Справа №
22-ц-961/2007р.                                       Головуючий
у 1 інстанції Мужик І.І.
40                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007р.                                                                                м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої
Ясеновенко Л.В.,

суддів                                                                 Девляшевського
В.А.,  Горблянського Я.Д.,

секретаря                                                           Юрків
І.П.,

з участю
представника відповідача

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Укртелеком" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Надвірнянського районного суду від 15 червня 2007 року, -

встановила:

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 15 червня 2007 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1  до ВАТ „Укртелеком"
в особі Івано-Франківської філії центру електрозв'язку №7 та третьої особи на
стороні відповідача ОСОБА_2. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилається
на незаконність рішення суду. Вона зазначає,
що звільнення її з роботи за п.1
ст.40 КЗпП було проведено з порушенням вимог  ст.492 КЗпП. Зокрема,  її не попередили за два місяці про наступне
вивільнення працівників та не врахували,
що вона має переважне право на залишення на роботі як працівник з більш
високою кваліфікацією та тривалим безперервним стажем роботи. Не було враховано
і того,  що на її утриманні перебуває
батько та двоє неповнолітніх дітей.

Просить рішення
суду скасувати,  а справу направити на
новий судовий розгляд.

ОСОБА_1
в судове засідання не з'явилась,  хоча належним чином була повідомлена про час
розгляду справи.

Представник
відповідача апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
28.08.85р. позивачка була прийнята учнем телеграфіста Надвірнянського райвузла
зв'язку. Пізніше вона працювала на різних посадах,  а наказом №22-к від 14.02.2006 року
переведена телеграфісткою довідкової служби міської телефонної мережі. Наказом
№50-к від 01.03.07р. ОСОБА_1  була звільнена
з роботи на підставі п. 1  ст.40 КЗпП.

2

Судом
встановлено,  що на виконання наказу №393
від 25.12.2006р. Івано-Франківської філії ВАТ „Укртелеком" „Про скорочення
чисельності працівників Центрів (цехів електрозв'язку)" Івано-Франківською
філією Центру електрозв'язку №7 був виданий наказ №152 від 28.12.2006 року „Про
скорочення чисельності працівників ЦЕЗ №7 (м. Надвірна).

Згідно
зазначеного наказу,  крім інших посад
скороченню підлягали 3 посади телефоністів довідкової служби міської телефонної
мережі.

Про
наступне звільнення позивачка була попереджена 29 грудня 2006 року,  про що свідчить копія попередження (а.с. 39)
та акт про відмову позивачки та інших працівників ознайомитись з попередженням
про звільнення (а.с. 41).

На
засіданні профкому,  яке відбулось
15.02.07р.,  була дана згода на
звільнення ОСОБА_1  з роботи і одночасно
їй були запропоновані інші посади,  від
яких вона відмовилась.

При
таких обставинах справи суд прийшов до правильного висновку про те,  що звільнення позивачки з роботи було
проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Посилання
ОСОБА_1  у апеляційній скарзі на те,  що відповідачем не було враховано її
переважне право на залишення на роботі,
як працівника з більш високою кваліфікацією та тривалим безперервним
стажем роботи,  а також не проведено
перестановок працівників в межах однорідних професій,  не можуть бути прийняті до уваги.

Судом
встановлено,  що у Надвірнянському ЦЕЗ №7
згідно штатного розпису були 3 посади телефоністів довідкової служби і
відповідно до наказу №152 від 28.12.2006р. „Про скорочення чисельності
працівників ЦЕЗ №7" згадані 3 посади телефоністів довідкової служби
підлягали скороченню.

У п.19
постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами
трудових спорів" дано роз'яснення про те,
що в тому разі,  якщо власник при
проведенні вивільнення не використав своє право на проведення в межах
однорідних професій і посад перестановок працівників,  не перевів більш кваліфікованого
працівника,  посада якого
скорочується,  з його згоди на іншу
посаду,  звільнивши з неї з цих підстав
менш кваліфікованого працівника,  то суд
не вправі обговорювати питання про доцільність такої перестановки
(перегрупування).

Рішення
суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст. 307,  308 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 15
червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.