Справа № 22ц-747/2007   Головуючий у
першій інстанції - ТРОФИМЕНКО М.В.
Категорія - цивільна                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року                                                                                                         м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі.

головуючого-судді      ІВАНЕНКО Л.В.

суддів:                      ГУБАР B.C., СТРАШНОГО М.М.

при
секретарі:     ІВАНОВІЙ Н.Б.

заучастю:                  ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сосницького
районного суду Чернігівської області від 6 березня 2007 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої майну, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним
вище позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1 000 грн.
майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 18 листопада 2006 р.
ОСОБА_1 проник до недобудованого будинку по АДРЕСА_1 і в її відсутність
зруйнував піч та грубу та пошкодив її особисте майно. Вказаними неправомірними
діями відповідача їй заподіяна майнова шкода, яку вона оцінювала в 1 000 грн..
Також внаслідок цих дій вона перебуваючи в стані вагітності, декілька раз
знепритомніла, повинна була жебракувати, що спричинило завдання їй моральних
страждань, які вона оцінювала в суму 10 000 грн.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області
від 6 березня 2007 р. позов задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1
000 грн. майнової шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 51 грн. судового збору,
ЗО грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати вказане
рішення, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на те, що судове
рішення не є законним та обґрунтованим з огляду на те, що судом проведено
розгляд справи упереджено, суд необгрунтовано відхилив заяву про відвід судді.
Вважав, що судом не взято до уваги те, що він не може бути відповідачем по
справі, оскільки не він руйнував піч та грубку, демонтаж дверцят та плитки
належних його батькам зробили найняті ними робітники, а розвалили грубку та піч
родичі позивачки. Також судом не витребовувались матеріали з Сосницького РВ
УМВС України за заявою його матері

2

від 29 листопада 2006 p. та з прокуратури
Сосницького району за заявою від 31 січня 2007 p., які вказують на
безпідставність вимог позивачки. Апелянт стверджує, що розмір майнової шкоди в
сумі 1 000 грн. стягнутої судом шкоди не підтверджено жодним доказом.
Посилається апелянт і на не законне залучення до участі в справі представників
позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, який скаргу
підтримав, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_2, яка проти задоволення скарги
заперечували, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що згідно з рішенням виконкому
Сосницької селищної ради № 193 від 21.12.1994 р. ОСОБА_1 виділено у довічне
користування земельну ділянку площею 1500 м2 за рахунок вільного земельного
фонду селищної ради по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку.

На підставі цього рішення, 5 квітня 1995 р. між ОСОБА_1
та виконкомом Сосницької селищної ради було укладено договір, згідно умов якого
селищна рада виділила в довічне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 для
будівництва житлового будинку, а ОСОБА_1 зобв"язувався побудувати жилий
одноповерховий будинок дерев"яний обкладений білим силікатною цеглою.

З довідки виконкому Загребелівської сільської ради від
06.10.2006 р. вбачається, що в садибі с. Гапишівка проживала ОСОБА_5, після її
смерті єдиним правонаступником майна являється ОСОБА_6 - батько ОСОБА_1, який у
квітні 1995 р. перевіз житловий будинок і сарай в смт. Сосниця для власних
потреб.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 1995 р.
вказаний будинок був перевезений ОСОБА_6 на належну його сину ОСОБА_1 земельну
ділянку і розпочато його будівництво, яке проводили батьки ОСОБА_1. На даний
час будинок не здано в експлуатацію, він є об'єктом незавершеного будівництво,
право власності на нього не зареєстровано.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений у вересні 1997 p., під час шлюбу
вони проживали в кімнаті недобудованого будинку по АДРЕСА_1 в смт. Сосниця.
Після розірвання шлюбу у вересні 2005 р. ОСОБА_1 залишив кімнату у вказаному
будинку, а ОСОБА_3 залишилася проживати в ній.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду,
ОСОБА_3 не давала ОСОБА_1 згоду на розкомплектування опалювальної печі та
груби, ОСОБА_1 мав ключі від спірного будинку, впустив робітників, які разом з
ним розбирали піч та грубу, сам демонтував трубу, привівши жилу кімнату в
будинку в непридатний для проживання стан. Вказана обставина в засіданні
апеляційного суду підтверджена ОСОБА_1 його матір"ю ОСОБА_6, яка була
допитана в якості свідка, також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8,

3

та не спростовується
постановою прокурора
Сосницького району від 9 лютого
2007 р. про скасування
постанови про відмову
в порушенні кримінальної справи.

Оскільки наявні в справі докази свідчать про те, що
кімната в спірному будинку приведена у стан не придатний для проживання
відповідачем, у зв'язку з чим позивачка була змушена шукати собі житло,
перебуваючи у стані вагітності, апеляційний суд приходить до висновку, що з
ОСОБА_1 на користь позивачки необхідно стягнути 1 000 грн. морального
відшкодування заподіяного приведенням кімнати в спірному будинку у стан не
придатний для проживання, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 8
Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої
Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, яка передбачає, що кожен має
право на повагу до свого житла.

Відповідно до ч. З ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Враховуючи те, що позивачка не надала суду належних та
допустимих доказів, які б вказувала на заподіяння їй матеріальної шкоди саме в
сумі 1 000 грн., то у суду першої інстанції не було правових підстав для
стягнення матеріальної шкоди.

Оскільки судом першої інстанції не було враховані ці
обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду в
частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1000 грн. матеріально шкоди
необхідно скасувати, а в задоволенні цих вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, ст.ст. 303, 307, 309,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області
від 6 березня 2007 р. - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

Михайлівни моральну шкоду в сумі 1 000 грн..

В задоволенні решти позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили..