УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

09 липня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Сегеди СМ. ,
Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С. П.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  Орджонікідзевської райадміністрації
Запорізької міської ради,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право власності,  договору купівлі-продажу квартири
недійсними,  виселення,  вселення,
треті особи: ВРЕЖО-1 м.
Запоріжжя,  орган опіки і
піклування Орджонікідзевської райадміністрації Запорізької міської ради,  Запорізька товарна біржа «Торг-інвест»,  та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання такою,  що втратила право
користування житловим приміщенням,  треті
особи: Виробниче ремонтне експлуатаційне житлове об'єднання-1 м.  Запоріжжя (надалі ВРЕЖО-1 м.  Запоріжжя),
ОСОБА_4,  ОСОБА_3,  ОСОБА_5,
за касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  а також за заявою про
приєднання до зазначених касаційних скарг Орджонікідзевської райадміністрації
Запорізької міської ради на рішення Хортицького районного суду м.  Запоріжжя від 03 лютого 2005 року та на
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2005 року,

встановила:

У
березні 1994 року ОСОБА_2  /тоді ОСОБА_1/
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання такою,
що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1,  на підставі  ст.  71
ЖК України,  мотивуючи своїх вимоги тим,  що відповідачка більше шести місяців без
поважних причин не проживає в зазначеній квартирі.

У січні
1995 року ОСОБА_6
звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 /ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням та
вселення в спірну квартиру,  мотивуючи
своїх вимоги тим,  що він постійно в ній
проживає,  а знявся з реєстрації через
те,  що тимчасово прописався к квартирі батьків
його колишньої дружини,  ОСОБА_1 ОСОБА_2

Ухвалою
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від 09.12.2004р. провадження у справі за зазначеним зустрічним позовом
закрите,  у зв'язку зі смертю ОСОБА_1

Головуючий
у першій інстанції: Нещеретна Л.М.                                Справа
№ 33ц-7362007 р.

Доповідач:
СегедаС. М.                                                                          Категорія
ЦП: 11,  13,
19, 26

У серпні
1998 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
Орджонікідзевської райадміністрації Запорізької міської Ради про
визнання свідоцтва про право власності на спірну квартиру в порядку
приватизації,  договору купівлі-продажу
квартири недійсними,  виселення,  третя особа ВРЕЖО-1 м.  Запоріжжя.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 11.07.2002 року через повторну неявку позивачки в судове
засідання її первісний позов був залишений без розгляду.

У листопаді
2004 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1,
який уточнила 18.01.2005 року (т.2,  а.с. 114),
про визнання такою,  що втратила
право користування житловим приміщенням на підставі  ст.
107 ЖК України,  треті особи:
ВРЕЖО-1 м.  Запоріжжя,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3,  ОСОБА_5,  мотивуючи свої вимоги тим,  що відповідачка ОСОБА_1 02.01.1991 року
вибула зі спірної квартири на інше постійне місце проживання в АДРЕСА_2.

У грудні
2004 року ОСОБА_1
уточнила і доповнила свої позовні вимоги та просила крім зазначених вимог
визнати,  що вона не втратила право
користування спірною квартирою,  вселити
її,  визнати недійсним особовий рахунок
на квартиру на ім'я ОСОБА_2
та визнати останню такою,  що не
придбала право користування спірною квартирою.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 03 лютого 2005 року,
залишеним без змін. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14
червня 2005 року,  позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково: свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1,  договір купівлі-продажу зазначеної квартири
визнані недійсними. ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5 виселені із
спірної квартири,  ОСОБА_1 вселена в
квартиру. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2  відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_2  просить
зазначені судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій змінити,  ухвалити нове рішення,  яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити,  позовні вимоги ОСОБА_2  задовольнити.

В
касаційній скарзі ОСОБА_4,  ОСОБА_3,  ОСОБА_5 просять судові рішення
скасувати,  справу направити на новий
судовий розгляд. Апеляційну скаргу обґрунтували тим,  що суд при ухваленні рішення прийшов до
висновків,  що не відповідають матеріалам
справи.

В заяві
про приєднання до касаційних скарг ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4,  ОСОБА_3,  ОСОБА_5 Орджонікідзевська райадміністрація
Запорізької міської ради ставить питання про скасування оскаржуваних судових
рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судом першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду оскаржуваних судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Вирішуючи
питання про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ,  суд першої інстанції обґрунтовано
встановив,  що спірна квартира була
надана в користування сім'ї ОСОБА_1,  в якій остання проживала і була зареєстрована з 1987
року. Одружившись з сином ОСОБА_1,  ОСОБА_6 ,
провадження у справі відносно якого було закрите через його смерть,  ОСОБА_2
в 1991 році також вселилась в спірну квартиру в якості члена сім'ї
наймача і була зареєстрована в ній з 14.08.1992 року.

