'Справа № 22ц-3166/07                                        Головуючий
у 1 інстанції Завгородній Є.П.
40                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
червня 2007р .                                                                                                м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                               Соломахи
Л.І.

суддів                                                             Олєйникової
Л.С. ,  Солодовник О.Ф.

при
секретарі                                                               Іванові
В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційні скарги відповідачів -
державної холдингової компанії „Укрвуглепромтранс" та відкритого
акціонерного товариства „Макіївський стрілочний завод" дочірнє
підприємство державної холдінгової компанії „Укрвуглепромтранс" на рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада
2006р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державної холдінгової компанії
„Укрвуглепромтранс",  відкритого
акціонерного товариства „Макіївський стрілочний завод" дочірнє
підприємство державної холдінгової компанії „Укрвуглепромтранс" про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
-

ВСТАНОВИВ:

В липні
2007р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до державної холдінгової компанії
„Укрвуглепромтранс" (далі ДХК „Укрвуглепромтранс") про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу (а.с. 2-4).

В жовтні
2006р. позивач змінив свої позовні вимоги,
про що надав до суду письмову заяву,
згідно якої він заявив позовні вимоги до ДХК „Укрвуглепромтранс" та
до відкритого акціонерного товариства „Макіївський стрілочний завод"
дочірнє підприємство державної холдінгової компанії „Укрвуглепромтранс" (далі
ВАТ „Макіївський стрілочний завод") про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу (а.с.  103-106).

Зазначав,  що з 26 жовтня 2005р. він обіймав посаду
голови правління ВАТ „Макіївський стрілочний завод". 18 травня 2006р.
наказом №29 голови правління ДХК „Укрвуглепромтранс" він був відсторонений
від займаної посади,  а наказом № 42 від
29 червня 2006р. звільнений на підставі п.1
ст. 41 КЗпП України. Після його звернення до суду з позовом про
поновленням на роботі,  відповідачі,  визнаючи порушення порядку його
звільнення,  18 серпня 2006р. зібрали
загальні збори ВАТ „Макіївський стрілочний завод",  рішенням яких він був відкликаний з посади
голови правління та наказом №69-к від 18 серпня 2006р. в.о.голови правління ВАТ
„Макіївський стрілочний завод" ще раз звільнений з займаної посади за
п.1  ст. 41 КЗпП України. В судовому
засіданні 04 жовтня

2

'2006р.
відповідачі додали до матеріалів
справи наказ №42-н від 05
липня 2006р. голови правління ДХК „Укрвуглепромтранс" про скасування
наказу №42 від 29 червня 2006р.,  про що
йому раніше: відомо не було. Він вважає,
що наказ №42-н від 05 липня 2006р. був виданий заднім числом вже після
проведення загальних зборів. Свої звільнення на підставі обох наказів вважає
незаконним,  тому просив :

·
визнати незаконними накази №42 від 29 червня 2006р. та
№42-н від 05 липня 2006р. голови правління ДХК „Укрвуглепромтранс",  а також наказ №69-к від 18 серпня 2006р.
в.о.голови правління ВАТ „Макіївський стрілочний завод";

·
зобов'язати ВАТ „Макіївський стрілочний завод"
анулювати незаконний запис в трудовій книжці про його звільнення за п.1  ст. 41 КЗпП України;

·
зобов'язати ДХК „Укрвуглепромтранс" поновити його на
роботі як незаконно звільненого на підставі наказу №42 від 29 червня 2006р.;

·
стягнути з відповідача на його користь середній заробіток
за час вимушеного прогулу,  починаючи з
30 червня 2006р. (а.с.  103-106).

Рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада
2006р. задоволено позов ОСОБА_1до ВАТ „Макіївський стрілочний завод"
дочірнє підприємство ДХК „Укрвуглепромтранс" про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу. Звільнення ОСОБА_1на підставі п.1  ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків визнано незаконним та його поновлено на роботі
головою правління ВАТ ВАТ „Макіївський стрілочний завод" дочірнє
підприємство ДХК „Укрвуглепромтранс" з 18 серпня 2006р. З ВАТ „Макіївський
стрілочний завод" дочірнє підприємство ДХК „Укрвуглепромтранс" на
користь ОСОБА_1стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30
червня 2006р. по 29 листопада 2006р. в сумі 11819грн. 22коп.3 урахуванням
фактично отриманої заробітної плати на інших посадах за вказаний період. З
директора - голови правління ВАТ „Макіївський стрілочний завод" дочірнє
підприємство ДХК „Укрвуглепромтранс" ОСОБА_3 на користь ВАТ „Макіївський
стрілочний завод" дочірнє підприємство ДХК „Укрвуглепромтранс" на
відшкодування шкоди стягнуто 1000грн. та судовий збір у сумі 51грн.

В
апеляційних скаргах обидва відповідачі - ДХК „Укрвуглепромтранс" та ВАТ
„Макіївський стрілочний завод" просять рішення суду скасувати та передати
справу на новий розгляд,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційну
інстанцію представники відповідачів не з'явилися без поважних причин,  про день та час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Позивач
ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2 проти
доводів апеляційних скарг відповідачів заперечували,  просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивача
ОСОБА_1та його представника ОСОБА_2,  дослідивши матеріали цивільної справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційні скарги відповідачів підлягають
задоволенню частково,  а рішення суду
скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав:

Відповідно
до  ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  поданим
відповідно до цього Кодексу,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Звертаючись до
суду з позовом ОСОБА_1. просив:

визнати
незаконними накази №42 від 29 червня 2006р. та №42-н від 05 липня 2006р. голови
правління ДХК „Укрвуглепромтранс",
а також наказ №69-к від 18 серпня 2006р. в.о.голови правління ВАТ
„Макіївський стрілочний завод";

з

зобов'язати ВАТ
„Макіївський стрілочний завод" анулювати незаконний запис в трудовій
книжці про його звільнення за п.1  ст. 41
КЗпП України; зобов'язати   ДХК   „Укрвуглепромтранс"   поновити
його   на   роботі
як незаконно звільненого на підставі наказу №42 від 29 червня 2006р.;
стягнута   з   відповідача
на   його   користь
середній   заробіток   за
час вимушеного прогулу,  починаючи
з 30 червня 2006р. (а.с. 103-106). В порушення вимог  ст. И,
ст. 213,   ст. 215 ЦПК України суд
розглянув не всі вимоги позивача.

Як
вбачається з судового рішення,  судом
першої інстанції вирішені позовні вимоги ОСОБА_1лише до ВАТ „Макіївський
стрілочний завод",  про що прямо
зазначено як у вступній,  так і в
резолютивній частинах судового рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1до ДХК „Укрвуглепромтранс",
а саме,  про визнання недійсними
наказів №42 від 29 червня 2006р. та №42-н від 05 липня 2006р. голови правління
ДХК „Укрвуглепромтранс",  судом не
розглянуті і судове рішення не містить будь-яких висновків щодо цих вимог.

Згідно
позовної заяви ОСОБА_1. просив поновити його на роботі,  як незаконно звільненого на підставі наказу
№42 від 29 червня 2006р.

Поновивши
позивача на роботі з 18 серпня 2006р.,
тобто на підставі наказу №69-к від 18 серпня 2006р.,  суд не вирішивши його вимоги про незаконне
звільнення на підставі наказу №42 від 29 червня 2006р. та поновлення на роботі
з 30 червня 2006р.

Невирішені
судом позовні вимоги про визнання незаконними наказів №42 від 29 червня 2006р.
та №42-н від 05 липня 2006р. взаємопов'язані з його вимогами про стягнення на
його користь з відповідачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновлюючи
позивача на роботі з 18 серпня 2006р.,
середній заробіток за час вимушеного прогулу суд стягнув на користь
позивача з 30 червня 2006р.,  тобто з
моменту першого звільнення позивача на підставі наказу №42 від 29 червня 2006р.
При цьому суд не зазначив чому він стягнув середній заробіток і за час з 05
липня 2006р. по 18 серпня 2006р.,  якщо
наказом №42-н від 05 липня 2006р. наказ №42 від 29 червня 2006р. про звільнення
позивача був відмінений і позивач зобов'язаний був виходити на роботу. Суд
також не з'ясував чи нарахована позивачу заробітна плата за 18 серпня
2006р.,  оскільки згідно табелю обліку
використання робочого часу він в цей день працював (а.с.  149).

Суд не
з'ясував чого в табелі обліку використання робочого часу за липень 2006р. у
позивача повний місяць стоять прогули,  в
тому числі і 03,  04 та 05 липня
2006р.,  коли наказ про звільнення
позивача №42 від 29 червня 2006р. ще був не скасований і позивач не виходив на
роботу в зв'язку із звільненням.

Суд не
витребував табель обліку використання робочого часу за червень 2006р. та не
перевірив по який же день позивачу в червні 2006р. нарахована заробітна плата.

Стягуючи
на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу,  суд першої інстанції не з'ясував графік
роботи позивача та кількість робочих днів вимушеного прогулу,  не витребував у відповідачів відповідні
документи,  не навів у судовому рішенні
розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до
„Порядку обчислення середньої заробітної плати",  затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України від 8 лютого 1995р. №100.

Стягуючи
на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу,  суд зазначив,
що він підлягає сплаті позивачу з урахуванням фактично отриманої
заробітної плати на інших посадах. При цьому суд не зазначив,  що саме він мав на увазі. Висновок суду в цій
частині є незрозумілим,  оскільки з 05
січня 2006р. із  ст. 117 КЗпП України
виключена частина 3,  яка
передбачала,  що в разі,  якщо звільнений працівник до

4

'одержання
остаточного розрахунку стане на іншу роботу,
розмір середнього заробітку зменшується на суму заробітної плати,  одержаної за новим місцем роботи.

Крім
того,  судом не розглянуті вимоги
позивача про зобов'язання відповідача ВАТ „Макіївський стрілочний завод"
анулювати запис в трудовій книжці про його звільнення зап.1  ст. 41 КЗпП України.

Відповідно
до п.5 частини 1  ст. 311 ЦПК України
якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції,  рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду першої інстанції слід більш повно з'ясувати
обставини справи,  надати встановленим
фактам належну оцінку та зробити правовий висновок про всім вимогам позивача.

Вирішуючи
позовні вимоги щодо незаконного звільнення на підставі рішення загальних зборів
від 18 серпня 2006р.,  суду слід
перевірити чи правомочними були ці збори,
витребувати подання наглядової ради про відкликання позивача з
посади,  на яке є посилання в протоколі
загальних зборів - додаток №4,  але в
матеріалах справи воно відсутнє та з'ясувати в чому ж проявилося порушення
трудової дисципліни,  за яке позивач був
звільнений,  коли воно було
здійснено,  чи дотримано строк та порядок
звільнення позивача за порушення трудової дисципліни.

Керуючись  ст. 307,
ст. 311,   ст. 314,   ст. 315 ЦПК України,  апеляційний суд Донецької області,

УХВАЛ И В:

Апеляційні
скарги відповідачів - державної холдінгової компанії „Укрвуглепромтранс"
та відкритого акціонерного товариства „Макіївський стрілочний завод"
дочірнє підприємство державної холдінгової компанії „Укрвуглепромтранс"
задовольнити частково.

Рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 29 листопада
2006р. скасувати,  справу направити на
новий розгляд до Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області в
іншому складі суду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.