Головуючий у першій інстанції - Боровицький О.А.
Справа № 22ц- 687
Доповідач - Карпусь С.А.
Категорія № 44
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2007
року                                                                                        м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі
головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів : Харчука
В.М., Кізюн О.Ю.

при секретарі
Хмельницькій Ю.А.

з участю :

позивача ОСОБА_1

третьої особи
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-687 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду від 8 лютого 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради
про скасування рішень виконавчого комітету міської ради.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія

встановила:

В листопаді 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Старокостянтинівської
міської ради про скасування рішень виконавчого комітету міської ради. В
обґрунтування своїх вимог вказував, що він є власником квартири АДРЕСА_1.
Пунктом 6 рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 494
від 09.12.2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію жилого
приміщення квартири №1 за цією ж адресою у нежиле приміщення з добудовою
головного входу по АДРЕСА_1. Вважає дане рішення в частині добудови головного
входу незаконним, таким, що прийняте з порушенням законодавства, оскільки з
ним, як власником суміжного приміщення та співвласником будинку, не
погоджувалося таке перепланування, проведене будівництво створює перешкоди в
користуванні належною йому власністю.

Під час розгляду
справи ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги і просив також визнати незаконним
та скасувати рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради
№459 від 27.12.2005 року, яким затверджено акт державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом даного об'єкта.

Рішенням
Старокостянтинівського районного суду від 8 лютого 2007 року ОСОБА_1 в позові
відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить скасувати і направити
справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповноту судового розгляду, недоведеність тих обставин,
які суд вважав встановленими. Суд неправильно визначив предмет спору. Виконком
міської ради не надав суду доказів в підтвердження того, що з ним, як власником
суміжної квартири, погоджено будівництво прибудови та її архітектурне рішення.
Суд не врахував, що спорудженням прибудови порушені його права.

В запереченні на
апеляційну скаргу ОСОБА_2
просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на
законність та обґрунтованість судового рішення.

Судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно
з'ясовані фактичні обставини справи, дано їм належну оцінку, а його висновки
щодо недоведеності вимог позивача узгоджуються з матеріалами справи,
відповідають закону.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в позові, суд встановив та правильно виходив з того, що оскаржуваними
рішеннями та спорудженням третіми особами відповідно до цього рішення прибудови
- головного входу до житлового будинку по АДРЕСА_1, де розташована квартира
позивача,   не порушуються його права та
інтереси.

Такі висновки
суду є правильними, підтверджуються матеріалами справи, відповідають закону.

Як з'ясовано
судом, рішенням виконкому Старокостянтинівської міської ради № 494 п. 6 від 9
грудня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надано дозвіл на переобладнання нежилого
складського приміщення по АДРЕСА_2 та 56/100 нежилого приміщення перукарні
„Шанс" по АДРЕСА_3, приміщення магазину „Апельсин" по АДРЕСА_2,
двокімнатної житлової квартири по АДРЕСА_4 під універсальний магазин з
добудовою головного входу по АДРЕСА_1, при умові погодження служб міста та
затвердження в установленому законом порядку проектної документації. На
виконання зазначеного рішення було розроблено проектну документацію, яка
належним чином погоджена та затверджена рішенням архітектурно-містобудівної
ради виконкому Старокостянтинівської міської ради від 23 травня 2005 року. 12
грудня 2005 року закінчений будівництвом об'єкт був прийнятий в експлуатацію
державною приймальною комісією, акт якої 30 грудня 2005 року зареєстровано
інспекцією Держархбудконтролю м. Старокостянтинова та затверджено рішенням
виконкому даної ради № 549 від 22 грудня 2005 року. Виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради 25 квітня 2006 року видано ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

свідоцтво про
право власності на не житлову будівлю по АДРЕСА_2. Зазначені обставини
підтверджуються матеріалами справи, рішенням № 494 п. 6 від 9 грудня 2004 року,
витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2006 року,
рішенням № 549 від 22 грудня 2005 року, актом державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 12.12. 2005 року,
рішенням від 23 травня 2005 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно,
виданого на підставі рішення від 16.03.2006 року, актом компетентної комісії.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що розташована
поверхом вище відносно приміщень, належних ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Звертаючись до
суду, ОСОБА_1 вказував, що надання відповідачем дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
будівництво прибудови та спорудження ними такої, призвело до порушення його
житлових умов.

Суд правильно
зазначив в рішенні, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач в
підтвердження своїх доводів не надав належних доказів, не добуто таких і судом.
Посилання позивача на те, що він не був залучений до обговорення проекту
спорудження даної прибудови, не може бути підставою для визнання зазначених
рішень виконкому недійсними, оскільки його доводи щодо порушення прав у зв'язку
з таким будівництвом в судовому засіданні не знайшли підтвердження. Крім того,
судом прийнято до уваги, що звертаючись до суду з позовом про визнання вказаних
рішень виконкому недійсними, ОСОБА_1 не зазначав у який спосіб підлягають
відновленню його права.

За наведених
обставин, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про
недоведеність позовних вимог позивача та обґрунтовано відмовив йому в позові.

Твердження
апелянта про те, що судом неправильно визначено предмет позову, є помилковими і
спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з матеріалів справи,
пред'являючи до суду даний позов, позивач не врахував, що треті особи з квітня
2006 року є власниками зазначеної споруди, тобто фактично між сторонами виник
спір про право.

Не спростовують
висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду
ґрунтується на повно, всебічно досліджених обставинах справи, постановлене з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Старокостянтинівського районного суду від 8 лютого 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
суду касаційної інстанції.