АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                     м.
Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької
області в складі: головуючої Лісової В.І.,

суддів:
Новосядлої В.М.,  Жданової B.C.,
Краснощокової Н.С.,
Осіпчук О.В.,

розглянувши у
судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 8 вересня 2004 року в справі за позовом
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
утримання будинку,  прибудинкової
території та комунальних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2004 року Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло» звернулось у суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за утримання будинку,
прибудинкової території та комунальних послуг.

Вказаний
позов позивач обґрунтовує тим,  що
відповідач ОСОБА_1 є власником квартириАДРЕСА_1

16
вересня 2003 року між сторонами був укладений договір про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні послуги строком до 2008 року.

Зобов'язання за
договором відповідачем не виконуються.

Станом на 1 березня 2004 року виникла заборгованість у розмірі 2608 гривень
59

копійок.                                                         .

Позивач
просив стягнути з ОСОБА_1. борг у розмірі 2608 гривень 59 копійок та державне
мито.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2004 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 8 вересня 2004 року вказане рішення суду першої
інстанції було скасовано і постановлено нове рішення,  яким частково задоволені позовні вимоги,  а саме стягнуто на користь позивача
заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 2 466 гривень
29 копійок та державне мито у розмірі 51 гривня.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення Апеляційного суду м. Києва від 8
вересня 2004 року скасувати і залишити в силі рішення Печерського районного
суду м. Києва від 20 травня 2004 року,
посилаючись на неправильне застосування Апеляційним судом норм
матеріального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
статті 202 ЦПК України в редакції 1963 року,
рішення суду

повинно
бути законним і обгрунтованим.

Справа №
33ц - 39 кс 07                                               Категорія 12 ЦП:

АПІІ:

Головуючий у
першім інстанції Волкова
С.Я.

Доповідач
Новосядла В.М.

2

Згідно
із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1979
року «Про судове рішення» рішення є законним тоді,  коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини,  вирішив справу у
відповідності із нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин,  а при їх відсутності - на підставі
закону,  що регулює подібні
відносини,  або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення,  в якому повно
відображені обставини,  що мають значення
для даної справи,  висновки суду про
встановлення і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,  дослідженими у судовому засіданні.

Судовими
інстанціями встановлено,  що відповідач є
власником квартириАДРЕСА_1

Через
наявність заборгованості по оплаті комунальних послуг між сторонами 16 вересня
2003 року був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги з 1 вересня 2003 року по 1 вересня 2008 року у
розмірі 2168 гривень 45 копійок,  тобто
за вказаним договором відповідач повинен був виплачувати щомісячно 116 гривень
76 копійок.

Станом
на 1 вересня 2004 року заборгованість складає 2608 гривень 59 копійок,  які позивач просив стягнути з ОСОБА_1.

Апеляційний
суд м. Києва,  скасовуючи рішення суду
першої інстанції про відмову у задоволенні позову і задовольняючи позовні
вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості по оплаті за
житлово-комунальні послуги,  виходив із
того,  що договір реструктуризації
заборгованості є розірваний.

Але з
таким висновком апеляційної інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно
до вимог частини 3 статті 651 ЦК
України,  у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі або частково,  якщо право на таку відмову встановлено договором
або законом,  договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Із
договору про реструктуризацію боргу,
укладеного між сторонами,  не
передбачено право односторонньої відмови відповідача ОСОБА_1. від
договору,  а лише пунктом 3 передбачено
право підприємства приймати рішення про дострокове розірвання договору у разі
не сплати поточного платежу більше трьох місяців.

Згідно
із пунктом 11 вказаного договору,  дія
договору може бути припинена згідно із законодавством.

Відповідно
до статті 654 ЦК України
зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі,  що й договір,
що змінюється або розривається,
якщо інше не встановлено договором або законом,  чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким
чином,  ні договором ні законом не
передбачена можливість відмови у односторонньому порядку від виконання умов
договору.

Виходячи
з наведеного,  касаційна інстанція
вважає,  що висновок суду апеляційної
інстанції про розірвання договору реструктуризації не відповідає вимогам
частини 3 статті 651 і 654 ЦК
України.

Оскільки
договір між сторонами не був розірваний у встановленому законом порядку,  то апеляційний суд неправильно застосував
матеріальний закон і помилково прийшов до висновку про розірвання договору
реструктуризації і стягнення на користь позивача заборгованості.

Рішення
суду першої інстанції,  яким відмовлено
Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло» у задоволені позову,  відповідачем в касаційному порядку не
оскаржується.

Суд апеляційної
інстанції,  розглядаючи апеляційну скаргу
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло»  не  звернув
уваги  на те,   що
судом  першої інстанції
справу  було

З

розглянуто у відсутність відповідача та щодо дотримання
судом першої інстанції вимог частин 3 і 5 статті 172 ЦПК України в редакції
1963 року.

Відповідно
до пункту 2 частини 1 статті 336 ЦПК України,
за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення,  суд касаційної інстанції має право
постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення і передати справу
на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Таким
чином,  рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційної
інстанції.

Керуючись
статтею 336 ЦПК України,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 8 вересня 2004 року в справі за позовом
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського
району м. Києва «Печерськжитло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
утримання будинку,  прибудинкової
території та комунальних послуг,
скасувати і справу направити на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.