УХВАЛА

12
березня 2007 року                                                                                       м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі
головуючої - судді Карпусь С
А.,  судців : Харчука В.М. ,  Кізюн О.Ю. при секретарі Липко А.Ю. з участю:

позивача
ОСОБА_2.,  адвоката ОСОБА_3. відповідача
ОСОБА_1.,  його представника ОСОБА_4.
розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-221 за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 7
грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  виступ адвоката,  дослідивши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи,  судова колегія

встановила:

В липні
2006 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог вказувала,  що 1 жовтня 2005 року її покусала
собака,  яка належить відповідачу,  внаслідок чого вона тривалий час лікувалася
та зазнала моральних та фізичних страждань. Тому просила стягнути з відповідача
75 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 3000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2006 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 2300 грн.
компенсації за завдану моральну шкоду,
30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та
51 грн. судового збору,  а всього 2381
грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. з рішенням суду не погоджується,  просить його скасувати,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин,  які суд
вважав встановленими. Суд не мав достатніх підстав для стягнення коштів на
відшкодування моральної шкоди у визначеному розмірі,  оскільки позивачка не навела достовірних
доказів в підтвердження того,  що саме
належна йому собака її покусала. В момент заподіяння шкоди біля будинків було
декілька собак такої ж породи,  залишених
господарями,  які перебували без нагляду.
Також позивачка порушувала Правила утримання собак,  котів,
хижих тварин,  оскільки вигулювала
свою собаку без повідка. Суд не дав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_5
яка не була очевидцем заподіяння шкоди позивачці.

Судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом
правильно з'ясовані фактичні обставини справи,
дано їм належну оцінку,  а його
висновки щодо часткового задоволення вимог ОСОБА_2. узгоджуються з матеріалами
справи,  відповідають закону.

Головуючий
у першій інстанції - Дворнік О.С.                                      Справа
№ 22ц- 221

Доповідач
- Карпусь С А.                                                                         Категорія
№ 19

Згідно
п.п.1 та 2 ч.1  ст.  23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка полягає у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої,
членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно
до ч. 2  ст.  1167 ЦК
України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної
влади,  органу влади Автономної
Республіки Крим,  органу місцевого
самоврядування,  фізичної або юридичної
особи,  яка її завдала,  якщо шкоди завдано каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно
ч. 1 та ч. 2  ст.  1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність,  пов'язана з використанням,  зберіганням або утриманням транспортних
засобів,  механізмів та обладнання,  використанням,  зберіганням хімічних,  радіоактивних вибухо- і вогненебезпечних та
інших речовин,  утриманням диких
звірів,  службових собак та собак
бійцівських порід тощо,  що створює підвищену
небезпеку для особи,  яка цю діяльність
здійснює,  та інших осіб. Шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди тощо) володіє транспортним
засобом,  механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом
встановлено,  що 1 жовтня 2005 року
поблизу будинківАДРЕСА_1 ОСОБА_2. зазнала нападу собаки службової породи
„Німецька вівчарка",  належної
відповідачеві ОСОБА_1.,  яку в той день
вигулювала дочка ОСОБА_1. ОСОБА_1
Внаслідок цього нападу позивачка отримала тілесні ушкодження,  перенесла фізичні та моральні страждання.

Наведені
обставини підтверджуються матеріалами справи,
поясненнями позивачки,  частково
показаннями свідка ОСОБА_1 ,  показаннями
свідка ОСОБА_5 даними листка непрацездатності на ім'я позивачки,  повідомленням Хмельницької міської
поліклініки № 1 від 12.12.2005 року,
повідомленням від 10 жовтня 2005 року про перебування даної собаки під
наглядом.

Тому суд
обов'язок по відшкодуванню шкоди обґрунтовано поклав на власника цієї собаки.

Вимоги
про відшкодування моральної шкоди вирішені судом відповідно до  ст.
ст.  23,  1167 ЦК України і її розмір зумовлювався
характером правопорушення,  глибини
фізичних та моральних страждань ОСОБА_2
зокрема,  її тривалим
лікуванням,  погіршенням фізичних
здібностей,  ступеню вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  її майнового стану.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Показанням
свідка ОСОБА_5 суд дав оцінку в сукупності з іншими зібраними по справі
доказами і з такою оцінкою слід погодитись. Будь-яких об'єктивних даних про
заподіяння позивачці шкоди іншою собакою відповідач не надав. Його твердження,  що шкода позивачці могла бути завдана
бродячими собаками є надуманими.

Рішення
суду ґрунтується на повно,  всебічно
досліджених обставинах справи,
постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права,  підстав для його скасування в межах доводів
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308, 313,  314,  315,
319 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 7 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.