АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                     м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: головуючої Лісової В.І.,

суддів:
Новосядлої В.М.,  Краснощокової
Н.С.,  Жданової B.C.,
Осіпчук О.В.,

розглянувши
у судовому засіданні цивільну справу за касаційними скаргами Міністерства
аграрної політики України і Державного підприємства «Броварський оптовий ринок»
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2004 року і
ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
аграрної політики України,  Державного
підприємства «Броварський оптовий ринок»,
Броварського державного виробничого підприємства про стягнення
заробітної плати,  компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків виплати,  відшкодування моральної шкоди,  скасування наказу Міністерства аграрної
політики №323 від 7 жовтня 2002 року,
поновлення Броварського державного виробничо-торгового підприємства в
Єдиному державному реєстрі підприємств,
установ та організацій,  стягнення
суми неотриманої субсидії,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні
2003 року позивач звернувся у суд з позовом до Міністерства аграрної політики
України про стягнення заробітної плати,
компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням
строків виплати та моральної шкоди,  який
обґрунтовує тим,  що працює економістом
на Броварському державному виробничому підприємстві.

До 20 жовтня 2002
року він своєчасно отримував заробітну плату.

Наказом
Міністерства аграрної політики України від 8 жовтня 2002 року №323 було
прийнято рішення про реорганізацію підприємства.

Наказ
про звільнення з роботи виданий не був,
заробітна плата не виплачується. Трудова книжка відповідачем не видана.

Просив
стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі 2460 гривень,  додаткову заробітну плату у розмірі 2190
гривень,  компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку із порушенням строків виплати у розмірі 54 гривні 51
копійка та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Ухвалою
суду від 19 вересня 2003 року до участі у справі в якості відповідачів
притягнуті Державне підприємство «Броварський оптовий ринок» та Броварське
державне виробничо-торгове підприємство.

Після
уточнення позовних вимог ОСОБА_1. просив стягнути з відповідача заборгованість
по заробітній платі у розмірі 8460 гривень,
відпускні у розмірі 738 гривень 69 копійок,  компенсацію втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків виплати у розмірі 164 гривні 29 копійок,  моральну шкоду у розмірі 37 000 гривень,  не отриману субсидію у розмірі 741 гривня 74
копійки.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2004
року,  залишеним

без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2004 року,  позов ОСОБА_1.
був

задоволений частково. З Державного підприємства «Броварський оптовий ринок»
на користь позивача було стягнуто заробітну плату у розмірі 3825 гривень,  компенсацію втрати частини заробітної плати у

Справа №
33ц- 156 кс 07                                Категорія 3 ЦП:

АПП:

Головуючий у
першій інстанції Горб І.М.

Доповідач
Новосядла В.М.

2

зв'язку із
порушенням строків виплати у розмірі 232 гривні 95 копійок. З Міністерства
аграрної політики України на користь позивача було стягнуто моральну шкоду у
розмірі 2 000 гривень. Крім того,  судом
було зобов'язано Міністерство аграрної політики України передати Державному
підприємству «Броварський оптовий ринок» трудову книжку позивача і внести до
неї записи щодо роботи. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

В
касаційній скарзі Міністерство аграрної політики України і Державне
підприємство «Броварський оптовий ринок» просять скасувати судові рішення і
направити справу на новий судовий розгляд,
посилаючись на порушення норм процесуального права І неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до статті 202 ЦПК України в редакції 1963 року,
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно із
пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1979 року
«Про судове рішення» рішення є законним тоді,
коли суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,  вирішив
справу у відповідності із нормами матеріального права,  що підлягають застосуванню до даних
правовідносин,  а при їх відсутності - на
підставі закону,  що регулює подібні
відносини,  або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення,  в якому повно
відображені обставини,  що мають значення
для даної справи,  висновки суду про
встановлення і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,  дослідженими у судовому засіданні.

Судами
встановлено,  що позивач знаходився у
трудових відносинах з Броварським державним виробничо-торговим
підприємством,  де працював з листопада
2000 року підсобним робочим,  а з 15
травня 2002 року - економістом.

