Справа № 22ц-4018/2007                                            Головуючий
у 1 -й інстанції - Петрюк Т.М.
-11                                                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 червня 2007
року

Колегія
суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
-                                                          Петренко
І.О.,

суддів -                                                                     Приходченко
А.П.,  Лаченкової О.В.,

при
секретарі -                                                         Шило
С. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Верхньодніпровського управління по
експлуатації газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" на рішення
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського
управління по експлуатації газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз"
і ОСОБА_2 про визнання договору -зобов'язання на погашення заборгованості
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року позивачка звернулася до суду та просила постановити
рішення,  яким визнати
договір-зобовязання №1-335,  укладений 04
жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та Верхньодніпровським управлінням по експлуатації
газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" недійсним.

В
обґрунтування позовних вимог вона вказувала на те,  що 04 жовтня 2006 року між відповідачами було
укладено договір-зобовязання №1-335 про погашення заборгованості за природний
газ за будинком АДРЕСА_1. Даний будинок належить позивачці на праві приватної
власності згідно договору купівлі-продажу від 08 серпня 2006 року. За даним
будинком станом на червень 2000 року нараховувалася заборгованість в сумі 4373,
79 грн. та по цій причині Верхньодніпровським управлінням по експлуатації
газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" було припинено постачання
газу шляхом відрізу га303варювальним апаратом на подачі до жилого будинку. Після
оформлення будинку в Бюро технічної інвентаризації у неї виникла необхідність
відновити газопостачання будинку,  а
оскільки їй необхідно було виїхати,  то
довірила ОСОБА_2 бути її представником у Верхньодніпровському управлінні по
експлуатації газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз". Приватним
нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу було оформлено довіреність
від 27 вересня 2006 року,  згідно якої
ОСОБА_2 є її представником та її наділили правом від імені позивачки подавати
необхідні документи,  платити
платежі,  підписувати за неї будь-які
документи,  які стосуються наданих
довіреністю повноважень,  одержувати
будь-які рішення,  документи з метою
виконання цієї довіреності,  а також
виконувати всі дії,  необхідні для
завершення цієї справи. Однак,
ОСОБА_2,  як довірена особа
позивачки підписала зазначений договір з Верхньодніпровським управлінням по
експлуатації газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" ,  при цьому не маючи на це повноважень,  що протирічить інтересам позивачки.

В судовому засіданні
представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити,  відповідачка - ОСОБА_2
позовні вимоги визнала,  а представник
Верхньодніпровського управління по експлуатації газового господарства ВАТ
„Дніпропетровськгаз" позов не визнали.

Рішенням
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого
2007 року позовні вимоги ОСОБА_1задоволено.

В
апеляційній скарзі Верхньодніпровське управління по експлуатації газового
господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" ставить питання про скасування
рішення суду та просить постановити нове рішення,  яким відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1

Вивчивши
матеріали справи ,  законність та
обгрунтованість рішення суду ,  доводи
апеляційної скарги ,  колегія суддів
вважає ,  що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково ,  а рішення суду
скасувати за наступними підставами.

Так
,  готуючи справу до розгляду суддя
повинен визначити характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги ,  матеріальний закон ,  який їх регулює ,  та факти ,
що підлягають встановленню ,  а
також визначити коло осіб ,  що мають
брати участь у процесі.

Однак
,  дані вимоги виконані не були і у
якості відповідача було залучене Верхньодніпровське управління по експлуатації
газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" ,  яке юридичною особою не являється ,  оскільки являється структурною одиницею ВАТ
„Дніпропетровськгаз" ,  про що
свідчить довіреність представника вказаного управління в судовому засіданні (
ар. сп. 14) ,  текст договору 1-2140 про
надання послуг з газопостачання від 4 жовтня 2006 року,  а також оспорювана угода-забов"язання
від 4 жовтня 2006 року ( ар. сп. 32)

Окрім
того , як вбачається з матеріалів справи позивачка в позовній заяві ставила
питання про визнання не дійсним договора-забов"язання № 1-335 ,  який було підписано ОСОБА_2 та
Верхньодніпровським управлінням по експлуатації газового господарства ВАТ
„Дніпропетровськгаз".

В судовому
засіданні представник позивачки вище вказані позовні вимоги підтримувала.

Суд в
своєму рішенні вказав на визнання не дійсними договору-забов"язання №
1-335 від 4 жовтня 2006 року ,
заключного між представником ОСОБА_1та управлінням по експлуатації
газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" на погашення заборгованості
за спожитий газ ,  як такий ,  що укладений представником з перевищенням
повноважень ,  а також повернув сторони в
першопочаткове положення ,  а саме вказав
Верхньодніпровському управлінню по експлуатації газового господарства
відключити домоволодіння ОСОБА_1,  розташоване
в м.  Верхньодніпровську по 1-му провулку
Упорному 6 від системи газопостачання та зняти газовий лічильник ,  повернути ОСОБА_1сплачені нею 1000 грн.,  а ОСОБА_1відшкодувати вартість проведений
робіт по підключенню її домоволодіння до системи газопостачання та установки
газового лічильника.

З такими
висновками суду погодитись не можна ,
оскільки у відповідності до положень  ст. . 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб ,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб ,  які беруть участь у справі.

Пленум
Верховного Суду України у своїй постанові від 29 грудня 1976 року з наступними
змінами та доповненнями у п. 8 роз"яснив ,
що суд вправі за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і
охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб вийти за межі
заявлених позивачем вимог ,  коли ці межі
прямо не визначені чинним законодавством або договором ,  що відповідає законові.

Оскільки
рішенням суду визнаний не дійсним договір-забов"язання від 4жовтня 2006
року підписаний представником ОСОБА_1ОСОБА_2 з Верхньодніпровським управлінням
по експлуатації газового господарства ВАТ „Дніпропетровськгаз" на
погашення заборгованості підстав для відрізання домоволодіння позивачки від
системи газопостачання ,  та проведення
грошових розрахунків учасників договору не було.

Виходячи
із вищевикладених обставин ,  а також у
відповідності до положень п. 4 ч. 1
ст.  311 ЦПК України рішення
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд ,  якщо суд вирішив питання про права та
обов"язки осіб ,  які не брали
участь у справі,  а тому колегія суддів
вважає ,  що апеляційну скаргу слід
задовольнити ,  а рішення суду слід
скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції у іншому
складі.

Керуючись  ст. . ст.
303, 307, 311 п. 4,  313, 314,
315, 317 , 319 ЦПК України,  колегія
суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Верхньодніпровського управління по експлуатації газового господарства
ВАТ „Дніпропетровськгаз" задовольнити частково.

Рішення
Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого
2007 року скасувати і справу направити для нового розгляду до того ж суду в
іншому складі.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України .