Справа №- 22-ц-2478/07р.                    Головуючий 1 ін ст.  -
- житлові.                               Доповідач - Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17 травня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого - Міненкової Н.О.
Суддів - Гальянової
І.Г.,  Ларенка В.І. При секретарі - НабокаО.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 22 лютого 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4
до ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про поновлення порушеного права
власника,  вселення та виселення з
квартири,  -

ВСТАНОВИЛА

В липні 2006 року до суду
звернулись позивачі і просила поновити їх права власності на АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що вони є власниками спірної квартири,  але проживати в ній не мають можливості у
зв'язку з тим,  що відповідач створює
неможливі умови для проживання,  без їх
на то згоди поселив в квартирі іншу жінку,
неодноразово з приводу його протизаконних дій вони звертались до органів
міліції,  а тому просили виселити
відповідача разом з його дружиною,  шлюб
з якою він зареєстрував в період,  коли
справа розглядалась в суді.

Відповідач
з позовними вимогами не погодився,
посилаючись на те,  що він не
перешкоджав проживанню позивачів в квартирі,
дійсно в 2005 році в
квартирі стала проживати ОСОБА_6 ,  з
якою він пізніше уклав шлюб,  підтвердив
те,  що позивачі залишили квартиру і йому
невідомо де вони проживають.

Рішенням
Дзержинського районного суду м.  Харкова
від 22 лютого 2007 року позовні
вимоги задоволені.

Не
погодився з рішенням ОСОБА_1.  й у апеляційній скарзі просить рішення скасувати.

Перевіривши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  вислухавши
сторони,  представника судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що спірна
трикімнатна квартира АДРЕСА_1
належить на праві власності позивачам ОСОБА_2. ,  ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. в рівних
частках на підставі свідоцтва про право власності №-1-95-70114-Ц 2 від 16 жовтня 1995 року. Квартира
приватизована згідно з Законом України „Про приватизацію державного житлового
фонду". Прописаний в квартирі,  як
член сім'ї відповідач був 19
серпня 2003 року і
на той час він знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Судова
колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те,  що право власності позивачів було порушено і
вони були позбавленні можливості користуватися спірною квартирою,  так як дійсно відповідач без їх згоди поселив
в квартирі іншу жінку,  створював
конфліктні ситуації,  проявляв
нестриманість і неповагу до своєї колишньої дружини та доньки.

Відповідно
до  ст.
383 ЦК України
власник житлового будинку,  квартири має
право використовувати помешкання для власного проживання,  проживання членів своєї сім'ї,  інших осіб.

2

Суд
першої інстанції поновив це право власників і судова колегія з висновками суду
погоджується.

Погоджується
судова колегія з висновком суду в частині виселення з квартири ОСОБА_6. ,  так як остання поселилась в квартирі без
згоди власників квартири,  а тому права
на проживання в квартирі не набула,  а
факт реєстрації шлюбу з ОСОБА_5.  не є
підставою для поселення в спірній квартирі без згоди її власників.

Доводи
відповідача про те,  що він має право
вселяти в квартиру свою дружину,  так як
спірна квартира була отримана у зв'язку із знесенням частини будинку,  яка належала йому на праві власності,  не можуть бути прийняті,  так як на момент приватизації квартири ОСОБА_1.  проживав в іншому місці і з моменту отримання позивачами
свідоцтва про право власності (
1995 рік) приватизацію не оспорював. А тому,
при вирішенні даного спору,
посилання відповідача на його право на спірну квартиру безпідставне

Між тим,  судова колегія вважає,  що рішення суду в частині виселення ОСОБА_5.  на підставі
ст.  116 ЖК України підлягає
скасуванню,  з відмовою у задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Згідно
зч. 1  ст.  116 ЖК України,  якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи,
які проживають в квартирі систематично порушують правила спільного
проживання та роблять неможливим проживання з ними у одній квартирі,  а засоби попередження є безрезультатними,  виселення винних за вимогою наймача(
власника) проводиться без надання іншого житлового приміщення.

При
вирішенні цих справ необхідно виходити з того,
що неправомірна поведінка може стати підставою для виселення і при
повторному порушенні,  якщо раніше
прийняті міри попередження не дали позитивних результатів.

Матеріали
справи не свідчать про те,  що дані
вимоги закону були виконані судом Крім того,
застосування даної норми закону є крайньою мірою і вона може бути
прийнятною,  якщо до винного були
застосовані засоби попередження.

А
тому,  судова колегія ,
враховуючи те,  що
в судовому засіданні було дійсно встановлено,
що відповідач своїми діями створив несприятливі умови для проживання
позивачів у квартирі( поселення в квартирі іншої жінки,  агресивність,
),  а також,
враховуючи і те,  що позивачі
вимушені були звертатися до суду про поновлення їх права власності та вселенні
в квартиру,  судова колегія вважає,  що ОСОБА_5.  необхідно попередити про неприпустимість створення в
квартирі атмосфери агресивності,
роздратування,  провокування
скандалів,  нанесення образ,  усього,
що створює неможливі умови для спільного проживання в квартирі.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307, 309,  313, 314, 317, 319 ЦПК України
судова колегія,

ВИРІШИЛА

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5.  задовольнити частково. Рішення Дзержинського районного
суду м.  Харкова від 22 лютого 2007 року
змінити,  скасувавши в частині виселення
з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та в частині
зобов'язання відділу Департаменту по справах громадянства,  еміграції та реєстрації фізичних осіб
Дзержинського РВ ГУ МВС України
в Харківській області скасувати реєстрацію постійного місця проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 в
м.  Харкові.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає законної сили негайно та може бути

оскаржено протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до

Верховного
Суду України.