РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007
року.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області у
складі:

головуючого
судді Демковича Ю.Й.,

суддів Дикун
СІ.,  Стефлюк О.Д.,

при секретарі
Николишин О.М. ,

з участь представника апелянта Пахолка Павла Ярославовича,  позивача

ОСОБА_1   та  її
представника   ОСОБА_2

Володимировича,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.  Тернополя цивільну справу
за апеляційною скаргою приватного підприємства «Шульганівське» на рішення
Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Шульганівське» /надалі
«підприємство»/ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункових,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1  звернулася з позовом до підприємства про
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахункових,  мотивуючи свої вимоги тим,  що в день звільнення з нею не було проведено
розрахунку. Остаточний розрахунок здійснено 15.02.07.

Рішенням
Чортківського районного суду від 17.04.07 позовні вимоги задоволено,  стягнуто з відповідача в користь позивача
1785, 60 грн.

В
апеляційній скарзі підприємство просить скасувати рішення,  оскільки,
на його думку,  воно постановлене
з порушенням норм матеріального та процесуального права,  та ухвалити нове,  яким частково задовольнити вимоги позивача.

Порушення
вбачає в тому,  що суд невірно дав аналіз
зібраним по справі доказам,  не
врахувавши того,  що позивачка не
працювала в день звільнення,  а тому
розрахунок з нею повинен проводитися не пізніше наступного дня після
пред'явлення нею вимоги про розрахунок.

До процесуальних
порушень відносить неповноту з'ясування обставин спору.

У суді
апеляційної інстанції представник підприємства змінив вимоги апеляційної
скарги,  просить рішення скасувати і
постановити нове,  яким відмовити
позивачці у виплаті спірних сум.

Позивачка та її
представник просять відхилити скаргу.

Перевіривши
юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та її повноту,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Справа №
22а - 584                                Головуючий
у 1 -й інстанції - Парфенюк В.І.

Категорія
- 41                                          Доповідач
- Демкович Ю.Й.

Постановляючи рішення,  суд виходив з
того,  що у день звільнення позивачки
відповідачем не було проведено повного розрахунку,  а тому підприємство повинне нести
відповідальність згідно із  ст.  117 КЗпП України.

Апеляційна
інстанція не погоджується з таким висновком,
оскільки він зроблений на неповно з'ясованих обставинах справи,  що в свою чергу потягло невірне застосування
норм матеріального права.

Встановлено,  що позивачка перебувала у трудових відносинах
із відповідачем з 01.03.05 по 30.09.06.

Звільнена
остання наказом № 21 від 30.09.06 на підставі п. 1 ч. 1  ст.  36
КЗпП України.

Згідно
із ч. 1  ст.  116 КЗпП України,  при звільненні працівника виплата всіх
сум,  що належать йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

Суд першої
інстанції не з'ясував,  чи в день
звільнення позивачка працювала.

У суді
апеляційної інстанції з показів сторін встановлено,  що 30.09.06 позивачка не працювала,  лише зранку отримала належно оформлену
трудову книжку. Вказана дата була днем тижня - субота. Заява про звільнення
подана позивачкою 25.09.06.

Із табеля
обліку робочого часу позивачки встановлено,
що останнім днем її роботи є 25 вересня 2006 року.

Поро
те,  що позивачка 30.09.06 не працювала
також свідчить акт від зазначеної дати,
згідно із яким остання того числа о 09.20 год. ознайомлена із наказом про звільнення та нарахуванням
розрахункових коштів.

Із
показів свідка ОСОБА_3 ,  допитаного в
суді першої інстанції,  вбачається,  що розрахункові були нараховані позивачці
26.09.06. За виплатою позивачка не зверталася. Розрахункові намагався без
доручення отримати її чоловік ОСОБА_4.

У свою
чергу,  свідок ОСОБА_4. ствердив,  що він приходив в касу підприємства для
отримання зарплати позивачки,  однак
грошей йому не видали. Окрім цього зазначив,
що у відомості були вказані до виплати позивачці кошти,  але у графі підпис стояв прочерк.

Із
платіжної відомості на видачу зарплати за вересень місяць 2006 року по
підприємству вбачається,  що позивачці
нарахована до видачі зарплата в розмірі 790, 00 грн.

У
відповідності до зазначеної статті КЗпП України,  про нараховані суми,  належні працівникові при звільненні,  власник або уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Про
розмір розрахункових відповідач повідомив позивача листом від 02.10.06 №
178,  що підтверджується журналом
вихідної кореспонденції.

У силу
ч. 1  ст.
116 КЗпП України,  якщо працівник
в день звільнення не працював,  то
зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Жодних
доказів,  що позивачка зверталася до
підприємства про виплату розрахункових судом не здобуто.

Оцінюючи
належність доказу про повідомлення відповідача щодо виплати розрахункових,  на які суд першої інстанції послався у своєму
рішенні,  а саме - квитанцію про поштове
відправлення позивачем на адресу ПП «Шульганівське» вимоги про видачу
розрахункових від 12.01.07,  то колегія
суддів вважає даний доказ неналежним,
оскільки він не може ствердити змісту листування та відправника. Тому
його не слід брати до уваги.

Враховуючи
зібрані докази,  апеляційна інстанція
вважає,  що позовні вимоги позивачки є
безпідставними,  оскільки вини
підприємства у невиплаті розрахункових немає,
остання не зверталася з вимогою про їх виплату.

Оскільки
судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального і
матеріального права,  у силу  ст.
309 ЦПК України,  колегія судді
приходить до висновку,

що    апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення,  а рішення суду першої
інстанції до скасування з ухваленням нового рішення,  яким у позові слід відмовити. Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
304,  307,  309, 316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу приватного підприємства «Шульганівське» задовольнити частково.

Рішення
Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2007 року
скасувати.

Постановити
нове рішення,  яким відмовити у позові
ОСОБА_1 до приватного підприємства «Шульганівське» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахункових.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців.