РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007
року.

Колегія судців
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області у
складі:

головуючого
судді Денисовича Ю.Й.,

суддів Дикун С.
І.,  Стефлюк О.Д.,

при секретарі
Николишин О.М. ,

з   участь   представника
апелянта  ОСОБА_3  та

представника
позивача  ОСОБА_2,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.  Тернополя цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного підприємства «Шульганівське» на рішення
Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Шульганівське» /надалі
«підприємство»/ про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахункових,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася з позовом до ПП «Шульганівське» про стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахункових при звільненні її з роботи. Свої вимоги мотивує
тим,  що в день звільнення з нею не було
проведено розрахунку. Остаточний розрахунок на її вимогу здійснено відповідачем
15.02.07.

Рішенням
Чортківського районного суду від 17.04.07 позовні вимоги задоволено,  стягнуто з відповідача в користь позивача
1696, 51 грн.

В
апеляційній скарзі підприємство просить скасувати рішення,  вважаючи,
що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  та ухвалити нове,  яким частково задовольнити вимоги позивача.

Вказує,  що суд невірно дав аналіз зібраним по справі
доказам,  не врахувавши того,  що позивачка не працювала в день звільнення,  а тому розрахунок з нею повинен проводитися
не пізніше наступного дня після пред'явлення нею вимоги про розрахунок.

До процесуальних
порушень відносить неповноту з'ясування обставин спору.

У суді
апеляційної інстанції представник підприємства змінив вимоги апеляційної скарги,  просить рішення скасувати і постановити
нове,  яким відмовити позивачці у виплаті
спірних сум.

Позивачка та її
представник просять відхилити скаргу.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши доповідача
та учасників процесу,  перевіривши
фактичних обставин справи та її повноту,
колегія судців вважає,  що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Постановляючи
рішення,  суд першої інстанції виходив з
того,  що у день звільнення позивачки
відповідачем не було проведено повного розрахунку,  а тому підприємство повинне нести
відповідальність у відповідності до
ст.  117 КЗпП України.

Справа №
22а - 582                               Головуючий
у 1-й інстанції - Парфенюк В.І.

Категорія
- 41                                         Доповідач
- Демковнч Ю.Й.

Апеляційна інстанція не погоджується з таким висновком,  оскільки він зроблений на неповно з'ясованих
обставинах справи,  що в свою чергу
потягло невірне застосування норм матеріального права.

Встановлено,  що позивачка перебувала у трудових відносинах
із відповідачем з

01.03.05   по 30.09.06. Звільнена
остання наказом № 21 від 30.09.06 на підставі п. 1 ч. 1  ст.

36 КЗпП України за угодою сторін.

Згідно
із ч. 1  ст.  116 КЗпП України,  при звільненні працівника виплата всіх
сум,  що належать йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

Суд першої
інстанції не з'ясував,  чи працювала
позивачка в день звільнення.

У суді
апеляційної інстанції з показів представника відповідача встановлено,  що

30.09.06   позивачка не
працювала,  лише зранку отримала належно
оформлену трудову

книжку. Вказана дата була днем тижня - субота,  що є вихідним днем.  Заява про

звільнення подана позивачкою 25.09.06.

Із
табеля обліку робочого часу позивачки встановлено,  що останнім днем її роботи є 25 вересня 2006
року.

Поро
те,  що позивачка 30.09.06 не працювала
також свідчить акт від зазначеної дати,
згідно із яким остання того числа о 09.15 год. ознайомлена із наказом про звільнення та нарахуванням
розрахункових коштів.

Із
показів свідка ОСОБА_4 ,  допитаного в
суді першої інстанції,  вбачається,  що розрахункові були нараховані позивачці
26.09.06. Вказаного числа вона була зобов'язана передати по акту матеріальні
цінності,  однак цього не зробила і в
подальшому на підприємство не з'являлася,
лише 12.02.07 отримала в касі підприємства кошти.

Із
платіжної відомості на видачу зарплати за вересень місяць 2006 року по
підприємству вбачається,  що позивачці
нарахована до видачі зарплата в розмірі 742, 00 грн.

У
відповідності до зазначеної статті КЗпП України,  про нараховані суми,  належні працівникові при звільненні,  власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Про
розмір розрахункових відповідач повідомив позивача листом від 02.10.06 №
179,  що підтверджується журналом
вихідної кореспонденції.

У силу
ч. 1  ст.  116 КЗпП України,  якщо працівник в день звільнення не
працював,  то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником
вимоги про розрахунок.

Жодних
доказів,  що позивачка зверталася до
підприємства про виплату розрахункових судом не здобуто.

Оцінюючи
належність доказу про повідомлення відповідача щодо виплати розрахункових,  на які суд першої інстанції послався у своєму
рішенні,  а саме - квитанцію про поштове
відправлення позивачем на адресу ПП «Шульганівське» вимоги про видачу
розрахункових від 12.01.07,  то колегія
суддів вважає даний доказ неналежним,
оскільки він не може ствердити змісту листування та відправника. Тому його
не слід брати до уваги.

Згідно
із журналом вхідної кореспонденції підприємство не отримувало жодного
листування від позивача.

Враховуючи
зібрані докази,  апеляційна інстанція
вважає,  що позовні вимоги позивачки є
безпідставними,  оскільки вини
підприємства у невиплаті розрахункових немає,
остання не зверталася з вимогою про їх виплату.

Оскільки
судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального і
матеріального права,  у силу  ст.
309 ЦПК України,  колегія судді
приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення,
а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового
рішення,  яким у позові слід відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
304,  307,  309,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу приватного підприємства «Шульганівське» задовольнити частково.

Рішення
Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2007 року
скасувати.

Постановити
нове рішення,  яким відмовити у позові
ОСОБА_1 до приватного підприємства «Шульганівське» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахункових.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців.