Справа №
Головуючий у 1 інстанції Артеменко Л.І.
Доповідач Лук'янова С.В.
УХВАЛА

Іменем України

10 липня    2007 року       Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого
судді Пономарьової О.М.

суддів
Лук'янової С.В.,  Барсукової О.І.

при секретарі
Артамоновій C.O.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Кіровського міського суду Донецької області
від 29 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного
товариства „Шахта Комсомолець Донбасу",
третя особа управління Пенсійного фонду України в місті Кіровське
Донецької області про перерахунок заробітної плати і зобов'язання видати
довідку про перераховані суми.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, його представників,  представників відповідача і третьої
особи,  перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги,  апеляційний
суд

встановив:

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Кіровського
міського суду від 29 березня 2007 року і ухвалення у справі нового рішення про
задоволення його позову через неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи і
невідповідність висновків суду обставинам справи. Неправильним є висновок суду
про те,  що дні роботи в зоні відчуження
йому були оплачені за підвищеними на 100% тарифним ставкам.  В квітні 1986 року він працював в зоні
відчуження 24 дні,  а відповідач оплатив
лише 21 день. Збережений заробіток за основним місцем роботи повинен включати
премію за підсумком роботи за рік і вислугу років. Не відповідає обставинам
справи висновок суду про те,  що виплата
премії у розмірі 60% є правом,  а не
обов'язком відповідача. Не відповідає обставинам справи і висновок суду про
те,  що робота у вихідні і святкові дні
не підлягає оплаті у подвійному розмірі (а.с. 166-168).

В
судовому засіданні апеляційного суду позивач і його представники підтримали
доводи апеляційної скарги; представники відповідача і третьої особи не
підтримали апеляційну скаргу і просили залишити без змін рішення суду першої
інстанції.

Рішенням
Кіровського міського суду від 29 березня 2007 року позивачу відмовлено у
задоволенні зазначеного позову.

Цим
рішенням встановлено,  що з 8 січня 1985
року по 30 липня 1987 року позивач працював електрослюсарем у відповідача; його
тарифна ставка складала 10 руб.
53 коп. В січн і
1987 року позивач працював 21 робочий день і його заробіток склав 227 руб. 45 коп.;

2

в лютому 1987 року відповідно 20 робочих днів і заробітна плата -
236 руб. 93 коп.; середньоденна
зарплата позивача складає 11 руб.
32 коп. (227, 45
+ 236, 93) : (20 дн. + 21 дн). У відповідача встановлена п'ятиденний робочий
тиждень. В період з 12 березня по 26 квітня 1987 року позивач перебував на
військових зборах для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.  За цей період відповідач виплатив позивачу
2114 грн. 96 коп.,  в тому числі 4-х кратна
тарифна ставка за 16 днів березня і 24 дні квітня; збережений середній
заробіток за 17 днів березня і за 21 день квітня з розрахунку щоденного
заробітку 11 руб. 32 коп. Позивач визнаний інвалідом 2 групи,  перебуває на обліку в управлінні пенсійного Фонду
України в місті Кіровське і отримує пенсію за інвалідністю,  пов'язаною з ліквідацією наслідків аварії на
ЧАЕС,  яка визначена із заробітку за
березень 1987 року. Правовідносини сторін регулюються законодавством,  яке діяло на час виникнення цих правовідносин.
Позивачу нарахована і сплачена відповідачем 100% тарифної ставки за всі дні
роботи. Інші працівники дільниці,  де
працював позивач до березня 1987 року,  в
березні і квітні 1987 року не преміювалися,
тому відсутні законні підстави для нарахування премії позивачу. Позивач
працював в третій зоні небезпеки,  оплата
праці повинна бути проведена у 4-х кратному розмірі тарифної ставки понад
збережений середній заробіток. Позивачу за всі дні роботи в зоні сплатили 4-х
кратний розмір тарифної ставки. Кодекс законів про працю України не поширюється
на громадян,  які проходять військові
збори,  у тому числі і щодо додаткової
оплати за роботу у вихідні і святкові дні. Обчислення середньомісячного
заробітку проведено у відповідності до вимог законодавства,  яке діяло на час виникнення правовідносин між
сторонами. Судом встановлено,  що
відповідачем не порушені права позивача на оплату праці за час його знаходження
на військових зборах під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.  Тому у задоволенні позову відмовлено через
його необґрунтованість (а.с. 157-159).

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає через наступне.

Відповідно
вимогам  ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін,  встановленим фактам
і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов правильного висновку про
відмову у задоволенні позову через те,
що відповідачем не порушені права позивача на оплату праці за час
знаходження останнього на військових зборах; відповідачем дотримані вимоги
нормативних актів з приводу оплати праці військовозобов'язаних,  призваних на військові збори,  які приймали участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.  В обґрунтування цього
висновку суд першої інстанції послався на відповідні нормативні документи і
закони.

Постановою
Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1240 внесені зміни до
Порядку обчислення пенсій по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи захворювання,  і пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997
року №523. Але ця постанова не дає підстав для висновку про обґрунтованість
позову.

Враховуючи
викладене в сукупності, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам справи,
наданим сторонами доказам і вимогам норм матеріального права. Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи. Тому рішення суду першої інстанції,  є законним і підстав для його скасування
немає.

3

Керуючись  ст. ст. 303,
307 ч.1 п.1,  308,  313,
315,  317 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кіровського міського суду Донецької області від 29 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня проголошення.