Справа № 22 Ц- 862/ 2007 р.                       Головуючий у 1 інстанції
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

іменем України

05 квітня 2007 року                                                                                                     м.
Київ

Колегія судців судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого
судці:    Юровської Г.В.,

судців:                         Яворського М.А.,
Суханової Є.М.,

при
секретарі               Колесник Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
Київської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою
Броварського виробничого управління по експлуатації та ремонту житлового фонду
на рішення Броварського міськрайонного суду від 30 листопада 2006
року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Броварського виробничого управління по експлуатації та ремонту житлового фонду,
комунального підприємства "Служба замовника" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

встановила:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської
області від 30 листопада
2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Броварського виробничого
управління по експлуатації та ремонту житлового фонду на користь ОСОБА_1 2151
грн. 91 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. на відшкодування
моральної шкоди завданої залиттям квартири.

В задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2, та
комунального підприємства "Служба замовника" про відшкодування
матеріальної та моральної школи, завданої затопленням квартири відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, Броварське виробниче управління по
експлуатації та ремонту житлового фонду подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення.

В обґрунтування скарги відповідач посилається на те, що
вина Броварського ВУЕРЖФ в заподіянні шкоди позивачу відсутня. Суд не прийняв
до уваги, що роботи по встановленню рушникосушника в квартирі
відповідачаОСОБА_2 виконувалися працівниками ЖЕК-4 м. Бровари як фізичними
особами, а тому за їх дії по неправильному монтуванню даного сантехнічного
обладнані ія їх підприємство не повинно нести відповідальність. '

При апеляційному розгляду справи відповідач ОСОБА_2
підтримав подані ним заперечення та вважає рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області обгрунтованим.

Позивач в апеляційній інстанції просив відшкодувати йому
спричинені матеріальні та моральні збитки, однак з якого з відповідачів їх
стягнути він вважає повинен встановити суд.

Суд першої шстанції встановив, що 27 січня 2002 року
внаслідок пошкодження сантехнічного обладнання (розгерметизація рушникосушника)
у ванній кімнату квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на праві
власності, сталося залиття квартири АДРЕСА_2цього ж будинку, яка належить
позивачу ОСОБА_1, що призвело до спричинення позивачу матеріальної шкоди на
суму 2151 грн. 91 коп. та моральної шкоди на суму 3000 грн.

2

Суд      , дійшов            висновку,        що
відповідальність за заподіяну шкоду несе відповідач-

Броварське
виробниче управління по експлуатації та ремонту житлового фонду, оскільки
квартира позивачки знаходиться в будинку, який обслуговує вказаний відповідач,
а залиття сталося через неправильне монтування працівниками ЖЕК-4 Броварського
ВУЕРЖФ рушникосушника в квартирі відповідача до трубопроводу системи гарячого
водопостачання, що і було причиною залиття квартири позивача.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив спірні правовідносини та закон,
яким вони регулюються.

Як видно з матеріалів справи, позивач по справі ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_2, яка
розташована на п'ятому поверсі будинку АДРЕСА_2. 27 січня 2002
року дана квартира зазнала пошкоджень внаслідок залиття через пошкодження
системи гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 цього ж будинку. Вартість матеріальної шкоди визначена
спеціалістом і склала 2151
гр. 91 коп.
(а.с. 7, т.1).

Актом від 27 січня 2002 року складеним
працівникам ЖЕК -4 встановлено,
що залиття квартири позивача сталося через роз'єднання муфти рушникосушника та
трубопроводу гарячого і водопостачання в ванній кімнаті квартири АДРЕСА_1.Тіричиною
роз'єднання муфти та трубопроводу системи гарячого водопостачання стала
неправильність монтажу -
запакування рушникосушильника лише на два витки різьби. (а.с. 54 т. 1)

Згідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №2833
від 31 серпня 2005 року

розміри
демонтованої частини, яка з'єднувала стояк системи гарячого водопостачання з
рушникосушильником у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_1 не відповідають вимогам ГОСТ 9866-75 і ГОСТ 8969-75, оскільки вона не є прямою муфтою
або згоном, а за своїм функціональним призначенням є переходником з умовного
діаметра 25 мм. на діаметр 32 мм. (а.с. 462- 466).

Згідно довідки начальника ЖЕК-4 Броварського ВУЕРЖФ будинок АДРЕСА_1 де знаходиться
квартира позивача перебуває на балансі Броварського ВУЕРЖФ з вересня 1994 року і на час
залиття квартири, (ах. 44)

Статутом Броварського ВУЕРЖФ в редакції, яка діяла на час вказаної події
передбачено, що до вказаного відповідача, який був юридичною особою на правах
структурного підрозділу входила Житлово -
експлуатаційна контора №4
(а.с. 23-24 т.2). І
саме працівники даного структурного підрозділу (ЖЕК №4) виконували 04 липня 2000 року монтаж та
зварювання рушникосушильника (а.с. 46,47
т.1).

За таких підстав саме Броварське
ВУЕРЖФ несе відповідальність за стан внутрішньобудинкових

систем
гарячого водопостачання, що передбачено п. п. 2.2., 2.4., 2.13 „Положення про систему технічного
обслуговування, ремонту та реконструкції жилих будівель в містах і селищах
України" затверджених наказом N
135, від 31.12.1991р.,
Державного комітету України по житлово-комунальному господарству та п. 7 „Правил надання
населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведсння" затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України N 1497
від 30. 12.1997 р.

Переконливих доказів, що залиття квартири і пошкодження
майна позивача сталися не з вини Броварського ВУЕРЖФ, останній суду не надав.

Суд правильно дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог, однак при
цьому помилково застосував норми матеріального права - ст.. 22,23 ЦК України в
редакції 2004 року
який на той час не дів.

Колегія судців вважає, що в даному випадку правовідносини
повинні регулюватися ст..
440.440 ЦК України в редакції 1963
року із змінами, який діяв на час вказаних правовідносин і на які посилався
позивач при зверненні до суду.

3

Разом з тим відповідно до вимог ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції
відповідає ступеню та характеру моральних страждань позивача, визначений з
урахуванням конкретних обставин справи, тривалості моральних страждань
позивача.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини
справи, дослідив докази і дав їм належну правову оцінку. Рішення є законним та
обгрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального
права.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а
тому апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись
ст.ст.307 ч.1 п.1,308,313-315
ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Броварського виробничого управління по експлуатації та
ремонту житлового фонду відхилити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду від 30
листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців
з часу набрання законної сили.