УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді:            Іващенко В.В.

суддів:                                  Летягіна
О.В.

Сінані О.М.

При секретарі       Войциховської Е.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа - КП „Житловик - 3", про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - виконком
Євпаторійської міської ради, КП „Бюро приватизації"", - про вселення,
про визнання приватизації квартири та договору купівлі-продажу квартири
недійсними,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Євпаторійського міського суду від 26.12.2006 року,

встановила:

ОСОБА_1.
звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа - КП „Житловик - 3", про
визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

Позивачка
мотивує свої вимоги тим, що вона є основним наймачем 4-х кімнатної квартири
№АДРЕСА_1. Крім неї в квартирі у даній квартирі зареєстровано її брата -
ОСОБА_2 В січні 2004 року він виїхав з квартири з дружиною, не дивлячись на те,
що площа квартири дозволяла йому відокремлено проживати в квартирі з сім'єю.
Факт його не проживання в квартирі більш ніж шість місяців підтверджується
актом від 17.01.2005 року, який був складений представником КП „Житловик -
3" з участю сусідів.

ОСОБА_2. заявив
зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_1про вселення в квартиру АДРЕСА_1, та позовні
вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - виконком Євпаторійської міської ради,
КП „Бюро приватизації"", про визнання приватизації квартири
АДРЕСА_1та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними.

ОСОБА_2. вважає, що немає законних підстав для визнання йогсищ)ахившим

право на житло у квартирі АДРЕСА_1,

оскільки дана квартира надавалась на всіх членів сім'ї, у тому числі на
нього. ОСОБА_2. вказує, що оплачував за проживання у квартирі, а 27.12.2004
року сумісно з

ОСОБА_1подав заяву про приватизацію квартири. Але ОСОБА_1. незаконно,

на підставі рішення суду від 24.02.2005 року його зняла з реєстрації в
квартирі та

Справа №22-ц-3519/2007.     Головуючий
в 1 інстанції: Куліковська О.М..

2

приватизувала квартиру тільки на
себе. Потім він дізнався, що ОСОБА_1. після оформлення права власності на
квартиру № АДРЕСА_1, продала її по договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року
ОСОБА_5. А 04.10.2005 року по договору
купівлі-продажу придбала себе 3А частини квартири АДРЕСА_2. У
зв'язку з чим він просить визнати приватизацію квартири № АДРЕСА_1 та свідоцтво
про право власності на квартиру № АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження
виконкому Євпаторійської міської ради № 4/22 від 19.04.2005 року - недійсними.
Просить також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_5., реєстровий номер 4797 від
30.09.2005 року та вселити його у квартиру № АДРЕСА_1.

Рішенням суду
від 26.12.2006 року позов ОСОБА_1задоволено. ОСОБА_2. визнаний таким, що
втратив право користування квартирою №АДРЕСА_1. У задоволені зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2на користь держави державне
мито у розмірі 8 грн. 50 коп.

На вказане
рішення суду від 26.12.2006 року ОСОБА_2була принесена апеляційна скарга, в
котрій він просить скасувати рішення суду, як постановлене с порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2. вказує на те, що спірна квартира № АДРЕСА_1 була надана його
сім'ї на підставі ордеру № 240 від 15.07.1966 року на п'ятьох чоловік.

19.11.1999 року був знятий з реєстрації з квартирі його
батько ОСОБА_2., а

05.08.2003 року його брат
ОСОБА_6., 1984 року народження, що підтверджується

копією
особистого рахунку № 18021.

В квартирі
залишилися проживати апелянт, його сестра - ОСОБА_1., інвалід першої групи з
дитинства, та його мати - ОСОБА_7, котра померла

ІНФОРМАЦІЯ_1року.

