Справа № 22Ц-1911 2007 р.                        Головуючий в суді 1 інстанції Свінціцька О.П..
Категорія 37                                                Доповідач у суді 2 інстанції Червінко К.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 липня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді  Юровської Г.В. суддів:  Червінко К.С,  Березовенко
Р.В. при секретарі  Сторожук І.П..

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 21 лютого 2007 року в цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання батьківства, стягнення аліментів малолітній дитині-,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_2 пред'явила у суд позов до ОСОБА_1 про визнання
батьківства, стягнення аліментів малолітній дитині.

Позивачка посилалась на те, що на протязі шести років підтримувала стосунки
з відповідачем, періодично короткочасно проживали
разом, ходили в гості до друзів, знайомих, де він представляв її як дружину.

З серпня 2005 року відповідач проживав з нею у будинку її батьків по
АДРЕСА_1. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В період спільного проживання вона
завагітніла, про що повідомила відповідачу.

Відповідач визнавав себе батьком дитини до її народження в присутності їх
друзів, знайомих та родичів. Коли вона знаходилась в лікарні на збереженні два
рази провідував її, приносив продукти харчування, давав гроші.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила
сина ОСОБА_3.

В актовому записі про народження сина в графі батько дитини, за її
вказівкою, записано ім'я та по батькові
відповідача, оскільки відповідач не побажав подати заяву про своє
батьківство.

Утримувати дитину відповідач
відмовився, хоч має таку можливість.

Позивачка
просила встановити, що ОСОБА_1 є батьком її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та стягнути на її
користь аліменти сину в розмірі 13 частини
заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, уточнивши розмір аліментів
і просила стягувати з відповідача на утримання дитини щомісячно по 500 грн. до
її повноліття.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду від 21 лютого 2006
року позов ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця села Червона Трибунівка Калинівського району
Вінницької області батьком

2

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, зареєстрованого 11 липня 2006 року у відділі РАЦС
Васильківського міського управління юстиції Київської
області, актовий запис № 223.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
в розмірі 14 частини його заробітку (доходу) щомісячно,
але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2007 року
до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 51 грн. судового збору, 7 грн. 50
коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи та на користь ОСОБА_2 500 грн. витрат понесених на надання
правової допомоги, 252 грн. витрат за розміщення оголошення в газеті про виклик
відповідача в судове засідання.

ОСОБА_1 апеляційній скарзі просить скасувати рішення міськрайонного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на неповне з'ясування обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є
будь-які відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані відповідно Цивільного
процесуального кодексу України.

Оскільки із змісту даної статті вбачається, що визнання батьківства судом
можливе лише завдяки встановленню кровного
споріднення між дитиною і певним чоловіком., то основним доказом батьківства буде висновок судово-генетичної експертизи.

По справі встановлено, що ухвалою суду першої інстанції від 12 жовтня 2006
року в справі призначено
молекулярно-біологічну експертизу проведення якої доручено науково-дослідному експертно-криміналістичному центру
Міністерства внутрішніх справ України.

Після одержання ухвали суду і цивільної справи зазначеним центром суду
заявлено клопотання про вжиття заходів для направлення на 21
листопада 2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
дитини - ОСОБА_3 до відділу медико-біологічної експертизи ДНДЕКЦ МВС України
для відбору експериментальних зразків.

Оскільки ОСОБА_1 не з'явився 21 листопада 2006 року, то відбір експериментальних зразків було призначено на 25 грудня
2006 року.

Одержавши повідомлення про ухилення відповідача від проведення
судово-біологічної експертизи у справі про визнання батьківства, суд не вжив
заходів, передбачених ч. 2 ст. 146 ЦПК України про примусовий
привід відповідача на проведення такої експертизи.

В зв'язку з повторною неявкою 25 грудня 2006 року ОСОБА_1 до відділу
медико-біологічної експертизи ДНДЕКЦ МВС України для відбору експериментальних зразків, ухвалу суду про призначення судової експертизи
та матеріали цивільної справи було повернуто до суду без виконання.

3

Одержавши справу, провадження в якій було зупинено в
зв'язку з призначенням молекулярно-біологічної експертизи, суд грубо, порушуючи
вимоги ст. 204 Цивільного процесуального кодексу України, без відновлення
провадження у справі, призначив справу до розгляду в судовому засіданні  5 лютого 2007 року  о 14 год.
20 хвилин.

В зв'язку з
неявкою в судове засідання відповідача, розгляд справи було відкладено на 21
лютого 2007 року на 14 год.
20 хвилин.

21 лютого 2007 року відповідач надіслав суду телеграму, яка надійшла до
суду о 9 год.

20   хвилин
з проханням відкласти розгляд справи, оскільки він знаходиться в Росії і
не

може з'явитися в судове засідання.

Не дивлячись на
те, що в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення представника відповідача про призначення справи
до розгляду на 2 і 21 лютого 2007 року, що від відповідача надійшло
прохання про відкладення 21 лютого 2007 року розгляду справи та, що позивачкою
змінено позовні вимоги щодо розміру аліментів, суд, всупереч вимогам ст.ст.
169, 224 ЦПК України прийняв рішення про можливість проведення заочного
розгляду справи і постановления
заочного рішення.

Крім того, при
постановлені судом заочного рішення грубо порушено вимоги статей 213, 215, 226
ЦПК України.

Зокрема, суд послався в рішенні на
докази - покази свідків, які в судовому засіданні

21 лютого 2007 року не досліджувалися.

Постановлюючи
заочне рішення, в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, суд  в рішенні зазначає, що відповідач дав
пояснення і позов не визнав.

За наведених
обставин, колегія суддів вважає, що справу розглянуто з грубим порушенням норм
матеріального та процесуального права, що є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому
розгляді справи суду необхідно врахувати наведене і вирішити справу відповідно
до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 311, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21
лютого 2007 року скасувати і справу направити на новий розгляд
до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.