Справа № 22ц-2720/2007                                                     Головуючий
- 39/40                                                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

23 травня 2007
року

Колегія
судців судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
судді                                                         Петренко
І.О.,

суддів -                                                                            Приходченко
А.П.,  Ремез В.А.

при
секретарі -                                                                Черг
енець С. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про визнання наказу про
звільнення незаконним,  про поновлення на
роботі,  про оплату середнього заробітку
за весь час вимушеного прогулу та стягнення

моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2006 року
позивач звернувся з позовною заявою до суду та просив визнати розпорядження
директора філії ВАТ „Павлоградвугілля" „Павлоградське
енергопідприємство" №37-К від 14
лютого 2006 року про
звільнення його на підставі п. 7
ст.
40 КЗпП
України - незаконним,  поновити його на попередній посаді
електрога303варника 5р.,  визнати
недійсним запис в трудовій книжці за №8
від 13 лютого 2006 року „Звільнений
за  ст.
40 п. 7 КЗпП України за
появу на роботі у нетверезому стані" та зобов'язати ВАТ
„Павлоградвугілля" видати йому дублікат трудової книжки без зазначено
запису,  стягнути середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на роботі
та моральну шкоду в розмірі 10
000 грн..

В
обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те,  що з 07
листопада 2003 року він
працював електрога303варником 5р. на підприємстві відповідача,  про що свідчить запис у трудовій книжці.
Розпорядженням директора філії ВАТ „Павлоградвугілля" „Павлоградське
енергопідприємство" №37-к від 14 лютого 2006 року його було звільнено з
роботи за  ст.  40
п. 7 КЗпП
України та зазначено,  що 06 лютого 2006 року о 13 годині 45 хвилин він
з'явився на роботі у нетверезому стані. Позивач вважає,  що наказ про його звільнення є
незаконним,  оскільки він не допускав
появу на роботі в нетверезому стані. Крім того,
06 лютого о 13-45 год. Він знаходився в побутовому приміщенні,  де обідав та в цей час ОСОБА_2. покликав його
та його напарника - ОСОБА_3. до комісії,
яка складалася з трьох чоловік разом з медичним працівником де їх
оглянули,  але акт ніким не було складено
і після обідньої перерви,  вони пішли
працювати. Позивач стверджує,  що
зазначене в розпорядженні пропонування йому пройти медичний огляд,  в дійсності не було. Приблизно через 30-40 хвилин до нього
підійшов ОСОБА_2. та сказав,  що йому
наказали відсторонити його та ОСОБА_3 від роботи. З 07 по 13 лютого 2006 року позивач
працював,  але 13 лютого 2006 року профком дав
згоду на його звільнення та вже з 14
лютого 2006 року він
не працює у відповідача.

В
судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх,  представник відповідача
позов не визнав.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.  відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши
учасників процесу ,  що з'явилися ,  вивчивши матеріали справи ,  законність
та обгрунтованість рішення суду ,  колегія суддів вважає ,  що
апеляційну скаргу слід відхилити ,  а рішення суду залишити без змін за наступними
підставами.

Відповідно
до вимог  ст.  308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін ,  якщо визнає ,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимоги матеріального та процесуального права.

Як
вьачається з матеріалів справи позивач працював у відповідача з 7 листопада 2003 року і 13 лютого 2006 року звільнений
з посади електрогазосварювальника 5
розряду за підставами п.7  ст.  40
КЗПП України ,  тобто за появу на роботу у нетверезому стані( ар. сп. 8).

Дані
обставини знайшли своє відображення як в аті складеному комісіонно ( ар. сп.18) ,
так і в акті медичного огляду на предмет алкогольного
сп"ягніння від 6 лютого 2006 року ( ар. сп. 28) ,
складеного у відповідності до пасадової інструкції
медичної сестри ( ар. сп. 51),
а також доповідній записці начальника АТЧ ОСОБА_2.,  який був допитаний і у якості свідка в
судовому засіданні.

При вище
викладених обставинах суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_1.
,  оскільки відповідно до вимог  ст.
ст.  10, 60 ЦПК України кожна
із сторін по справ забов"язана надавати докази в підтвердження своїх вимог
та заперечень на вимоги,  чого позивач не
зробив.

Доводи
апеляційної скарги про те ,  що звільнення позивача було безпідставним ,
а також аналіз свідоцьких пояснень ,
який звордиться до не згоди з ними не можна визнати
достатніми для задоволення позовних вимог та не звільняють від обов"язку
доводити такі вимоги.

Оскільки
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права ,  які призвели ,  чи могли призвести до неправильного вирішення справи не
встановлено ,  а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню ,
а рішення суду слід залишити без змін.

Виходячи
з вище наведеного ,  керуючись  ст.  ст.  303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України,  колегія суддів ,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України .