УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді              Луніна
С В.

суддів                                   Сокола B.C.

Кузнєцової О.О.

при секретарі                       Урденко Г.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Закритого акціонерного товариства „Селянська промислова артіль"
про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за несвоєчасний
розрахунок при звільненні,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від
26.03.2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

14.02.2007 року
ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ЗАТ „Селянська промислова артіль"
про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за несвоєчасний
розрахунок при звільненні.

Вимоги мотивовані тим, що при звільненні 28.09.2005 року відповідач не
здійснив остаточний розрахунок, заборгованість по виплаті погашав
частинами, на час звернення до суду з позовом залишив несплаченою суму у 330,02
грн., яку просить стягнути. Крім того, просить стягнути середній заробіток за
час несвоєчасного розрахунку при звільненні з дати звільнення по дату
постановки її на облік у Центрі зайнятості 15.02.2006 року у сумі 1 838,02 грн.

Рішенням
Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 26.03.2007 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ЗАТ „Крестьянська промислова артіль" на користь
ОСОБА_1заборгованість по виплаті розрахунку в сумі 330,92 грн. та 30 грн. за
надання юридичної допомоги. В частині вимог про стягнення середнього заробітку
за час затримки виплати прикінцевого розрахунку при звільненні ОСОБА_1-
відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду, 04.04.2007 року ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про його скасування у частині відмови у задоволенні позову про
стягнення середнього заробітку за час затримки виплати прикінцевого розрахунку
при звільненні. Просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити вказані
позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна
скарга мотивована тим, що суд безпідставно, всупереч ст. 233 КЗпП України,
застосував строк позовної давності до вимог про стягнення на її користь
заборгованості по заробітної платі.

Справа №22- ц-3490/200 7                       головуючий-суддя
суду першої інстанції Котова І.Я.

суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Кузнецова О. О.

2

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга необгрунтована і не підлягає задоволенню, а рішення суду не підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи у апеляційному порядку,
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановляючи
рішення у частині відмови у стягненні середнього заробітку за період
несвоєчасного розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив з того,
що позивач пропустила встановлений строк позовної давності.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають
фактичним обставинам та вимогам закону.

Так, статтею 233
КЗпП України встановлено тримісячний строк позовної давності для звернення до
суду з позовами про вирішення трудового спору. Вказаний строк не поширюється
лише на позови про стягнення належної позивачу заробітної плати.

Проте, з
матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом, у тому
числі, про стягнення середнього заробітку за період несвоєчасного розрахунку
при звільненні з підстав ст. 117 КЗпП України. Вказані вимоги є самостійними,
їх не можна віднести до вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі,
як на цьому наполягає апелянт.

Таким чином,
ОСОБА_1., будучи звільненою 28.09.2005 року, станом на дату звернення до суду
/14.02.2007 року/ з позовом про стягнення середнього заробітку за період
несвоєчасного розрахунку при звільненні пропустила строк позовної давності.

Судом
встановлено, що вказаний строк позовної давності позивачем пропущено без
поважних причин й клопотання про поновлення пропущеного строку заявлено не
було.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку і обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Оцінивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів знаходить їх такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З сукупності
вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно,
повно, об'єктивно та всебічно встановлені обставини справи, характер спірних
правовідносин, наданим доказам дана належна правова оцінка, на підставі чого
судом ухвалено рішення, яке повною мірою відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, підстав для скасування якого за апеляційною скаргою
відповідача немає.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі
наведеного та, керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 26.03.2007 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту
проголошення та може бути

оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до

Верховного Суду України.