АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22 ц/895                                                  Головуючий
у суді 1 -ої інстанції Лешко С.М.
Категорія 3                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем   України

23 травня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в
складі: головуючого СніткаС.О. суддів: Зарицької Г.В.

Балашкевича
С.В. при секретарі Сухоребрій Т.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1до акціонерного товариства закритого
типу "Коростенський фарфор" про стягнення заробітної плати за час
вимушеного простою за апеляційною скаргою відповідача на рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2006 року

встановила:

У травні 2005 року ОСОБА_1. звернулася з позовом до акціонерного товариства
закритого типу "Коростенський фарфор" та просила стягнути з
відповідача на її користь 2057 грн. 76 коп. заробітної плати за час вимушеного
простою. Зазначала, що працювала на підприємстві відвідницею з 1974 року до
16.05.2005 року. У 2003-2005 роках по причині простою підприємства з незалежних
від неї причин вона не працювала:

·
у 2003 році - 90 днів;

·
у 2004 році - 81 день;

·
у 2005 році - 50 днів.

Вважала, що відпустка без збереження заробітної плати не
повинна перевищувати 15 календарних днів на рік, проте вона знаходилась у такій
відпустці в 2003 р. - 90 календарних днів, в 2004 році - 81 календарний день, а
в 2005 році - 50 календарних дні. У 2003-2005 роках майстер цеху роздала
заздалегідь віддруковані заяви про надання відпустки без збереження заробітної
плати і вона під погрозою звільнення підписала їх та написала своє прізвище.

Виходячи
з наведеного, просила задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 26 грудня 2006 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТЗТ "Коростенський фарфор" на
користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного простою в розмірі 1560 грн.
без вирахування податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з АТЗТ "Коростенський фарфор" на
користь держави судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

У апеляційній скарзі акціонерне товариство закритого типу
"Коростенський фарфор" просить рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю. Апелянт
посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що на підприємстві фактично був простой не з вини
працівників.

Проте, з таким
висновком погодитися не можна.

Відповідно до чинного законодавства під простоєм слід
розуміти вимушене призупинення роботи підприємства, організації або окремих
структурних підрозділів.

Зі змісту ст.113 КЗпП України вбачається, що оплаті
підлягає лише час простою не з вини працівника. Час простою з вини працівника
не оплачується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в акціонерному
товаристві закритого типу "Коростенський фарфор" відвідницею з 1974
року по 16.05.2005 року.

Згідно з наказами №89к ВІ28.03.2003 року. №101-к від
21.04.2004 року позивачці були змінені умови праці. Зокрема, вона була
переведена на неповний робочий день при неповному робочому тижні.

Вказані накази ОСОБА_1 не оскаржила і на даний час вони є
чинними.

Крім того, відповідно до п.2.1 колективного договору,
укладеного між адміністрацією підприємства та трудовим колективом на 2004 рік,
у випадках зменшення обсягів виробництва, у зв'язку з втратою ринків збуту,
важкого фінансового становища, які не залежать від адміністрації підприємства,
власник підприємства зобов'язується прийняти слідуючі упереджувальні заходи:

·
тимчасово зупинити прийом на роботу нових працівників;

·      використати
внутрішні виробничі переміщення намічених до звільнення працівників;

·
вводити тимчасово неповний робочий час.

Враховуючи наведене, суд безпідставно вважав період роботи позивачки з
неповним робочим днем при неповному робочому тижні часом простою та стягнув
заробіток відповідно до ст. 113 КЗпП України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, ст.113 КЗпП України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну    скаргу
акціонерного    товариства    закритого
типу "Коростенський фарфор" задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26
грудня 2006 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позову
ОСОБА_1до  акціонерного товариства   закритого
типу   "Коростенський    фарфор"    про
стягнення   заробітної плати за
час вимушеного простою відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і з

цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку,
безпосередньо до

Верховного Суду України протягом двох місяців.