УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2007 р.                                                                          м.
Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого                                  Девляшевського
В. А.

суддів:                                             Матківського
Р.Й.; Шишка А.І.

секретаря                                       Пожар
Р.В.

з участю:       позивача                  ОСОБА_1   та
її   представника  ОСОБА_2;

представника                                Коломийського
ОМВК-ОСОБА_3

третьої особи-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою Коломийського об'єднаного міського військового комісаріату
на рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 січня 2007 р.,-

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31.01.2007
р. частково задоволено позов ОСОБА_1: її поновлено на посаді інспектора
(спеціаліста) по обліку і бронюванню Коломийського об'єднаного міського
війського комісаріату з 30.10.2006 року; з відповідача в користь ОСОБА_1
стягнуто 920 грн. втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
1000 грн. моральної шкоди і 300 грн. витрат на юридичну допомогу; з третьої
особи-ОСОБА_4 в користь Коломийського ОМВК стягнуто 920 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Місцевий суд дійшов до висновку про те, що звільнення
ОСОБА_1 за ст. 40 п.1 КЗпП України проведено з порушенням чинного законодавства
України, зокрема, ст.ст. 42; 184 КЗпП України. Крім того, суд 1-інстанції
вважав, що фактично перед звільненням позивача змін в організації роботи
Коломийського ОМВК не відбулось.

В апеляційній скарзі військовий комісар Коломийського
ОМВК посилається на те, що висновки місцевого суду про фактичну відсутність
змін в організації роботи міського військомату; про те, що позивачка являється
матір'ю, яка одна виховує і утримує дітей віком до 14 років; про неврахування
при її звільненні вимог ст. 42 КЗпП України не відповідають дійсним обставинам
справи, є безпідставними. У зв'язку із викладеним апелянт просить оскаржене
рішення скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1

Представник Коломийського ОМВК і третя особа апеляційну
скаргу з наведених підстав підтримали, вважаючи крім того, що міський
військкомат не є належним відповідачем по даній справі, оскільки не являється
юридичною особою.

Справа №22-ц-483/2007 р.                   Головуючий
у 1 інстанції Васильковський В.М.

Категорія 40                                           Доповідач
Девляшевський В.А.

2

ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги
заперечили, вважаючи доведеним факт допущення порушень закону міськвійськоматом
при звільненні позивачки, яка має статус матері, що виховує і утримує
неповнолітніх дітей одна.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1,
представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких
підстав.

Розглядаючи дану справу, суд 1-інстанції не з'ясував чи
має правовий статус юридичної особи Коломийський ОМВК і чи може ця установа
бути відповідачем за позовом ОСОБА_1

З пояснень третьої особи-військового комісара, поданих
документів вбачається, що Коломийський ОМВК є структурним підрозділом Івано-Франківського
обласного військового комісаріату і не зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Військовий комісар
зазначив, що після 30.10.2006 року банківські рахунки Коломийського ОМВК були
закриті, і з того часу розпорядником коштів є Івано-Франківський ОВК, який у
випадку обгрунтованості позову ОСОБА_1 повинен був би виплатити їй кошти.

Приймаючи до уваги наведене істотне порушення
процесуального законодавства, оскаржене рішення згідно ст. 311 частини 1 пункту
4 ЦПК України підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи місцевому суду необхідно
виконати вимоги ст. 33 ЦПК України, детально з'ясувати, чи були дотримані при
звільненні ОСОБА_1 вимоги норм КЗпП України, і зокрема ст. 42 КЗпП України, і в
залежності від встановленого вирішити даний спір.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1; пунктом 4 частини 1 ст.ст. 311;
319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Коломийського об'єднаного міського
військового комісаріату задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 січня
2007 р. по даній справі скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же
суд.

Ухвала набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох
місяців після дня її проголошення.