В
подальшому між ОСОБА_2 ,  з однієї
сторони,  та ОСОБА_1 і ОСОБА_6 ,  з іншої,
виникли неприязні стосунки,  через
що 03.03.1994 року ОСОБА_2  замінила
замки на вхідних дверях квартири,
перешкоджала Колоколовим користуватись спірною квартирою та звернулась
до суду з первісним позовом про визнання ОСОБА_1 такою,  що втратила право користування житловим
приміщенням.  На той час ОСОБА_6  був зареєстрований за місцем проживання батьків ОСОБА_2
,  за їх проханням,  через надання їм житлового приміщення
розміром більш,  ніж передбачено чинним
житловим законодавством.

Починаючи
з цього часу ОСОБА_1
змушена була проживати в будинку свого чоловіка,  ОСОБА_7,
в с Біленьке
Запорізького району Запорізької області.

З
зазначених підстав,  суд першої інстанції
обґрунтовано встановив,  що ОСОБА_7 не
втратила право користування спірною квартирою,
на постійне місце проживання в с
Біленьке не переїздила,  а через
перешкоджання їй користуватись спірною квартирою,  змушена там проживати з 1994 року по
теперішній час.

Оскільки
суд визнав,  що ОСОБА_1 не втратила
право користування спірною квартирою,
суд вмотивовано зазначив,  що
приватизацією спірної квартири ОСОБА_2
та її неповнолітньою донькою ОСОБА_8 були порушені права ОСОБА_1 З цих
підстав суд обґрунтовано визнав приватизацію спірної квартири і свідоцтво про
право власності № 411 від 19.12.1997 року недійсними і вселив ОСОБА_1 в спірну
квартиру.

При
цьому суд врахував,  що свідоцтво про
право власності на квартиру було видане 19.12.1997 року,  в той час,
як рішення Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя від

1996
року,  яким ОСОБА_1 була визнана
такою,  що втратила право користування
зазначеною квартирою,  було скасоване
постановою Президії Запорізького обласного суду від

1997
року. Таким чином,
на момент приватизації спірної квартири,
ОСОБА_1 мала
право на користування житловою площею в ній,
а тому,  згідно  ст.  5
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду",  також мала право на її приватизацію.

Договір
купівлі-продажу квартири,  укладений
Запорізькою товарною біржею "Торг-Інвест" 14.03.1998 року між
ОСОБА_2  з одного боку і ОСОБА_3,  ОСОБА_9,
ОСОБА_5,  з іншого,  суд також обґрунтовано визнав недійсним та
виселив зі спірної квартири сім'ю ОСОБА_10.

Ухвалюючи
рішення в цій частині,  суд виходив із
того,  що оскільки приватизація квартири
є недійсною,  правових підстав для
продажу спірної квартири у ОСОБА_2  не
було,  а тому на підставі  ст.  48
ЦК України,  в редакції 1963 року,  сторони повинні повернутись у первісний стан.

Стосовно
позовних вимог про визнання ОСОБА_2
такою,  що не набула права
користування спірною квартирою та визнання недійсним особового рахунку на її
ім'я,  то суд обґрунтовано відмовив
ОСОБА_1 в їх задоволенні,  оскільки ці
вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Безпідставні
доводи Орджонікідзевської райадміністрації Запорізької міської ради про
те,  що суд розглянув справу у
відсутність представника органа опіки та піклування райадміністрації,  котрий не був належним чином сповіщений про
час і місце розгляду справи. Ці доводи спростовуються протоколом судового
засідання від 25.01.2005 року (т. 2,
а.с.  155),  згідно якого в судовому засіданні приймала
участь представник райадміністрації Говорченко Л.О. по дорученню (т.2,  а.с.
115) і котра була повідомлена про оголошення перерви у судовому
засіданні до 03.02.2005 року,  до 10
години 00 хвилин (т.2,  а.с. 178),  куди не з'явилась і про причини неявки суд не
повідомила.

Суд
апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції вмотивовано
погодився з його висновками і обґрунтовано залишив судове рішення без змін.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або та вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  доводи касаційної
скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанцій,  підстави,
передбачені  ст.  338 ЦПК України для скасування оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Касаційна скарга
підлягає відхиленню,  а оскаржувані
судові рішення залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  судова колегія,  судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційні
скарги ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та заяву про приєднання до касаційних скарг Орджонікідзевської
райадміністрації Запорізької міської ради відхилити.

Рішення Хортицького
районного суду м.  Запоріжжя від 03
лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 червня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.