АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа № 22ц - 2856 / 2007                                          Головуючий у 1 -й інстанції - Янжула С А.
- 19/21                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   -
Глущенко Н.Г.

суддів                                           - ПрозоровоїМ.
Л.,  Григорченка Е.І.

при
секретарі  - Білоконь Н.В. розглянувши у  відкритому
судовому  засіданні в м.   Дніпропетровську  цивільну справу  за апеляційною скаргою

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від
нещасних випадків на виробництві

та професійних
захворювань України в м.
Першотравенську на рішення Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області   від 07
лютого   2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1   до Відділення виконавчої
дирекції Фонду   соціального   страхування
від   нещасних   випадків
на   виробництві   та
професійних захворювань України в м.
Першотравенську про стягнення одноразової допомоги,  -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Першотравенську звернулося до суду з
апеляційною скаргою,  в якій просить
скасувати рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від
07, 02.2007 року  та відмовити позивачу в
його позовних вимогах.

Зазначеним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені,
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Першотравенську стягнено на користь позивача
недоплачену одноразову допомогу в сумі 11981
грн. 20 коп. /а.с. 22/.

Як на
підстави апеляційної скарги відповідач посилався на те,  що рішення суду ухвалене з порушенням норм
матеріального закону /а. с.  25-26/.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
з 1964 року по 2003 рік знаходився в
трудових відносинах з ВАТ "Павлоградвугілля". При виконанні трудових
обов'язків одержав професійне захворювання. За висновком МСЕК від 07.05.2001 року йому було
встановлено первинно 5% втрати
професійної працездатності по діагнозу туговухість. 18.09.2003 року він
повторно був обстежений на МСЕК,  де йому
було встановлено первинно -
повторно сукупно 45%
втрати професійної працездатності із них повторно - 10% по діагнозу
туговухість,  та первинно -35 % по діагнозу
пиловий бронхіт,  на підставі акту
розслідування професійного захворювання від 27.06.2003 року/а.с.  4-14/.

Постановою
ВВД ФССНВВПЗ України в м.
Першотравенську №
36/3 від 14.10.2003 року
позивачу було призначено страхові виплати -
одноразову допомогу за різницю 35%
стійкої втрати професійної працездатності між першим та другим страховими
випадками в розмірі 22 621грн. 20 коп. але виплата
була обмежена до 10 640 грн.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до висновку,  що таке обмеження виплати позивачу
одноразової допомоги не відповідає вимогам абз. 2 ч. 2
ст.
34 Закону
України „ Про

2

загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
а тому стягнув з Фонду на користь позивача недоплачену одноразову
допомогу в сумі 11 981 грн. 20 коп.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що скаргу
необхідно відхилити,  а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи
даний спір,  який виник між
сторонами,  суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права і обов'язки сторін,  обставини справи,  перевірив доводи сторін та дав їм належну
правову оцінку,  постановив рішення,  яке відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами та поясненнями самих сторін.

При вище
наведених обставинах справи,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те,
що відповідно до абз. 2
ч. 2  ст.  34
Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності"
позивачу має бути виплачена одноразова допомога,  сума якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення втрати
професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК без обмеження
чотирикратним розміром граничної плати (доходу),  із якої справляються внески до Фонду.

Судова
палата у цивільних справах Верхованого Суду України (складом в 15 чоловік) в
своїй ухвалі від 06.04.2005 року по справі за позовом ОСОБА_2 також підтвердила
ту обставину,  що згідно абз. 2 ч.2  ст. 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" виплачується одноразова
допомога,  сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток
збільшення втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження
МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу),  із якої справляються внески до Фонду (а.с.
36).

Приведені
в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги,  оскільки зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно
ж до  ст. 212 ЦПК України виключне право
доказів належить суду,  який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на всебічному,  повному та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Крім
того,  приведені в апеляційній скарзі
доводи не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права,  що суперечить діючому законодавству. Інші
доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень
матеріального чи процесуального закону,
які могли б призвести до скасування судового рішення,  судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  308 ЦПК
України,  колегія судів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Першотравенську відхилити.

Рішення
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала
набуває законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.