Наказом
Міністерства аграрної політики №233 від 8 жовтня 2002 року Броварське державне
виробничо-торгове підприємство було реорганізовано шляхом створення на базі
його майна Державного підприємства «Броварьский оптовий ринок»,  яке є правонаступником ліквідованого
підприємства.

7
березня 2003 року Броварське державне виробничо-торгове підприємство було
виключено з ЄДРПОУ.

З жовтня 2002
року позивач не отримував заробітну плату.

Виходячи
із встановлених обставин,  суд першої
інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення на користь позивача заробітної
плати.

Однак,  висновок суду першої інстанції (який був
залишений поза увагою апеляційного суду) про те,  що заробітна плата повинна бути стягнута на
користь позивача за період з жовтня 2002 року по лютий 2004 року (ухвалення
рішення суду) є помилковим і не відповідає вимогам статті 116 КЗпП
України,  оскільки 7 березня 2003 року
Броварське державне виробничо-торгове підприємство було виключено з
ЄДРПОУ,  а позивач не був у встановленому
законом порядку прийнятий на роботу до правонаступника ліквідованого
підприємства - ДП «Броварський оптовий ринок».

Виходячи
із наведеного,  рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає скасуванню,
із ухваленням нового рішення про часткове задоволенні позову і стягнення
на користь позивача у відповідності до вимог статті 116 КЗпП України заробітної
плати у розмірі 1125 гривень (225 х 5 = 1125) за період з жовтня 2002 по лютий
2003 року включно.

Суд
першої інстанції також правильно прийшов до висновку про те,  що право позивача на отримання заробітної
плати було порушено і є підстави для відшкодування моральної шкоди.

Але,  на думку касаційної інстанції,  суд першої інстанції помилково стягнув
моральну шкоду з Міністерства аграрної політики,  оскільки відповідно до статті 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі,  якщо
порушення його законних прав призвели до моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З

Оскільки
ОСОБА_1. не
знаходився у трудових відносинах з Міністерством аграрної політики,  то у суду першої інстанції не було законних
підстав для стягнення моральної шкоди з міністерства.

Рішення
суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з Міністерства
аграрної політики підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового
рішення,  про відмову у задоволенні
позову про відшкодування моральної шкоди з Міністерства аграрної політики.

Оскільки
правонаступником підприємства,  на якому
працював позивач,  є Державне
підприємство «Броварський оптовий ринок»,
то обов'язок про відшкодування моральної шкоди необхідно покласти на це
підприємство.

Встановлюючи
розмір відшкодування моральної шкоди,
судова колегія виходить із того,
що відповідачем були порушені трудові права позивача,  із характеру та обсягу моральних
страждань,  завданих у результаті
неотримання заробітної плати,  тяжкість
вимушених змін у його життєвих стосунках,
а також із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Виходячи
з наведеного,  на користь позивача з
Державного підприємства «Броварський оптовий ринок» у відшкодування моральної
шкоди підлягає стягненню 1500 гривень.

В решті
частини рішення судів постановлені у відповідності до норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЩІК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

ВИРІШИЛА:

Касаційні
скарги Міністерства аграрної політики України і Касаційну скаргу Державного
підприємства «Броварський оптовий ринок» задовольнити частково.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2004 року і ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
аграрної політики України,  Державного
підприємства «Броварський оптовий ринок»,
Броварського державного виробничо-торгового підприємства в частині
стягнення на користь позивача заробітної плати і моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Броварський оптовий ринок» про стягнення заробітної плати і
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з Державного підприємства «Броварський оптовий ринок» на користь ОСОБА_1 заробітну плату
за період з жовтня 2002 року по лютий 2003 року включно у розмірі 1125 гривень
і у відшкодування моральної шкоди 1500 гривень.

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Міністерства аграрної політики України про відшкодування моральної шкоди
відмовити.

В решті
частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2004
року і ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2004 року залишити без
зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та оскарженню не підлягає.