Головуючий 1 інстанції Зайченко С.В.
Справа №   4522,2007 р.         Доповідач Курило В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

З липня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів  Санікової О.С.,  Шамрило Л.Г.

при секретарі Степаненко В.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрально-Міського районного суду міста Горлівки від 23 березня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину
нежилого будинку,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року позивачка звернулась в суд з таким позовом до
відповідача. Вона посилалась на те, що 7 серпня 2002 року між нею і
відповідачем був укладений договір на участь в пайовому будівництві нежилого
об"єкту, що визначений литерою
„13-Г" на Генеральномі плані будівництва ринку неспеціалізованої
оптової торгівлі продуктами харчування, напоями і тютюновими виробами за
адресою м. Горлівка Центрально-Міський район вул. Стачки. Відповідно до п.2
договору з завершенням будівництва ринку і здачею його в експлуатацію
відповідач зобов"язаний оформити право загальної часткової власності на
вищезазначений об"єкт нерухомості протягом 90 днів у тому числі і на її
ім."я. За станом на травень 2006 року всі необхідні будівельні роботи,
зазначені в договорі, були виконані, а сам об"єкт був введений у
експлуатацію. Але відповідач відмовився оформлювати право власності на цей
об"єкт на її ім."я та вручив їй листа, яким повідомив, що розриває в одностороннему порядку договір
на участь в пайовому будівництві нежилого приміщення.

Такі дії відповідача вважає незаконними, оскільки вона виконала умови
договору, внесла у будівництво кошти в розмірі 25% від загальної вартості
будівництва. Тому їй належить право власності на V* частину
вказаного будівництва.

Просила визнати за нею право власності на ХА частину
нежилого приміщення нерухомості, що зазначена літерою „13-Г" Генерального
плану будівництва об"єкту ринку неспеціалізованої оптової торгівлі
продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами, що розташоване у місті
Горлівка Центрально-Міський район вул. Стачки. Стягнути з відповідача понесені
судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Горлівки Донецької
області від 23 березня 2007 року позовні вимоги задоволені. Визнано за ОСОБА_2
право сумісної часткової власності на ¼  частину нежилого
об"єкту нерухомості, який позначений літерою „13-Г" Генерального
плану будівництва об"єкту

ринку неспеціалізованої
оптової торгівлі продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами, що
розташоване у місті Горлівка Центрально-Міський район вул. Стачки.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про
скасування рішення суду з

ухваленням нового рішення про відмову у задоволені
позовних вимог, через те, що воно

суперечить вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 7 серпня 2002 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено
договір, за яким ОСОБА_1 приймає позивачку у пайове будівництво об"єкту
нерухомості, зазначеного літорею 13-Г на „Генеральному плані будівництва ринку
неспеціалізованої оптової торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими
виробами", розташованого у місті Горлівка Центрально-міський район, вул. Стачки (генеральний
план складений товариством з обмеженою відповідальністю „Проект-Сервіс" м.
Горлівки). Планове закінчення будівництва 15 квітня 2007 року. По закінченні
спорудження ринку та здачі його в експлуатацію відповідач зобов'язався оформити
право спільної часткової власності на вищевказаний об"єкт нерухомомсті
протягом 90 днів, та надати позивачці усі необхідні документи. Об"єкт,
який буде споруджено за рахунок грошових і майнових пайових внесків сторін є
спільною частковою власністю сторін. Частка відповідача складає 75%, частка
позивачки - 25%. Сторони зобов'язалися приймати участь у будівництві
об"єкта грошовими та майновими внесками по мірі необхідності. Розмір
майнових та грошових внесків на будівництво об"єкта визначається сторонами
та розподіляється між ними у частках, вказаних в п. 4 даного договору (а.с.
13).

Звертаючись в суд з позовом про визнання права власності на ¼  частину збудованого об"єкту нерухомості,
позивачка посилалась на те, що об"єкт нерухомості збудований, але
відповідач у одностороннему
порядку відмовився від належного оформлення її права власності на частину
нерухомості.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача
посилався на те, що позивачка дійсно своїм трудом і матеріальними витратами
приймала участь у будівництві об"єкту нерухомості - ринку. Але відповідач
розірвав договір з позивачкою про участь у спільному будівництві, скориставшись
п.7 договору від 7 серпня 2002 року.

Задовольняючі позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачка приймала участь у будівництві і створенні об"єкту
нерухомості як працею так і вкладанням грошових коштів. Цей висновок є
правильним, таким, що визнається сторонами. А відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Між тим, розглядаючи справу, суд першої інстанції не застосував закон, що
мав бути застосований і вказана обставина відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 2ст. 331 ЦК
України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності на нерухоме майно виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243
затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом
об"єктів, яким визначено основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об"єктів незалежно від джерел фінансування їх
будівництва. Таким чином, законом

передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, що безумовно
розповсюджуються і на будівництво, утворене сторонами по справі.

Але як видно з відповіді управління містобудування та архітектури
Горлівської міської ради від 30 травня 2007 року нежилий об"єкт зазначений
літерою 13-Г на генеральному плані ринку, який знаходиться по вул. Стачки у Центрально-Міському
районі міста Горлівки, в експлуатацію не вводився?

Тому відповідно до ст. 331 ЦК
України у суду першої інстанції не було підстав для розгляду спору по суті.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував зазначеного, ухвалив
поспішне рішення, яке має бути оскасовано.

Оскільки об"єкт нерухомості не введений в експлуатацію, в задоволені
позовних вимог позивачки необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.
304, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково. Рішення Центрально-Міського
районного суду міста Горлівки від 23 березня 2007 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності
на частину нежилого приміщення відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його
проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду
апеляційної інстанції.