Справа№ 22-1665-2007 p.                              Головуючий
у 1 інстанції-Годованець LA.
19,23                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„5 вересня"
2007 року

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської

області в складі:        Головуючої
судді - Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка
О.В.

Суровицької Л.В.

При секретарі: Слюсаренко Н.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу
за апеляційною

скаргою  ОСОБА_1   на
рішення       У стинівського   райсуду

Кіровоградської
області від 2 листопада 2004 року у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2004 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Зазначала, що 22 травня 2004 року відповідач, не зважаючи на погодні умови,
напрямок вітру та не повідомивши її, обробляв гербіцидами групи 2,4 Д свою
частку поля № 5 на території Інгульської сільської ради, що межує з орендованою
нею земельною ділянкою на цьому полі, внаслідок чого пошкодив 12 га засіяних
соняшником.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь затрати
, понесені під час підготовки, посіву та догляду за посівом соняшника в сумі 12
468 грн.18 коп., на відшкодування збитків 25 200 грн.,. на відшкодування
моральної шкоди 40 000 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати в
сумі 379 грн.

Рішенням
Устинівського райсуду від 2
листопада 2004 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції позивач підтримала доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги тта вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково
із Наступних підстав.

Відповідно до
ст.213 ЩІК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив '
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,
що 22 травня 2004 року відповідач, обробляючи як орендар сільськогосподарську
зернову культуру гербіцидами групи 2,4 Д на полі № 5, пошкодив посіви соняшника
на ділянці 12 га на суміжній ділянці даного поля, що належать ОСОБА_1., чим завдав їй
шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки він ґрунтується на матеріалах справи, досліджених у судовому засіданні
доказах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач
здійснювала господарську діяльність на земельній ділянці поля № 5 без
дотримання вимог ст.17 Закону України «Про оренду землі» на свій особистий
ризик, тому відповідно до ч.1 ст.22 ЦК
України не має права на відшкодування збитків в результаті порушення її
цивільного права.

З таким
висновком суду колегія суддів погодитись не може із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та
іншої діяльності.

Порядок надання земельних ділянок в оренду та набуття права на їх
використання визначено у Земельному кодексі та Законі України «Про оренду
землі» від 06.10.1998 р. № 161-Х1У.

Так, відповідно до ч.2 ст.124 ЗК передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором
оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Передача об'єкта оренди
орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у
договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

За вимогою ст.18
Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 З березня 2004 року згідно акту
про передачу та прийом земельної ділянки отримала із земель запасу Ьпульської
сільської ради Уетинівського району на підставі рішення Ьпульської сільської
ради від 30.12.2003 р. № 59 та розпорядження голови райдержадміністрації від 27
лютого 2004 року № 113-р, земельну ділянку в користування за цільовим
призначенням в розмірі 60 га з виділеними в натурі межами на строк до повного
виготовлення технічної документації та договору оренди земельної ділянки
(а.с.5).

Після отримання з дозволу органів, уповноважених виносити рішення про
надання земельної ділянки у користування, позивач здійснила підготовку грунту
та лосів соняшника.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, оскільки проектна документація,
необхідна для укладення договору оренди не з її вини виготовлялась протягом
тривалого часу, тому договір оренди земельної ділянки було укладено 22 вересня
2004 року і в цей же день здійснено його державну реєстрацію (а.с.11,67-72).

Протягом часу користування земельною ділянкою до укладення договору оренди,
позивач сплачувала орендну плату, що підтверджується ксерокопіями квитанцій на
прийом податкових платежів.

Рішення Інгульської сільської ради та розпорядження голови
райдержадміністрації не оскаржені.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що користування позивачкою
земельною ділянкою було правомірним, докази того, що вона самовільно зайняла
земельну ділянку, у справі відсутні.

Оскільки суд першої інстанції, ухвалюючи рішення прийшов до висновків, які
не відповідають обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального
права, відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується
особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, іцо внаслідок неправомірних дій
відповідача, з його вини сталась потрава посівів соняшника, належного позивачці
, тому з нього на користь позивачки підлягають до стягнення понесені нею
витрати на вирощування соняшника в сумі 12 468 грн.18 коп. та збитки, понесені
внаслідок знищення посівів на площі 12 га в сумі 25 200 грн.

Як пояснила
позивач в судовому засіданні, повторний посів культури вона не здійснювала.

Позовні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, не підлягають
задоволенню, оскільки вони є недоведеними та безпідставними.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь
позивачки підлягають до стягнення судові витрати в сумі 379 грн.

На підставі ч.2 ст.116 Земельного Кодексу України , ч.1
ст. 1166 ЦК України,
керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Скасувати рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від
2 листопада 2004 року.

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1на відшкодування
витрат на вирощування соняшника - 12 468 грн.18 коп., завданих збитків - 25 200
грн., на відшкодування судових витрат - 379 грн., всього 38 047 грн.18 коп.
(тридцять вісім тисяч сорок сім грн.. 18 коп.).

В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, відмовити. Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути- оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.