Справа № 22-3324                                     Головуючий
в 1 інстанції - Перетятько
- 21                                                        Доповідач
УХВАЛА

іменем     України

19 квітня 2007
року                                         Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Гурової О.М.

суддів                Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при
секретарі      Арутюнян Г.В.

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Сазонової М.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в Микитівському районі м.
Горлівки Донецької області на рішення Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 5 грудня 2006 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в
Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки звернулось до апеляційного суду із апеляційною скаргою на
рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 5
грудня 2006 року, яким позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про
відшкодування моральної шкоди задоволено частково: з відповідача на користь
позивача було стягнуто відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької
області доводи апеляційної скарги підтримав і просив скасувати рішення суду і
ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, бо
суд дав невірну оцінку моральним стражданням позивача, не встановив факт
спричинення йому такої шкоди, а також в зв"язку з тим, що згідно ст. 77
Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" дія відповідних
норм Закону України „Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" про відшкодування моральної шкоди
призупинена.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи
встановлено, що позивач тривалий час перебував у трудових відносинах з
підприємствами вугільної промисловості, в наслідок чого отримав професійне
захворювання: хронічний бронхіт. Висновком МСЕК від 17 вересня 2003 року
позивачу вперше безстроково було встановлено 40% втрати працездатності, третя
група інвалідності. Позивачу у зв"язку з отриманим професійним
захворюванням завдано моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і
представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

За змістом ст.ст. 1, 21, 28, 34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" із
змінами і доповненнями, які були в законі на час прийняття рішення по справі,
на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим
особам моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені
норми не містять яких-небудь інших додаткових умов щодо відшкодування моральної
шкоди.

В п.4.1 рішення Конституційного Суду України від
27.01.2004 р. №1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров"я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових обов"язків незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні
страждання.

Доводи апеляційної скарги про відсутність наявності факту заподіяння
позивачу моральної шкоди спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах
з підприємствами вугільної промисловості з 15 січня 1955 року до 16 вересня
2003 року і був звільнений за станом здоров"я. Під час роботи ОСОБА_1
отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт. Висновком МСЕК від 17
вересня 2003 року позивачу вперше безстроково було встановлено 40% втрати
працездатності, третя група інвалідності.

Факт заподіяння шкоди здоров"ю позивача підтверджений висновком МСЕК
про встановлення ступеня втрати професійної працездатності, поясненнями
позивача, медичними документами.

Апеляційний суд не приймає довід відповідача про те, що для визнання факту
завдання позивачу моральної шкоди необхідно висновок МСЕК про наявність
заподіяння такої шкоди позивачу. Такий висновок МСЕК відповідно до вимог ст.ст.
34 п. З Закону необхідний у разі відсутності стійкої втрати працездатності.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд урахував, що професійним захворюванням позивачу завданий фізичний
біль, він став непрацездатним, не може вести звичайний спосіб життя, вимушений
був звільнитися з роботи за станом здоров"я, потребує постійного
лікування, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв"язків,
вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя й з дотриманням
вимог ч. З ст. 34 Закону України „Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначив таке
відшкодування в розмірі 12000 грн.

Визначена судом сума відповідає характеру та ступеню моральних страждань
позивача, конкретним обставинам справи, підстав для її зменшення не вбачається.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального закону
призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та всебічно з"ясовані
усі обставини по справі, зібрані докази, дана належна правова оцінка і суд
обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин рішення суду відповідає встановленим обставинам, нормам
матеріального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України в Микитівському районі м. Горлівки Донецької області відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 5 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.