Справа №
22-1110 2007 p.                    Головуючий у 1
інстанції Поліщук В.В.
36                                            Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

30  травня
2007  р.   Судова
палата  в  цивільних
справах  апеляційного  суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого -
Полежая В.Д.

Суддів -
Спірідонової Л.С. ,  Белінської І.М.

при секретарі -
Шевченко Н.П. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду від 14 лютого 2007
року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

В
обгрунтування своїх вимог зазначала,  що
рішенням Гайворонського районного суду від 14 червня 1999 року з відповідача на
її користь на утримання дітей 1989 та 1994 року народження було стягнуто
аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку до повноліття сина
ОСОБА_3,  а потім по Va
частині - до повноліття сина ОСОБА_4.

Зважаючи
на те,  що відповідач не працює,  аліменти сплачує на власний розсуд просила
стягнути аліменти в твердій грошові сумі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину
до їх повноліття.

Рішенням
Гайворонського районного суду від 14 лютого 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

Суд прийшов
до висновку,  що ОСОБА_2  не має змоги сплачувати аліменти в твердій
грошовій сумі,  оскільки перебуває на
обліку як безробітній,  має на утриманні
сина ОСОБА_5,  2000 року народження та
надає матеріальну допомогу батькові,  що
є інвалідом 1 групи. Крім того,  суд
прийняв до уваги,  що син ОСОБА_3 в
лютому 2007 року досяг повноліття,
навчається та отримує стипендію в розмірі 140 грн.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у зв'язку з
порушенням норм сімейного права,  ухвалення
нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначається,  що сплата аліментів є обов'язком
відповідача,  а те,  що він отримує допомогу по безробіттю
значення не має,  оскільки їй відомо про
його роботу вахтовим методом в Росії,  де
він отримує велику заробітну плату.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що підстав для задоволення скарги немає.

З
матеріалів справи вбачається,  що за
рішенням Гайворонського райсуду
від 14 червня 1999 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наполягаючи
на зміні визначення розміру аліментів позивачка стверджує,  що відповідач крім допомоги по безробіттю
отримує інші доходи від роботи вахтовим методом в Росії.

ОСОБА_2  дані обставини заперечує.

Відповідно
до ст 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підстави своїх вимог і заперечень.
Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Відповідно
до  ст.
192 Сімейного кодексу України розмір аліментів,  визначений за рішенням суду може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або
сімейного стану.

Оскільки
позивачка не надана суду будь-яких доказів про зміну матеріального стану
відповідача,  його доходу,  підстав для задоволення позову у суду першої
інстанції не було.

Колегія
суддів зазначає також,  що сину ОСОБА_3 у
лютому 2007 р. виповнилось 18 років,  але
він продовжує навчатись,  що не позбавляє
права позивачу звернутися до суду з позовом в порядку  ст.
199 Сімейного кодексу України.

Рішення
суду узгоджується з наявними у справі доказами і відповідає вимогам
закону,  а тому колегія суддів не знайшла
підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308, 313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Гайворонського районного суду від 14 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.