№ 2-973/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 року                Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
в

складі:

головуючого судді                                         Нейло В.В.

при секретарі                                                  Донській
Ю.В.

за участю позивача                                        ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна біржа
нерухомості Владислав
Лтд», про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права
приватної власності, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2007 року
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третьої
особи ТОВ «Універсальна біржа нерухомості Владислав
Лтд» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та права
приватної власності, вказуючи, що 08 квітня 1998 року він купив однокімнатну квартиру
в АДРЕСА_1, у відповідача по справі ОСОБА_2 за 6800 грн. Того ж дня договір
купівлі-продажу квартири був письмово оформлений і зареєстрований ТОВ
«Універсальна біржа нерухомості Владислав
Лтд».

Після
оформлення договору купівлі-продажу продавець - відповідач по справі ОСОБА_2
виселився з квартири, а позивач ОСОБА_1 вселився в квартиру і прописався в ній.
І з того часу він проживає в купленій квартирі і сплачує усі комунальні
послуги. В Костянтинівському Бюро технічної інвентаризації договір купівлі-продажу
зареєстрували, але в цьому році позивач дізнався, що цей договір не має
юридичної сили і він не є власником квартири. З цього приводу він звернувся до
керівництва БТІ та вони йому роз*яснили, що необхідно договір оформити
нотаріально, а якщо це не вдасться, то звернутися з цим питанням до суду.
Позивач намагався знайти відповідача ОСОБА_2 і оформити договір купівлі-продажу
квартири в нотаріальному порядку. Але останній

ухиляється
від зустрічі з ним. Тому позивач просив визнати вищевказаний договір купівлі-продажу
дійсним та визнати за ним право приватної власності на придбану ним за вказаним
договором квартиру.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на
обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2
в судове засідання не з*явився, надав письмову заяву з проханням розглянути
справу у його відсутність, позов визнає.

Представник
третьої особи - ТОВ «Універсальна біржа нерухомості Владислав Лтд» не з*явився,
до суду надано заяву розглянути справу у відсутність представника третьої
особи, заперечень щодо позову не має, та надано відгук третьої особи на позов,
в якому зазначається, що ТОВ «Універсальна біржа нерухомості Владислав Лтд» підтверджує
видачу договору купівлі-продажу однокімнатної квартири, розташованої в
АДРЕСА_1, на ім*я ОСОБА_1, реєстраційний номер договору - 173 від 08.04.1998 р.

Заслухавши
пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Між сторонами 08
квітня 1998 р. було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири в
АДРЕСА_1, який був 08.04.1998 р. зареєстрований ТОВ «Універсальна біржа
нерухомості Владислав
Лтд» за реєстраційним НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно п. 2
вказаного договору, продаж вказаної квартири було здійснено за суму в 1600
грн., яку покупець ОСОБА_2 отримав повністю до підписання вказаного договору.

Відповідно до п.
6 вимог договору НОМЕР_1 від 08 квітня 1998 року, продавець зобов*язується
передати у власність покупця квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,4 кв.м., - а
саме звільнити продану ним квартиру та виписатися з неї.

Відповідач
ОСОБА_2 звільнив продану квартиру та виписався з неї, а позивач ОСОБА_1
фактично прийняв квартиру у власність, що підтверджується його пропискою у
вказаній квартирі (а.с. 4) та квитанціями про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг
(а.с. 7-8).

2

При цьому в
порушення ст. 47 ч.1 ЦК України (1964 р.), що діяв на
момент розглядаємих правовідносин, сторони вказану угоду нотаріально не
оформили.

Відповідно до
ст. 227 ЦК України
(1964 г.) встановлено, що договір купівлі-продажу жи­тлового будинку (квартири)
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Позивач вказує
на те, що відповідач ухиляється від здійснення нотаріального посвідчення
договору.

Згідно з ч. 2
ст. 47 ЦК України
(1964 p.),
встановлено, що, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови
договору, який потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється
від нотаріального оформлення угоди, суд може визнати такий договір дійсним. У
цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається.

Згідно наданих
суду доказів та пояснень сторін судом встановлено, що: договір було складено в
письмовій формі з вказанням всіх істотних вимог, підписані уповноваженими
особами. Крім того, сторони фактично виконали прийняті на себе зобов*язання, а
саме: продавець передав нерухоме майно покупцю, а покупець прийняв нерухоме
майно, крім того здійснив оплату в розмірі, встановленому договором. Тобто
обидві сторони фактично виконали вищевказаний договір.

На підставі викладеного,
позовні вимоги позивача щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу НОМЕР_1
від 08 квітня 1998 року обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Позивач просить
визнати за ним право власності на нерухоме майно - квартиру № АДРЕСА_1
загальною площею 36,4 кв.м.

Згідно ст. 212
ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на свебічному, повному, об*єктивному
та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не
має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв*язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у
прийнятті.

Згідно приписів
ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого громадського права у випадку його
порушення, не визнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України захист
оспорюванного права здійснюється судом, шляхом визнання права.

Відповідно до
ст. 48 Закону України "Про власність" від 7 лютого 1991 року N
697-ХІІ, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би
ці порушення і не були по­єднані з позбавленням володіння, і відшкодування
завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом або третейським
судом.

Тимчасове
положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене
наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 р. № 6/5, містить перелік
правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав
власності на об*єкти нерухомого майна. Переліком передбачено, що до таких
документів, зокрема, належать рішення суду про визнання права власності на
об*єкти нерухомого майна.

Відповідно до
ст. 392 ЦК України
встановлено, що власник майна може пред*являти позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те,
що договір купівлі-продажу НОМЕР_1 від 08 квітня 1998 року, укладений між
позивачем ОСОБА_1та відповідачем ОСОБА_2визнано судом дійсним, то позовні
вимоги про визнання права власності на нерухоме майно - квартиру № АДРЕСА_1
загальною площею 36,4 кв.м., є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.
4, 48 Закону України "Про власність", ст. 47 ЦК України 1964 р.,
ст.ст. 15, 16, 208, 319, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 74, 209, 212, 214-215
ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу НОМЕР_1 від 08 квітня 1998 року, укладений між ОСОБА_1та
ОСОБА_2- дійсним.

Визнати право
власності на нерухоме майно - квартиру № АДРЕСА_1 загальною площею 36,4 кв.м.,
за ОСОБА_1 Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.