня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 16 листопада 2004 року, -

встановила:

30
вересня 2003 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2про стягнення
боргу.

Рішенням
Тернопільського районного суду від 29 жовтня 2003 року позов задоволено.
Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 січня 2004 року
вищевказане рішення суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до того
ж суду.

За
заявою позивача ухвалою суду від 6 квітня 2004 року допущено заміну первісного
відповідача ОСОБА_2. належним відповідачем селянським (фермерським)
господарством «Форма».

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2003 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2004 року,
позов задоволено. Постановлено стягнути з селянського (фермерського)
господарства «Форма» в користь ОСОБА_1 5300 грн. боргу та 51 грн. сплаченого
державного мита, всього 5351 грн., а також в дохід держави 2 грн. недоплаченого
державного мита.

У
касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що 18 квітня 2002 року селянське (фермерське) господарство «Форма»
в особі директора ОСОБА_2., позичило для потреб СФГ 5440 доларів США уОСОБА_1., строком до 30
грудня 2002 року, що стверджується письмовою розпискою (а.с.100).

Задовольняючи
позов, місцевий суд, з урахуванням фактичних обставин справи, виходив з того,
що угода відповідає вимогам ст. ст. 374, 375 ЦК України (1963 p.). Відповідно до ст. 376 ЦК України (1963 р.) заперечення договору позики за
безгрошевістю шляхом свідоцьких показань не допускається.

Належних
доказів того, що відповідач повернув борг у повному обсязі суду не представлено
та ним не здобуто.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його рішення без
змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи, що рішення судів ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу селянського (фермерського) господарства «Форма» відхилити. Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2004 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.