Справа № 22-Ц-2538 2007р.                                  Головуючий
1-ї інст. ЗАГОРУЙКО З.Г.
Категорія - право власності                                    Доповідач - ЗАЗУЛИНСЬКА Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

18 червня 2007
року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого -
КАРІМОВОЇ Л.В.

суддів -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., КІРСАНОВОЇ Л.І.

при секретарі -
ЗЕЛІНСЬКІЙ І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення
Харківського районного суду Харківської області від 23 березня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, 3-я особа Перша
державна нотаріальна контора Харківського району, про визнання заповіту
недійсним; визнання права права власності на частину будинку у порядку
спадкування за законом і перерозподіл ідеальних часток, та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, 3-я особа- Перша державна
нотаріальна контора Харківського району, про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності і визнання права власності на частину будинку у
порядку спадкування за заповітом, -

встановила :

У 2000
році ОСОБА_3 і ОСОБА_5 звернулися до Харківського районного суду Харківської
області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування
на 1/6 частину жилого будинку.

Позивачі
зазначали,що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності
зареєстрований за їх батьками ОСОБА_1 і ОСОБА_6 - по Уг частині за кожним: за
ОСОБА_6 - на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого 1-ю
Харківською державною нотаріальною конторою Харківського району, за ОСОБА_1 -
на підставі свідоцтва про право власності, виданого тією ж нотаріальною
конторою .

ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і спадкоємцями після нього є вони, позивачі, а також і
відповідач - син померлого від першого шлюбу.

Посилаючись на те, що спадщину вони прийняли фактично, оскільки
зареєстровані і проживають у спадковому будинку, позивачі просили суд визнати
за кожним з них право власності на 1/6 частину вказаного будинку у порядку
спадкування за законом.

Відповідач
ОСОБА_4 позов не визнав і звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 і
ОСОБА_5 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності і
визнання права власності на 123/200 частини жилого будинку.

Зазначав, що
спірний будинок АДРЕСА_1 було придбано його батьком ОСОБА_6 під час перебування
у шлюбі з ОСОБА_1, але за особисті кошти, які він отримав після розлучення з
його матір»ю. Право власності за ОСОБА_1 може бути визнано тільки на частку
будинку, а саме прибудову та надвірні будівлі, які були зведені під час
сумісного життя подружжя.

Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не є спадкоємцями ОСОБА_6, оскільки останній склав заповіт
на його користь.

На підставі
викладеного ОСОБА_4 просив суд визнати частково недійсним свідоцтво про право
власності на ½  частину будинку АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_1, яке
було видане 28.07.1999 року 1-ю державною нотаріальною конторою Харківського
району.

Визнати
за ним, ОСОБА_4 право власності на 123/200 частини вказаного жилого будинку у
порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6

У липні 2002
року ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_1 подали додатковий позов до ОСОБА_4, 3-я особа
Перша державна нотаріальна контора Харківського району про визнання права
власності у порядку спадкування за законом і визнання заповіту недійсним.

Зазначали, що їм
стало відомо про складення ОСОБА_6, якому на праві власності належала Уг
частина будинку по АДРЕСА_1, заповіту на користь ОСОБА_4.

Вважаючи цей
заповіт недійсним і складеним внаслідок омани з боку відповідача ОСОБА_4 і не
усвідомлення своїх дій ОСОБА_6, просили визнати його недійсним і визнати право
власності за ОСОБА_3 і ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом на 1/6 частину
будинку - за кожним.

У листопаді 2004
року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 доповнив і уточнив свої вимоги,
зазначивши,що ідеальна частка його батька ОСОБА_6 у спірному будинку складає
29/40 частин і просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за
заповітом на цю частку, з визнанням частково недійсним свідоцтва про право
власності на ім»я ОСОБА_1, з визнанням за нею права власності на 11/40 частин
будинку.

У грудні
2004 року ОСОБА_3,ОСОБА_5 і ОСОБА_1 подали до суду позов до ОСОБА_4, 3-я особа 1-а
державна нотаріальна контора Харківського району у порядку ст.103 ЦПК України,
в якому нових вимог не заявили і який за своїм змістом є запереченням на
уточнений та доповнений зустрічний позов ОСОБА_4

У
березні 2007 року ОСОБА_4 уточнив да
доповнив свої вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на те, що судовою
будівельно-технічною експертизою від 06.12.2006 року визначена частка, яку
складакють у відношенні до будинку прибудови і будивлі зроблені ОСОБА_6 і
ОСОБА_1 під час шлюбу, а саме 37/100, та частку, яку складають будівлі
самостійно збудовані ОСОБА_1- 3/100, виходячи з чого просив визнати за ним
право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 157/200 частин будинку, а за відповідачкою ОСОБА_1
- на 43/200 частини, з відповідним визнанням недійсним свідоцтва про право
власності на її ім»я.

У
зв»язку з реєстрацією шлюбу і зміною прізвища відповідач ОСОБА_5 зазначена у
цьому позові як ОСОБА_2.

ОСОБА_3,
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 також уточнили свої вимоги і просили визнати недійсним
заповіт; перерозподілити ідеальні частки у праві власності на спірний будинок і
визнати за ОСОБА_1 право власності на 105/200 частин, а за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 -
по 95/600 частин за кожним у порядку спадкування за законом.

