Справа№22ц-1802/2007року                                                   Головуючий
Л.М. Суддя-д оповідач: Карнаух П.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року   вересня
місяця   17  дня                                                                     м.
Полтава

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Карнауха П.М. Суддів : Гасія Ю.В., Драниці Ю.В. При секретарі: Амеліній
М.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного
суду м.Полтави від «18» травня 2007 року

по справі за
позовом ВАТ «Полтавський завод ГРЛ» до ОСОБА_2про визнання такими, що втратили
право на користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2до ВАТ «Полтавський завод ГРЛ», ОСОБА_1 про
продовження строку відсутності з поважних причин та усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням, виселення.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 18 травня 2007 року у
задоволенні позовних вимог ВАТ «Полтавський завод ГРЛ» - відмовлено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2на користування кімнатою АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1.

З рішенням районного суду не погодився ОСОБА_1, надавши
апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати та постановити нове рішення по
суті справи.

Вважає рішення суду необгрунтованим та таким, що винесене
з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції повно і всебічно
досліджені обставини і матеріали справи, на підставі яких судом постановлене
правильне та справедливе рішення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2. на підставі ордеру
№434 від 20.03.1989 року, виданого ВАТ «Полтавський завод ГРЛ», отримала спірну
кімнату АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2. з жовтня 2003 року була
відсутня у спірному приміщенні, оскільки змушена була виїхати в іншу місцевість
для догляду за хворою матір'ю /а.с.7/. А 30.03.2006 року звернулася із заявою,
в якій повідомила, що вона має намір проживати в гуртожитку з 01.04.2006 року
/а.с. 14/.

Однак, позивач став перешкоджати їй у проживанні в гуртожитку та 11.04.2006
року - склав акт про не проживання ОСОБА_2. у кімнаті АДРЕСА_1 /а.с. 17-20/ та
видав розпорядження №15-юр від 11.04.2006 року про вселення в спірну кімнату
ОСОБА_1.

Також із матеріалів справи вбачається та вірно
встановлено судом, що позивач дозволив ОСОБА_2. тимчасово не проживати в
спірній кімнаті, при цьому позивач з власної ініціативи не перевіряв поважності
причин не проживання ОСОБА_2. в спірній кімнаті, погодився з причиною, яку
зазначила ОСОБА_2., тим самим зберігав за нею право на користування спірним
жилим приміщенням.

Крім того, судом першої інстанції вірно визначено предмет спірних
правовідносин і норми матеріального права, які їх регулюють.

Місцевий суд прийшов до вірного висновку, що позов ВАТ
«Полтавський завод ГРЛ» не підлягає до задоволення, оскільки на час
пред'явлення позову до суду /19.05.2006 року/ та з часу зберігання за ОСОБА_2
спірного жилого приміщення /01.04.2006 року/ не пройшло шести місяців, на які
законодавець зберігає право на користування жилим приміщенням за відсутніми без
поважних причин особами.

Також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку,
що позов ОСОБА_2. підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідач
ОСОБА_1був заселений до спірної кімнати 11.04.2006 року, тобто у той строк,
коли за ОСОБА_2. ще зберігалося спірне жиле приміщення, у зв'язку з чим вона не
мала можливості вільно ним користуватися та проживати в ньому.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, а тому рішення Київського районного суду м.Полтави від 18
травня 2007 року постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, підстав для його скасування не вбачається.

Однак, колегія суддів приходить до висновку про
необхідність доповнення резолютивної частини рішення суду першої інстанції
вирішенням питання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, підстави
часткового задоволення яких описані у мотивувальній частині рішення. Зважаючи
на це резолютивну частину рішення необхідно доповнити наступним реченням:
«Позовні вимоги ОСОБА_2- задовольнити частково».

Крім того, необхідно доповнити абзац 2 резолютивної
частини рішення, зазначивши номер будинку, а саме вказати: «Усунути перешкоди
ОСОБА_2на користування кімнатою АДРЕСА_1».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 18 травня
2007 року залишити без змін.

Доповнити резолютивну частину рішення Київського районного суду м.Полтави
від 18 травня 2007 року наступним реченням: «Позовні вимоги ОСОБА_2-
задовольнити частково».

Доповнити абзац 2 резолютивної частини рішення, зазначивши
номер будинку, а саме вказати: «Усунути перешкоди ОСОБА_2на користування
кімнатою АДРЕСА_1».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.