АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

КОПІЯ

"06"
липня 2007 року                                                                             м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Варвус
Ю.Д.,  Ващенка С. Є. при секретарі Липко
А.Ю.

з участю:
представника позивачів - ОСОБА_1;

представника
СРБП „Хмельницькліфт" - Кізаєвої О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу № 22ц-1159 за апеляційною
скаргою Хмельницького спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства
„Хмельницькліфт" на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13
квітня 2007 року за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Хмельницького спеціалізованого ремонтно-будівельного
підприємства „Хмельницькліфт",
ОСОБА_3 про визнання недійсними окремих частин правочину.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представників
сторін,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,

встановила:

В
обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те,  що 03.06.2002 року між відповідачами було
укладено договір про компенсацію витрат на будівництво квартири АДРЕСА_1,  відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався
відшкодувати СРБП „Хмельницькліфт" 48584, 43 грн. Пунктами 2 та 3 цього договору
визначено терміни та порядок розрахунку між відповідачами: упродовж одного року
у натуральній формі шляхом відчуження ОСОБА_3 на користь СРБП
„Хмельницькліфт" однокімнатної квартири АДРЕСА_2 вартістю 20162 грн.,  та у грошовій формі шляхом сплати залишкової
суми в розмірі 28422 грн. упродовж п'яти років з дня введення будинку в
експлуатацію.

Оскільки
однокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності також і
позивачам,  які не давали своєї згоди на
відчуження належної їм частки квартири,
тому просили визнати недійсними пункти 2 та 3 договору про компенсацію
витрат на будівництво квартири АДРЕСА_1,
укладеного 03 червня 2002 року між ОСОБА_3 та спеціалізованим
ремонтно-будівельним підприємством „Хмельницькліфт" в частині проведення
відчуження протягом одного року однокімнатної квартири АДРЕСА_2.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 13 квітня 2007 року позов ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсними пункти 2 та 3 договору про компенсацію
витрат на будівництво квартири .

Головуючий
у першій інстанції - Спірідонова Т.В.                                  Справа
№22ц-1159

Доповідач
-Кізюн О.Ю.                                                                               Категорія
№ 11

АДРЕСА_1,  укладеного 03 червня 2002 року між ОСОБА_3 та
спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством „Хмельницькліфт" в
частині проведення відчуження протягом одного року однокімнатної квартири
АДРЕСА_2.

В своїй
апеляційній скарзі СРБП „Хмельницькліфт" вважає рішення суду незаконним та
необгрунтованим,  просить його скасувати
з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом
норм матеріального та процесуального права,
і ухвалити нове рішення,  яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних мотивів.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено і ці обставини ніким не оспорюються,  що 03 червня 2002 року між ОСОБА_3 та СРБП
„Хмельницькліфт" укладено договір про компенсацію витрат на будівництво
квартири АДРЕСА_1. Пунктом 2 вказаного договору передбачено термін розрахунку
упродовж одного року у натуральній формі шляхом передачі житла та у грошовій
формі на протязі п'яти років,  а пункт 3
передбачено порядок проведення розрахунку між сторонами шляхом відчуження
ОСОБА_3 на користь СРБП „Хмельницькліфт" однокімнатної квартири АДРЕСА_1
на суму 20162 грн.,  залишкова сума 28422
грн. сплачується ОСОБА_3 упродовж п'яти років з дня введення будинку в
експлуатацію.

Згідно
свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1999 року квартира АДРЕСА_2
належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3,  ОСОБА_2 та їх доньці ОСОБА_3,  яка на момент укладення договору була
неповнолітньою,  що підтверджується свідоцтвом
про її народження (а.с. 8).

Відповідно
до ч. 1  ст. 4 Закону України „Про
власність" власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається належним йому майном.

Відповідно
до ч.б  ст. 203 ЦК України
правочин,  що вчиняється батьками
(усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,  неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Повно й
всебічно з'ясувавши обставини,  на які
сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та давши належну
оцінку зібраним у справі доказам,  суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те,  що положення пункту 2 та 3 договору від 03.06.2002
року в частині відчуження ОСОБА_3 упродовж одного року квартири АДРЕСА_1,  2/3 частини якої належать позивачам,  суперечать нормам ч.1  ст. 4 та ч.3
ст. 19 Закону України „Про власність" і в силу положень ч.ч.1,  6
ст.  203,  ч.1
ст. 215 ЦК України
вірно визнав недійсними.

Висновки суду
першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Хмельницького спеціалізованого ремонтно-будівельного підприємства
„Хмельницькліфт"  відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 13 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.