Справа № 22-ц-685 2007р.                        Головуючий
у 1-й інстанції    Соп'яненко О.В.
Категорія 39                                          Суддя-доповідач                   Данильченко
УХВАЛА іменем України

31 травня
2007 року
колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.

суддів -
Данильченко Л.О., Хвостика С.В.

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни
В.І.

та осіб, які беруть участь у справі -
апелянта ОСОБА_1.,

представника відповідача Литвиненко
Н.О.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05
квітня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Міськводоканал»
Сумської міської ради про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, відшкодування
моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О., пояснення
апелянта ОСОБА_1., який
підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на ці доводи представника відповідача Литвиненко Н.О., колегія
суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05
квітня 2007
року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

При постановленні рішення суд виходив з того, що позивач
дізнався про порушення свого права в день звільнення, тобто 22
травня 2006
року, а до суду з позовом звернувся лише 01
березня 2007
року. При цьому суд не визнав поважними ті причини пропуску строку, на які
посилався позивач.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення його позову.

Апелянт вважає, що рішення суду є несправедливим,
оскільки раніше при розгляді його позовів суди визнали, що його права при
звільненні були дійсно порушені.
Апелянт зазначає, що йому відмовлено в задоволенні позову з формальних підстав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
слідуючого.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_1. працював на КП «Міськводоканал» з 02
червня 2005
року по 22
травня 2006 року на посаді
начальника відділу кадрів.

22 травня 2006
року ОСОБА_1. подав заяву про звільнення, зазначивши причиною звільнення систематичне
невиконання колективного договору та вимог ст. 115 КЗпП України (а.с.9).

Наказом №
84 від 22 травня 2006 року ОСОБА_1. звільнено за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП
України, без посилання на частину 3 даної статті (а.с.10).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції з приводу того, що
видання наказу про звільнення ОСОБА_1. без посилання на ч. З ст. 38
КЗпП є порушенням його прав.

Однак, разом з тим, є відповідна норма трудового
законодавства - ст.
233 КЗпП
України, якою встановлений строк звернення до суду -
три місяці з дня, коли особа дізналася про порушення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи та цього не заперечує
сам позивач, він дізнався про порушення свого права в день звільнення, а
оскаржив наказ про звільнення лише через 9 місяців.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, суд може поновити цей строк у разі його пропуску з поважних причин.

Однак, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді
позивач не повідомив суду причин пропуску
строку, які можна вважати поважними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розгляд іншої цивільної
справи не перешкоджав ОСОБА_1. оскаржити також і наказ про звільнення, він не був позбавлений можливості
своєчасно звернутися до суду за
захистом свого порушеного права, а тому причини пропуску строку звернення до суду не можна визнати поважними.

За таких обставин, відмовивши у вимогах про зміну
формулювання причин звільнення та
стягнення вихідної допомоги, суд не мав підстав і для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Тому доводи апелянта про те, що йому відмовлено в позові
з формальних та незрозумілих підстав -
є такими, що не заслуговують на
увагу, оскільки трудовим

законодавством
чітко врегульовано питання строку звернення до суду з позовом, і ОСОБА_1. пропустив цей строк без поважних причин.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків
суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції вірно з'ясував всі
обставини, що мають значення для справи, надав правильну оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, п.1 ч. 1
ст. 307, ст. 308, ст. 313-315, ст. 319
ЦПК України, колегія суддів;

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05
квітня 2007
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.