УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007 року                                                                               м. Київ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду м. Києва в складі:

Головуючого:
Горелкіної Н.А.

Суддів:               Мороз
Л.Л., Слободянюк С.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Інститут «Донецький Будпроект», третя особа: Управління
Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька про визнання періоду
роботи на підприємстві відповідача науково-технічним та спонукання до видачі довідки
для нарахування наукової пенсії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Донецька від 30 червня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2004 року, -

встановила:

У жовтні 2003
року ОСОБА_1 звернулась
до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що вона з 1964 року по 1968 рік та з 1970 року по 2002 рік знаходилась у трудових стосунках з ВАТ
«Інститут «Донецький Будпроект», де працювала керівником групи, головним
спеціалістом, головним інженером проекту і звільнилась у зв»язку з виходом на
пенсію за віком. Колишні назви інституту ПКБ «Доноргтехбуд», інститут
«Укртяжбуд».

З 10 вересня 2002 року по 1 липня 2003 року вона отримувала пенсію за
Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність». 1
липня 2003 року директор ВАТ «Інститут «Донецький Будпроект» відкликав з
Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Донецька довідку про
те, що ВАТ «Інститут «Донецький Будпроект» є науково-технічним закладом і з
цього часу їй була припинена виплата науково-технічної пенсії. Позивачка
вважає, що дії відповідача неправомірні, тому просить визнати період її роботи
на підприємстві відповідача науково-технічною діяльністю, яка надає право на
вказану пенсію.

Рішенням Київського
районного суду м. Донецька від 30 червня 2004 року в задоволенні позову
відмовлено.

2

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2004 року залишено без змін
рішення суду першої інстанції.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами
норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Донецька від 30 червня 2004 року та
ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 грудня 2004
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно й оскарженню не підлягає.