Справа № 4278
інстанції - Католікян М. О.
УХВАЛА

Іменем    України

2007 року червня
18 дня колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого   Баранніка О.П.

Суддів
Михайловської С. Ю.,  Максюта Ж.І.

При
секретарі Лещинської О.В. Розглянула у відкритому судовому засіданні в М.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ДП „Державна циркова
компанія України" на рішення Самарського районного суду М.
Дніпропетровська від 28 липня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до Державного
підприємства „Державна циркова компанія України",  третя особа ОСОБА_1 про поновлення строку
позовної давності,  поновлення на
роботі,  стягнення заборгованості по
заробітній платі,  середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди,  -

встановила:

Рішенням
Самарського районного суду М. Дніпропетровська від 28 липня 2006р. позов
ОСОБА_2 задоволений частково.

ОСОБА_2
поновлений на роботі на посаді артиста першої категорії номера
„соло-жонглер" Державного підприємства „Державна циркова компанія
України" з 23 січня 2006р.

З ДП
„Державна циркова компанія України" на користь ОСОБА_2 стягнуто середню
заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 1803, 90 грн. без утримання
прибуткового податку та інших обов'язкових платежів,  компенсацію на завдану моральну шкоду 2000
грн.,  разом стягнуто 3803 грн. 90 коп.

В задоволені
решти позову відмовлено.

Допущене
негайно виконання рішення в частині стягнення середньої заробітної плати з час
вимушеного прогулу в сумі 250 грн. та поновлення на роботі.

З ДП
„Державна циркова компанія України" стягнуті судові витрати в сумі 119
грн.

ДП
„Державна циркова компанія України" в своїй апеляційній скарзі просить
скасувати рішення Самарського районного суду М. Дніпропетровська

від 28 липня 2006р. посилаючись на те,
що висновок суду стосовно вини відповідача щодо неполучения згоди
профспілкового органу на звільнення позивача не відповідають обставинам справи.

Судом
неповно з'ясовані обставини по справі відносно пропонування відповідачем
позивачу іншої роботи,  а тому невірно
зроблений висновок щодо порушення відповідачем процедури звільнення позивача.

Суд неправильно
застосував  ст. .237-1 КЗпП України.

Суд не
врахував значення медичних висновків щодо стану здоров'я позивача.

Суд
першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги позивача встановив,  що з 23.01.1996р. позивач ОСОБА_2 працював у
відповідача на посаді артиста першої категорії в номері „Соло-жонглер".

1
листопада 2005р. позивачу МСЕК була встановлена Ш група інвалідності за
загальним захворюванням до 01 листопада 2006р. та позивачеві була протипоказана
праця із значними фізичними зусиллями та стресами.

Адміністрація
звернулась до профспілкового комітету з питанням про надання згоди на
звільнення позивача за п.2  ст. 40 КЗпП
України.

Профспілковий
комітет 7.12.2005р. на своєму засіданні не розглянув зазначене питання,  оскільки позивач був відсутній на цьому
засіданні і доказів тому,  що він був
повідомлений суду не надано.

23 січня
2006р. відповідач наказом №13-к від 23 січня 2006р. звільнив позивача з
займаної посади на підставі п.2  ст. 40
КЗпП України,  як такого,  що не відповідає займаній посаді за станом
здоров'я без узгодження звільнення з профспілковою організацією.

Судом
також встановлено,  що під час звільнення
позивача відповідач не запропонував йому будь-яку іншу роботу і доказів
тому,  що інша робота йому пропонувалась
і позивач від неї відмовився,
відповідачем суду не надано як і не надано доказів відсутності вільних
посад на підприємстві під час звільнення позивача.

З
наведеного суд дійшов висновку про порушення відповідачем процедури звільнення
позивача.

Згідно
Правил техніки безпеки виробничої санітарії у циркових підприємствах визначений
вичерпаний перелік артистів цирку та інших осіб,  праця яких обмежується в разі наявності у них
певних медичних вад і у жодному з положень Правил не зазначена робота жонглера.

Виходячи
з зазначеного суд дійшов висновку про порушення відповідачем трудових прав
позивача та поновив його на роботі із стягненням зарплати за час вимушеного
прогулу.

Враховуючи
всі обставини по справі та ті страждання які зазнав позивач у зв'язку з
незаконним звільненням,  суд,  на підставі
ст. .237-1 КЗпП України,  визначив
суму моральної шкоди у розмірі 2000 грн. і в решті цих вимог відмовив.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обгрунтованність рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів
апеляційної скарги колегія

суддів вважає за необхідне рішення суду залишити без змін,  а апеляційну скаргу відхилити з наступних
підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції правильно встановив
вищезазначені обставини по справі,  дав
їм та доказам по справі правильну правову оцінку і згідно вимог  ст.
ст.  40 п.2,  43,
233,  235,  237-1 КЗпП України правильно задовольнив
частково позов позивача.

Доводи
апеляційної скарги правильність рішення суду першої інстанції не
спростовують,  а зводяться до переоцінки
доказів і обставин по справі та незгоди з висновками суду по їх оцінці,  а доводи стосовно безпідставності стягнення
моральної шкоди - до тлумачення діючого законодавства щодо цих правових
відносин.

Виходячи
з наведеного колегія суддів вважає,  що
рішення суду ухвалене з дотриманням матеріального та процесуального права,  тому апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст.  303. 307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ДП „Державна циркова компанія України" відхилити.

Рішення
Самарського районного суду М. Дніпропетровська від 28 липня 2006р. залишити без
змін.

Ухвала
чинна з моменту її проголошення,  але
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 2-х місяців.