Справа № 22-1932/07                                    Головуючий у
1 інстанції: Посисень Л.М.
39                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10  вересня 2007 року колегія суддів Судової  палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого: Кота
І.Н.

суддів: Богонюка
М. Я.,  Шандри М. М.

при секретарі:
Щербатій І.М.

з участю
ОСОБА_1,  представника відповідача -
ОСОБА_2 розглянувши у    відкритому    судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною
скаргою   ОСОБА_1 на
рішення Бориславського міського   суду Львівської області   від 04 травня 2007 року,

встановила:

Позивач звернувся з позовом,  в якому просить змінити формулювання причини
звільнення його з роботи згідно наказу відповідача № 21-к від 06.03.2006 року
із  ст. 38 КЗпП України - за власним
бажанням у зв"язку з хворобою на п.2
ст. 40 КЗпП України - за станом здоров"я,  що перешкоджає продовженню роботи
позивача,  стягнути з відповідача на його
користь вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати 1105, 97
грн. та стягнути з відповідача на його користь 3000, 0 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Бориславського міського суду Львівської області від 04.05.2007 року позов
задоволено частково,  поновлено ОСОБА_1
строк на звернення у суд з позовом до ВАТ „Бориславський експериментальний
ливарно-механічний завод",  третя
особа ОСОБА_3  про зміну формулювання
підстав звільнення з роботи,  стягнення
вихідної допомоги та моральної шкоди,
зобов'язано ВАТ „Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод"
змінити формулювання підстави звільнення з роботи 06.03.2006 року ОСОБА_1
згідно наказу № 21-к від 06.03.2006 року із
ст.  38 КЗпП України - за власним
бажанням у зв"язку із хворобою на п.1
ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін,
стягнуто з ВАТ „Бориславський експериментальний ливарно-механічний
завод" у користь ОСОБА_1 500, 00 грн. за надану йому правову допомогу
адвокатом ОСОБА_4  В решті позову
відмовлено. Стягнуто з ВАТ „Бориславський експериментальний ливарно-механічний
завод" на користь держави 8, 50 грн. судового збору та на користь
державного підприємства „Судовий інформаційний центр" 7, 50 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення
. суду оскаржив позивач,  просить рішення
в частині відмови зміни формулювання причин звільнення замість  ст. 38 КЗпП України на п.2  ст. 40 КЗпП України,  відмови у стягненні вихідної допомоги в
розмірі середньомісячної заробітної плати 1105, 97 грн. та 3000, 00 грн. у
відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. В апеляційній скарзі покликається на те,  що суд прийшов до хибного висновку,  що звільнення проведено за    згодою
сторін,     оскільки    представник    відповідача    протягом
всього судового

розгляду справи
наполягав на законності звільнення його з роботи за  ст. 38 КЗпП України,  тобто за власним бажанням.  При звільненні з роботи відповідач не взяв до
уваги надання позивачем 06.03.2006 року довідки МСЕК від 03.03.2006 року про
встановлення йому інвалідності 2 групи внаслідок трудового каліцтва,  яка мало місце 08.11.2005 року під час
виконання ним трудових обов'язків,
відповідно до якого він визнаний непрацездатним на час лікування.

Заслухавши
доповідача,  проаналізувавши обставини та
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду,  колегія
судців приходить до висновку про необхідність часткового задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено,  що наказом № 21-к від 06.03:2006 року
позивача звільнено з роботи з 06.03.2006 року за  ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у
зв"язку із хворобою (обґрунтування звільнення заява,  довідка МСЕК № 288528).

