УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця „15" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді:
Синельщікової О.В.

Суддів:                                                    Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.

При
секретарі:                                        Галіч
Ю.Є.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орендного
підприємства „Ялтамонолітбуд" про стягнення суми індексації пая,
про переразрахунок пая
і стягнення його суми на користь позивача,
про скасування доповнень та змін ради орендарів від 29.10.1999 року та
23.11.2001 року,  про скасування
протоколу № 14 зборів орендарів від 30.12.1998 року,  про стягнення моральної шкоди з кожного члена
ради орендарів,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

03
лютого 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Орендного підприємства „Ялтамонолітбуд" про
стягнення суми індексації пая,  про переразрахунок пая і стягнення його
суми на користь позивача,  про скасування
доповнень та змін ради орендарів від 29.10.1999 року та 23.11.2001 року,  про скасування протоколу № 14 зборів орендарів
від 30.12.1998 року,  про стягнення
моральної шкоди з кожного члена ради орендарів. Вимоги мотивовані тим,  що 10.02.1992 року він був прийнятий на
роботу в ОП „Ялтамонолітбуд",
23.01.1996 року він звільнився з роботи в зв'язку з виходом на пенсію.
За рішенням суду від 24 квітня 2003 року позивач отримав від підприємства свій
пай у розмірі 13325 грн. ОСОБА_1. вважає,
що розмір його паю значно більший,
і просить провести переразрахунок паю від суми усієї частки колективної
власності,  яка складає 1103701 грн.
пропорційно рокам накопичення,  згідно з
п. 3.22 Положення від 13.06.1998 року. Просив стягнути з відповідача суму
індексації паю 13325 грн.,  помноженого
на 1 грн. суми індексації,  яку визначить
Ялтинський відділ ЦСУ. Просив скасувати доповнення та зміни ради орендарів
згідно зі п. 5.2 Положення про орендне підприємство від 15.05.1995 року,  скасувати протокол № 14 зборів орендарів від
30.12.1998 року,  як такий,  що грунтується на неправильних даних
розрахунку паїв орендарів. В процесі розгляду справи уточнив позовні вимоги і
просив стягнути на його користь пай у сумі 32487 грн. 50 коп.,  індексацію на нього шляхом помноження на суму
індексації 1 грн. колективної власності,
що буде визначена відділом Ялтинського ЦСУ,  стягнути з кожного члена орендарів на його
користь моральну шкоду до 100 мінімумів заробітної плати.

Рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Орендного підприємства „Ялтамонолітбуд" про
стягнення суми індексації пая,  про
переразрахунок пая і стягнення його суми на користь позивача,  про скасування доповнення та змін ради
орендарів,  про скасування протоколу № 14
зборів орендарів від 30.12.1998 року,
про стягнення моральної шкоди з кожного члена ради орендарів відмовлено.

Справа №
22-ц-4182/2007 р                                    Головуючий
в 1 інстанції Берещанський Ю.В.

Доповідач                                                                                                       Горбань
В.В.

В
апеляціній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати рішення суду з ухваленням нового про задоволення
позовних вимог,  посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,  на неповне з'ясування обставин справи,  які мають суттєве значення для розгляду
справи.

Крім
того,  в апеляційній скарзі просить
скасувати висновки експерта Кримського НДІСЕ ОСОБА_2 від 13.10.2006 року №
1720,  зобов'язати іншого експерта
провести переразрахунок паю позивача і визначити суму індексації,  стягнути з експерта ОСОБА_2 543 грн. сплачені
ОСОБА_1. за проведення експертизи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача,  колегія суддів
вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив із обгрунтованості позовних вимог та їх доведеності.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів,  оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно
до частин 2,  4 статті  ст.  23
Закону України «Про власність» (далі -Закону),
який діяв на час виникнення спірних правовідносин,  у майні колективного підприємства
визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника у майні
колективного підприємства визначається залежно від його трудової участі в
діяльності державного або орендного підприємства,  а також участі у збільшенні майна
колективного підприємства після його створення. Працівникові,  який припинив трудові відносини з
підприємством,  а також спадкоємцям
померлого працівника виплачується вартість вкладу.

При
розгляді справи судом першої інстанції встановлено,  що після припинення позивачем трудових
відносин з підприємством йому була визначена сума вкладу у розмірі 13325 грн.
Не погодившись з зазначеною сумою вкладу,
позивач звернувся суду з позовом про вирішення даного спору. Згідно з
рішенням Ялтинського міського суду від 24 квітня 2003 року з орендного
підприємства «Ялтамонолітбуд» на користь Жукова О.В. був стягнутий вклад у
розмірі 13325 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Відповідно
до вимог ч.3  ст.  61 ЦПК України обставини,  встановлені судовим рішенням у цивільній
справі,  що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ,  у яких беруть участь ті самі особи або
особа,  щодо якої встановлено ці
обставини.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що висновки суду,  які містяться у рішенні суду від 24.04.2003
року,  мають преюдиційне значення при
вирішенні даної справи щодо визнання розміру вкладу,  який повинен виплачуватися працівнику при
припиненні трудових відносин з підприємством.

Приймаючи
до уваги зазначені обставини,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для
перерахунку вартості вкладу,  який був
визначений позивачеві після припинення ним трудових відносин з підприємством.

Згідно
зі  ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  поданим
відповідно до цього Кодексу,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі. Особа,  яка бере участь у справі,  розпоряджається своїми правами щодо предмету
спору на свій розсуд.

Зі
змісту позовної заяви вбачається,  що
позивач просив стягнути на його користь вклад з урахуванням індексів інфляції
на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції виходив з
того,  що Закон України «Про індексацію
грошових доходів населення» не може застосовуватися до спірних правовідносин.

З такими
висновком суду погоджується колегія суддів,
оскільки він відповідає вимогам закону.

Відповідно
до правил  ст.  2 Закону України «Про індексацію грошових
доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян,  що одержуються ними на території України і не
мають разового характеру,  пенсії; стипендії;
оплата труда; суми виплат,  що
здійснюються згідно з законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування; суми відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,  а також суми,
які виплачуються особам,  які
мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

При
такому положенні,  виходячи з правил
зазначеного Закону та встановивши,  що
виплачена на користь позивача вартість вкладу не має разового характеру,  суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмовив у задоволенні позову.

Відповідно
до  ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Всупереч
вимогам  ст.  60 ЦПК України позивач не надав доказів,  які могли б спростувати висновки,  викладені в рішенні суду першої інстанції.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що вартість
його вкладу визначена відповідачем з порушенням Закону України «Про
власність»,  колегія суддів вважає
необгрунтованим,  оскільки воно
спростовується матеріалами справи,
зокрема рішенням Ялтинського міського суду від 24.04.2003 року.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд
неповно з'ясував обставини справи та не дав оцінки наданим їм доказам,  а тому неправильно відмовив у задоволенні
позову,  є безпідставними.

Судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам згідно
зі  ст.
ст.  10,  60,
61,  212 ЦПК України,  а в рішенні навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків.

Інші
доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування рішення
суду.

Згідно
зі  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 28
квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.