Рішенням
Харківіського районного суду Харківської області від 23 березня 2007 року у
позові ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено.

Визнано
частково недійсним свідоцтво про право власності видане 28.07.1999 року на і»мя
ОСОБА_1 і визнано за нею право власності на 43/200 частин жилого
будинкуАДРЕСА_1.

За
ОСОБА_4 визнано право власності на 157/200 частин вказаного будинку у порядку
спадкування за заповітом.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення і постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги її та її дітей.

Посилається
на невідповідність рішення вимогам ст.
ст.212-213 ЦПК України; неповне з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи та однобічну оцінку наданих доказів.

На
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав заперечення, в яких просить про її
відхилення і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на
необґрунтованість доводів скарги та невідповідність їх обставинам справи.

Ухвалою судової колегії апеляційного суду Харківської
області від 31.05.2007 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції від 23 березня 2007 року ОСОБА_2, з прийняттям до
розгляду апеляційним судом її апеляційної скарги на це рішення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення від 23 березня 2007 року,
посилаючись на те, що під час його проголошення вона була відсутня в залі
судового засідання через хворобу дитини. Крім того зазначає, що 19 квітня 1994
року обласним судом встановлено, що спірний будинок був придбаний її батьками
під час шлюбу і між власниками порядок користування будинком не визначався,
тому вона як ч.1ен сім'ї власника має право на користування всім будинком.

Заслухавши
доповідь судді; пояснення учасників процесу; перевіривши матеріали справи і
доводи апеляційних скарг, судова колегія не знаходить підстав для їх задоволення.

Судовим
розглядом встановлено, що спірним є житловий будинок АДРЕСА_1, який на праві
власності зареєстрований в 1А частині за ОСОБА_6 на підставі дублікату договору
купівлі-продажу від 14.11.1967 року і в 1Л частині - за ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право власності, виданого 1-ю державною нотаріальною конторою
Харківського району 28.07.1999 року.

ОСОБА_6
і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 березня 1965 року.

Згідно
копії договору купівлі-продажу від 14.11.1967 року, посвідченого 1-ю державною
нотаріальною конторою Харківського району, продаж спірного житлового будинку
було вчинено за 2000 карб., які продавець отримала від ОСОБА_6

Визнаючи
частково недійсним свідоцтво про право власності на '/г частину вказаного
будинку на ім'я ОСОБА_1 суд виходив з того, що спірний будинок хоча і був
придбаний під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_6, але за власні кошти
останього.

Такий висновок
суду підтверджується матеріалами справи і є обгрунтованим.

З копії
договору купівлі- продажу від 18 березня 1967 року вбачається, що ОСОБА_6
продав ОСОБА_71.3Л частини жиитлового будинку по АДРЕСА_2 за 5150 карбованців
(а.с.126)

За
даними ощадної книжки на ім'я ОСОБА_6(по закритому рахунку № НОМЕР_1)
18.03.1967 року було прийнято 5000 карб.; 14.11.1967 року видано 4000 карб, та
60 карб.

Власноручні
записи ОСОБА_6 свідчать про цільовий розподіл цих коштів, де зазначено, що 2000
карбованців витрачені на купівлю будинку, (а.с.198)

Враховано судом
і те, що під час шлюбу ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_6, здійснено прибудову до
будинку та збудовані надвірні будівлі, а після їх розлучення вона особисто
побудувала тамбур, сарай та душ.

Ідеальна частка
зазначених прибудов та будівель визначена судовою будівельно-технічною
експертизою, виходячи з висновків якої ідеальні частки співвласників в праві
власності на спірний будинок визначені як 157/200 - у ОСОБА_6 і 43/200 - у
ОСОБА_1

ОСОБА_6 за своє
життя склав заповіт, посвідчений 06.04.1993 року 1-ю державною нотаріальною
конторою Харківського району, згідно якому все своє майно заповідав своєму сину
ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 помер. У передбачений законом строк ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини .

Повно і всебічно
встановивши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов
обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту
недійсним, оскільки ніяких доказів того, що ОСОБА_6 під час складання заповіту
на користь ОСОБА_4 не розумів своїх дій , або був введений в оману позивачі
суду не надали.

їх
посилання на те, що спадкодавець був інвалідом першої групи не впливає на цей
висновок суду, оскільки інвалідом першої групи ОСОБА_6став після складання
заповіту. Власну волю відображену в заповіті він виразив більш ніж за п'ять
років до смерті і її не змінював. Надані позивачами довідки свідчать про
фізичний , а не психічний стан його здоров'я.

Посилання
апелянтів на стан здоров'я ОСОБА_1 та склад їх сімей не є правовими підставами
для скасування або зміни рішення в частині вирішення спору про право власності.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність спростовуються
протоколами судових засідань, згідно яких вона приймала участь в розгляді
справи, в тому числі і 23.03.2007 року, у судових дебатах підтримувала свої
позовні вимоги та заперечувала проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

Судова
колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційних скарг, доводи яких висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1ст.307,
ст.ст.308,313-315,319 ЦПК Україн судова колегія, -

УХВАЛИЛА   :

Апеляційні
скарги відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області
від 23 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.