Вирішуючи
спір та відмовляючи в позові в частині зобов"язання відповідача змінити
формулювання підстави звільнення з роботи 06.03.2006 року позивача із  ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у
зв"язку із хворобою на п.2  ст. 40
КЗпП Укрїни - за станом здоров"я,
що перешкоджає продовженню роботи,
при поставленні оскаржуваного рішення,
суд виходив з того,  що
відповідач,  звільняючи позивача з роботи
06.03.2006 року,  дійшов згоди з
позивачем про його звільнення,  про що
просив позивач у своїй заяві від 06.03.2006 року,  фактично вказав неправильну підставу
звільнення позивача з роботи -  ст. 38
КЗпП України,  замість п.1  ст. 36 КЗпП України,  оскільки
сторони   досягнули   між
собою   угоди   про
звільнення   позивача з роботи

06.03.2006           року за угодою сторін.

Проте
висновки суду щодо досягнення сторонами угоди про звільнення позивача з роботи
за угодою сторін не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно
до п.2  ст. 40 КЗпП України трудовий
договір,  укладений на невизначений
строк,  а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку виявлення невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров"я,  що перешкоджає продовженню даної роботи.

Судом
встановлено,  що 08.11.2005 року з
позивачем,  який працював у відповідача
токарем 5 розряду,  стався нещасний
випадок під час виконання трудових обов"язків.   Згідно
довідки   МСЕК від 03.03.2006 року
позивачу з 03.03.2006 року до

01.04.2007 року встановлена інвалідність 2 групи внаслідок трудового
каліцтва. Судом також встановлено,  що
06.03.2006 року позивачем подано відповідачу висновок МСЕК,  яким йому встановлена 2 група  інвалідності,
та письмова заява про звільнення його з роботи (а.с.  11).

Однак
судом не враховано,  що позивач як на
підставу звільнення покликався на стан свого здоров"я та висновок
МСЕК,  відповідно до якого він визнаний
інвалідом 2 групи. Згідно висновку про умови і характер праці позивач визнаний
непрацездатним на період лікування.

За
наведених обставин позивач по стану здоров"я не міг належно виконувати
покладених на нього трудових обов'язків,
а тому колегія суддів приходить до висновку,  що слід змінити формулювання причин
звільнення з роботи ОСОБА_1 згідно наказу №21 від 06.03.2006 р. на п.2  ст. 40 КЗпП України.

Як
вбачається з протоколу №12 засідання профкому ВАТ „Бориславський ЕЛМЗ" від
15.01.2007 року,  профком рекомендує
адміністрації заводу ВАТ „Бориславський ЕЛМЗ" змінити формулювання причини
звільнення токаря ОСОБА_1 з  ст. 38 на
п.2  ст. 40 КЗпП України (а.с. 72).

За
правилами  ст. 44 КЗпП України з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача вихідна допомога у розмірі середнього
місячного заробітку,  що становить 1105,
97 грн. (а.с.  10).

Щодо
вимог про відшкодування завданої моральної шкоди,  то суд вірно прийшов до висновку,  що така до задоволення не підлягає,  оскільки позивачем не надано жодних доказів
заподіяння такої і таких не здобуто судом.

Керуючись  ст.
ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 травня
2007 року скасувати в частині зобов'язання ВАТ „Бориславський експериментальний
ливано-механічний завод" змінити формулювання підстави звільнення з роботи
ОСОБА_1 із  ст. 38 КЗпП України - за
власним бажанням у зв"язку із хворобою на п.1  ст. 36 КЗпП України - за угодою сторін,  відмови у зміні формулювання причин
звільнення на п.2  ст. 40 КЗпП
України,  відмови у стягненні вихідної
допомоги.

Ухвалити
в цій частині позовних вимог нове рішення,
яким задоволити частково позовні вимоги ОСОБА_1,
змінивши формулювання причини звільнення з роботи згідно
наказу № 21-к від 06.03.2006 року ОСОБА_1 зі  ст.  38 КЗпП України на ч.2  ст. 40 КЗпП України - за станом
здоров"я,  що перешкоджає продовженню
роботи. Стягнути з ВАТ „Бориславський експериментальний ливарно-механічний
завод" на користь ОСОБА_1
1105, 97 грн. вихідної допомоги.

В решті частині
рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.