Справа№22Ц-2694/2007р.
у 1 інстанції Дубас Т.В.
Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем України

9 жовтня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області

в
складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І.

суддів -
Касьяненко Л.І., Поліщука М.А.. при секретарі - Велицькому О.О.

розглянула у
відкіритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду від 25 травня
2007року у справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
«Київоблгаз», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В
листопаді 2003року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, просила
стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3454,72грн., моральну шкоду в
сумі 5000грн.

Позовні
вимоги обґрунтовувала тим, що 26 жовтня 1999 року на вул. Межигірській в м.
Києві з вини водія ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «УАЗ 3303» НОМЕР_1,
який належить ВАТ «Київоблгаз», при виконанні трудових обов»язків сталося
зіткнення із автомобілем ВАЗ-21011 НОМЕР_2, яким за довіреністю керувала
позивачка, внаслідок чого їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження,
пошкоджено автомобіль, погіршився її стан здоров»я, вона перенесла моральні
страждання.

Рішенням
Києво-Святошинського районного суду від 25 травня 2007року у задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на його незаконність.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим
є рішення, ухвалене, на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що позивачем до пред»явлення
позову пропущено строк позовної давності і причини пропуску не є поважними.

Вказані висновки
є обгрунтованими та відповідають вимогам закону.

2

Відповідно
до ст.71 ЦК України
(в редакції 1963року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право
якої порушене(позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно
зі ст.76 (в редакції 1963року) перебіг строку позовної давності починається з
дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно
до ст.80 ЦК України
(в редакції 1963року) закінчення строку позовної давності до пред»явлення
позову є підставою для відмови в позові.

Як вбачається із
матеріалів справи і встановлено судом 26 жовтня 1999 року ОСОБА_1, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ-21011» НОМЕР_2 в м. Києві зіткнулась із автомобілем
марки «УАЗ 3303»
НОМЕР_1, який належить відкритому акціонерному товариства «Київоблгаз» під
керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого їй були заподіяні тілесні ушкодження
та зазнав механічних пошкоджень автомобіль.

5.11.1999
року за вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст.215 КК України, провадження по якій відносно ОСОБА_2 було
28.11.2000 року закрите постановою Подільського районного суду м. Києва в
зв»язку із застосуванням акту амністії.

У
вказаній кримінальній справі ОСОБА_1 була визнана потерпілою 2 грудня 1999
року, проте позов у кримінальній справі не заявляла.

21.11.2003року
позивачка звернулась в суд із цивільним позовом в порядку цивільного
судочинства.

Виходячи
зі змісту ст.76 ЦК України
(1963року) право на позов у ОСОБА_1 виникло 26 жовтня 1999 року, а поскільки із
позовом вона звернулась 21 листопада 2003року, тобто із пропуском позовної
давності, причини пропуску строку звернення із позовом судом визнані
неповажними, то відмова у задоволенні позову в зв»язку із закінченням строку
позовної давності до пред»явлення позову є обгрунтованою.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Доводи
апеляційної скарги про те, що при розгляді кримінальної справи слідчим їй не
було роз»яснено право заявляти цивільний позов і що вона вважала початком
перебігу строку позовної давності дату винесення постанови у кримінальній
справі не можуть бути прийняті до уваги.

Інші
доводи апеляційної скарги на незаконність рішення суду є необгрунтованими,
висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.303,308,315 ЦПК України колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Києво-Святошинського  районного суду від
25 травня 2007року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.