Апелянт вказує
на те, що коли була жива його мати, за ним визнавалось право на жилу площу. Він
в даній квартирі проживав з дружиною та її дітьми, за згодою матері та сестри
до січня 2004 року. А після конфлікту його родичів з дружиною, він проживав
один. Суд визнаючи його втратившим права користування жилим приміщенням в
квартирі, посилався на акт від 17.01.2005 року, складений КП „Житловик -
3" м. Євпаторії. Даний акт оформлений неналежним чином, записи виконані
різними чорнилами. Суд не перевіряв обставини складення акту. Данні, які
викладені в акті, не відповідають дійсності, так як в квартирі № АДРЕСА_1
ОСОБА_1. мешкав, в квартирі знаходилися та знаходяться до теперішнього часу
його віщі. У судовому засіданні не були допитані особи, які складали акт. У
судовому засіданні був допитаний тільки свідок ОСОБА_8., с котрим у
апелянта були неприязнені відношення. Апелянт вказує, що свідок мав намір
ввести суд в оману, скрив його місто роботи та місто проживання. Свідок пояснив
у судовому засіданні, що в листопаді 2004 року він вже не проживав в будинку
АДРЕСА_1, тому 17.01.2006 року підписував акт про непроживання ОСОБА_2 не міг
достовірно знати проживає він в квартирі або ні.

ОСОБА_2. в апеляційній скарзі ставить під сумнів дійсність показань свідка ОСОБА_9., його дружини. У судовому засіданні
ОСОБА_9. пояснила, що вона вимушена була піти з дітьми з квартириАДРЕСА_1
у зв'язку з неприязненими стосунками з матір'ю та сестрою апелянта. Мати
перебувала на обліку у лікаря-психіатра. Факт його періодичного проживання в
період 2004 року в спірній квартирі підтвердили сусіді ОСОБА_10. та ОСОБА_11. також

3

дані свідки підтвердили, що між
дружиною ОСОБА_2та позивачкою мав місце конфлікт та неприязнені відношення.
Проживати в спірній квартирі його сім'я не могла.

Також апелянт в
апеляційній скарзі вказує на те, що висновок суду про те що, його дії були
направлені на приватизацію квартири на себе та на свою сестру у грудні 2004
року не є доказом його постійного проживання в квартирі та необхідності
користування жилим приміщенням з метою задоволення свої житлових умов, а
свідчать про бажання отримати матеріальні
блага після її продажу, оскільки протягом року він не намагався як член
сім'ї визначити порядок користування квартирою, розділити особистий рахунок, не
відповідає дійсності. До смерті матері апелянтові не було необхідності ставити
питання про визначення порядку користування квартирою та розділ особистого
рахунку, так як йому ні хто йому не чинив перешкод в проживанні.

В апеляційній
скарзі апелянт також посилається на Положення „Про порядок передачі квартир
(будинків) у власність громадян" від 15.09.1992 року, відповідно пункту 18
громадянин, з'явивши бажання приватизувати займану їм та членами його сім'ї на
умовах найму квартиру звертається до органу приватизації, де отримає бланки
заяви та необхідну консультацію. Вказує, що вони з позивачкою з'явили бажання
приватизувати квартиру та оформили відповідну заяву, оформили належні документи
та здали їх в КП „Бюро приватизація" м. Євпаторія. Позивачка визнала за
ним право на приватизацію, як члена сім'ї, ОСОБА_2. був включений до довідки
про склад сім'ї.

05.01.2005  року ОСОБА_1.
своєю заявою зупинила оформлення документів про

приватизацію
квартири. Після подачі даної заяви ОСОБА_1. стала скриватися від

нього,
17.01.2005 року склала акт про його не проживання, а 20.01.2004 року звернулася

з позовом до суду. 04.04.2005 року ОСОБА_1. повторно подає заяву про
поновлення

оформлення
документів про приватизацію. Орган приватизації не повідомив про це

апелянта.

Також Афьонкін вказує, що у нього не має іншого жилого
приміщення.

Апелянт в апеляційній скарзі просить рішення
Євпаторійського міського суду від

26.12.2006  року скасувати.
Постановити нове рішення суду, яким в позові ОСОБА_1. про визнання його
втратившим право користування жилим приміщенням в квартирі

№ АДРЕСА_1
відмовити. Задовольнити його

позовні вимоги
до ОСОБА_1. про
вселення в квартиру АДРЕСА_1, про визнання приватизації квартири АДРЕСА_1та
договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1недійсними.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2., його представника,
ОСОБА_5. та його представника, проаналізувавши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не є обгрутованою і
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи
первісний позов і відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив із
того, що в січні 2004р. ОСОБА_2. разом зі своєю дружиною виїхали із спірній
квартири та стали проживати в квартирі № АДРЕСА_3 на підставі договору оренди
від 19.01.2004р. (арк.55), тому втратив право користування жилим приміщенням в
зв'язку з відсутністю понад 6 місяців без поважних причин.

Факт відсутності відповідача у спірній квартирі понад 6 місяців без
поважних

причин підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_12., ОСОБА_8.,

ОСОБА_13., актом від 17.01.2005р., складеного КП „Житловик-3" (арк.6)
та

іншими доказами.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактам і обставинам, встановленим
судом, ґрунтуються на належної оцінці наданих сторонами доказів, на
правильному визначенню змісту і характеру виниклих між сторонами правовідносин,
норм матеріального права

4

Довід апелянта
про те, що він в даній квартирі проживав з дружиною та її дітьми, за згодою
матері та сестри до січня 2004 року, а після конфлікту його родичів з дружиною,
він проживав один колегія суддів не приймає до уваги, оскільки він спростовується
доказами, з'ясованими судом.

Зокрема, його
дружина ОСОБА_1. в судовому
засіданні показала, що в січні 2004р. вони разом переїхали проживати в іншу
квартиру, в якій проживають з ним однією сім'єю по цей час (арк. 219 зв. ст.).

З матеріалів
справи № 2-2588 вбачається, що 21.04.2005р. ОСОБА_2. звернувся з позовом до
ОСОБА_1про вселення та зміну договору найму, в якому вказував, що в спірній
квартирі він проживав до лютого 2004р., а потім переїхав із сім'єю в іншу
квартиру.

Позивач за
зустрічним позовом не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували
вимушений характер його переїзду в іншу квартиру.

Більш того, у
засіданні судової колегії він пояснив, що його дружині та її двом дітям від
першого шлюбу належала на праві власності квартира, яку його дружина продала.

Відповідно до
ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не
доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, до якої встановлено ці обставини.

Рішенням
Євпаторійського міського суду від 13.05.2005р., що набрало законної сили,
ОСОБА_2. відмовлено у позові до ОСОБА_1про вселення та зміну договору найму
жилого приміщення в зв'язку з тим, що з січня 2004р. він в спірній квартирі не
проживав без поважних причин і втратив право користування нею.

Довід апелянта
про те, що позивачка визнавала за ним право на приватизацію, як члена сім'ї,
оскільки він - ОСОБА_2. - був включений до довідки про склад сім'ї у документах
на приватизацію, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вважає, що
ОСОБА_1. - інвалід першої групи з дитинства - могла не знати про вимоги Закону
України від 30.06.1983р. „Про приватизацію державного житлового фонду",
згідно з ч.4 ст. 5 якого право на приватизацію квартир державного житлового
фонду одержують громадяни України, які постійно проживають у квартирі.

Але 05.01.2005
року ОСОБА_1. своєю заявою зупинила оформлення документів про приватизації
квартири, що свідчить про те, що отримавши консультацію з питань застосування
зазначеного закону, вона усвідомила, що відповідач не має права на
приватизацію, оскільки в спірній квартирі не проживає понад строки, встановлені
ст. 71 ЖК України.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність
правових підстав для визнання свідоцтва про право власності на квартиру на ім'я
ОСОБА_1та договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року, укладеного між нею і
ОСОБА_5.

Враховуючи, що
рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду
та не свідчать про неправильність рішення суду, колегія суддів, керуючись ч. 1
ст. 308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу.

Разом з тим, враховуючи, що існує рішення Євпаторійського міського суду від
13.05.2005р., що набрало законної сили, яким ОСОБА_2. відмовлено у позові до
ОСОБА_1про вселення та зміну договору найму жилого приміщення, рішення
Євпаторійського міського суду від 26.12.2006р. у частині відмови ОСОБА_2. у
позові про вселення, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі в
цієї частині з підстав п.2 ч.1 ст. 205, ч.1 ст. 310 ЦПК України.

5

Враховуючи
наведене і керуючись ст.
ст. 205, 303, 304, 308, 310, 314, 315 Цивільного процесуального Кодексу
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Євпаторійського міського суду від 26.12.2006 року у частині відмови ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1про вселення скасувати,
провадження у справі в цієї частині позову закрити.

В іншій частині
рішення Євпаторійського міського суду від 26.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців.