РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05"  липня 2007 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого              Фединяка
В.Д.

суддів:                         Ясеновенко Л.В.,
Девляшевський В.А.

секретаря                    Сем"янчук
С.Й.

за
участю:                   позивача
ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2007 року,   -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку (далі АКБ "Укрсоцбанк") про
скасування наказу, внесення виправлень до трудової книжки, стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що
наказом адміністрації відповідача №800-к від 10 грудня 2001 року його було
звільнено з посади керуючого Івано-Франківською обласною філією АКБ
"Укрсоцбанк" за п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків без дотримання строку і порядку притягнення до
дисциплінарної відповідальності та відсутності достатніх підстав, хоч він 29
листопада 2001 року подав заяву про звільнення його з займаної посади з 30
листопада 2001 року за згодою сторін за п.іст. 36 КЗпП України. У квітні 2002
року та березні 2007 року ОСОБА_1 уточнив свої вимоги і просив також поновити
його на роботі на раніше займаній посаді і крім задоволення зазначених вимог,
просив також поновити йому строк звернення до суду та стягнути з відповідача
один мільйон п'ятсот тисяч гривень моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2007 року ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позову у зв'язку з пропуском без поважних причин
строку позовної давності звернення до суду.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування оскаржуваного рішення та задовольнити поданий ним позов,
вказуючи на те, що при вирішенні даного спору, суд допустив порушення норм
матеріального і процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, відповідно
ст. 89 ЦПК України (в ред.
1963 p.)
судом не вирішено ухвалою щодо поновлення процесуального строку звернення
до суду за захистом права на працю, який пропущено з вагомих причин і не
звернуто уваги, що інші його вимоги подані у тримісячний строк.

Справа №
22-Ц-744/07                                                   Головуючий
у 1 інст. Барашков В.В.

Категорія 40                                                                      Доповідач
- суддя Фединяк В.Д.

Також вважає апелянт, що судом не дано оцінки рішенню Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29 березня 2006 року, яким поновлено його на
роботі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу,
просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, вважає цю скаргу
безпідставною.

Заслухавши пояснення позивача, заперечення на апеляційну скаргу
представника відповідача, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить
до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з
того, що про звільнення 10 грудня 2001 року з роботи за п.іст. 41 КЗпП України
за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, до відома позивача було
доведено 15 грудня 2001 року. Будучи звільненим з посади, ОСОБА_1 звернувся до
суду 13 березня 2002 року, тобто з пропуском місячного строку позовної давності
встановленого ст. 233 цього Кодексу. Оскільки позивач не представив доказів
поважності пропуску строку позовної давності, то йому відмовлено у задоволенні
позову.

Такий висновок суду є передчасним і не відповідає пункту 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових
спорів" №9 від 06 листопада 1992 року у редакції від 25 травня 1998 року.

Згідно
ст.   213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Відповідно роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України
"Про судову практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06
листопада 1992 року у редакції від 25 травня 1998 року встановлений статтею 233
КЗпП України місячний строк звернення до суду про поновлення на роботі
поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення
трудового договору.

Якщо місячний чи тримісячний строк, встановлений ст. 233 КЗпП України
пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути
відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку,
а всі обставини справи права і обов'язки сторін.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначених
вимог закону не врахував, так як не досліджував всі обставини цієї справи щодо
правомірності наказу адміністрації відповідача
про звільнення позивача з роботи.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення і перевіряє обставини справи у повному обсязі.

Згідно ст. 304 цього Кодексу справа розглядається
апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Як вбачається з
матеріалів справи, наказом №800-к від 10 грудня 2001 року голови правління АКБ "Укрсоцбанк" ОСОБА_1
було звільнено з посади керуючого Івано-Франківською обласною філією АКБ "Укрсоцбанк"
за п.1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.
Зокрема, за надання недостовірної
інформації  звітності  за
простроченими  кредитами,   невідповідність даних

по
класифікації кредитної заборгованості за ступенями ризику та розрахунку резерву
для відшкодування можливих втрат від кредитних операцій, що призвело до
недоформування резерву за кредитними операціями юридичних осіб в сумі 2172,4
тис. грн. станом на 01 квітня 2001 року.

Підставою для такого звільнення був звіт аудиторської перевірки
Івано-Франківської  обласної філії від 26
липня 2001 року(а.с. т.1 103,104).

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2004
року ОСОБА_1. визнано винним за ч.1 ст. 366 КК України та призначено йому
покарання у вигляді штрафу за внесення службовою особою до офіційних документів
за відомо неправдивих відомостей. Тобто суд зробив висновок, що позивачем
складений та підписаний договір №106-06/3 від 2 серпня 2000 року містить
неправдиві відомості про строк повернення кредиту, так як пролонгації дійсного
строку не відбувалося.

Згідно п.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у
випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його
заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх
форм власності, його заступниками, а також службовими особами митних органів,
державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими
особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю
за цінами.

Відповідно ч.1 ст. 149 цього Кодексу до застосування
дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати
від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Судом встановлено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення,
адміністрацією АКБ "Укрсоцбанк"
у ОСОБА_1. не відбиралось письмове пояснення з приводу допущення ним порушення
трудової дисципліни. Зазначені обставини підтверджуються відсутністю письмових
пояснень позивача у матеріалах справи і таких пояснень суду не представлено
представником відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що накладаючи наказом №800-к
від 10 грудня 2001 року на позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з
роботи, адміністрацією АКБ
"Укрсоцбанк" допущено порушення трудового законодавства, так як
не дотримано порядку накладання дисциплінарних стягнень встановленого ст. 149
КЗпП України.

Згідно ст. 233 цього Кодексу працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в
тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Також встановлено, що ОСОБА_1, будучи звільненим з займаної посади 10
грудня 2001 року, звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі 12
березня 2002 року, тобто через три місяці.

З наказом про звільнення з роботи позивач був ознайомлений 14-15 грудня
2001 року і йому було вручено трудову книжку та копію наказу, що
підтверджується поясненнями ОСОБА_1 викладеними у позовній заяві.

Доказів поважності причин пропуску позовної давності позивачем не
представлено.

За таких обставин, відповідно ст. 233 КЗпП України ОСОБА_1 слід відмовити у
поновленні на роботі у зв'язку з пропуском строку позовної давності звернення
до суду за захистом порушеного права.

Щодо вимог
позивача про внесення виправлень до трудової книжки, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, то зазначені

позовні вимоги
задоволенню теж не підлягають, оскільки є похідними від вимог про поновлення на
роботі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення суду постановлене при неповному з'ясуванню обставин, що
мають значення для справи, тому підлягає скасуванню з підстав передбачених
ч.1п.1 ст. 309 ЦПК України з відмовою ОСОБА_1 у задоволенні позову, у зв'язку з
пропуском без поважних причин строку позовної давності встановленого ст. 233
КЗпП України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307,309,313-315,317 ЦПК України,
колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення     Івано-Франківського міського
суду від 27 березня 2007 року  скасувати.

Ухвалити    у цій справі нове рішення.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального
розвитку про скасування наказу №800-к від 10 грудня 2001 року, яким позивача
звільнено з посади керуючого Івано-Франківською обласною філією АКБ "Укрсоцбанк"
за п.1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків,
поновлення на роботі, внесення виправлень до трудової книжки, стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовити за
пропуском без поважних причин строку позовної давності.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України з часу
набрання законної сили.