Справа № 22ц-41/2007 р.                               Головуючий
у І інстанції - Соколов
цивільна                                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2007 р.                        Апеляційний суд
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді    Євстафіїва O.K.,

суддів                                   Лакізи Г.П.,
Редьки А.Г.,

при секретарі                       Гавриленко Ю.В.,

за участю:                             представників
позивача: ОСОБА_5, ПП „Руфь"
в

особі   ОСОБА_4,   представників   відповідача:

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Городнянського районного суду від 11.07.2006 р. та на
додаткове рішення цього ж суду від 01.11.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відновлення прав землекористування,

ВСТАНОВИВ:

у червні 2005 р. ОСОБА_3
пред'явив позов до ОСОБА_2, в якому просив відновити його право
користування присадибною земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом
приведення порядку користування нею у відповідність з генеральним планом цієї
садиби за 1954 p.,
а саме: ліквідувати самовільно встановлений паркан, привести будівлі у
відповідність з даним планом, перенести колодязь, ліквідувати квітники та
зменшити розміри прилеглої до ґанку доріжки.

В зв'язку з смертю ОСОБА_3
судом до участі у справі притягнуто його правонаступника ОСОБА_1

У червні та липні 2006 р. ОСОБА_1 пред'явила додаткові позови до ОСОБА_2, в
яких просила, крім вищенаведеного, привести у відповідність до генерального
плану садиби за 1954 р. розміри пригребиці і сараю, який, до того ж, вона
просила посунути до межі земельної ділянки на 1,5 м. і від пригребиці на 2 м.,
знести прибудову до сараю, прибудову до коридору та ґанок і перенести колодязь.

Всі ці вимоги обґрунтовувалися тим, що без згоди позовної
сторони відповідач вигородив частину двору садиби у окремий господарський двір,
улаштував цементно-гумову доріжку, самовільно улаштував колодязь, стіл, лавку
та квітники майже на дорозі, що він розширив, видовжив та посунув у двір
господарчі будівлі, внаслідок чого пригребиця і переобладнаний під літню кухню
сарай нині є суцільною спорудою, збільшено розмір коридору і ганку. У такий спосіб
істотно зменшено площу двору. Все це порушує право позивача користування двором
і перешкоджає його нормальній життє­діяльності.

Оскаржуваними
рішеннями у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить скасувати постановлені по справі
судові рішення та задовільнити її вимоги. При цьому вона посилається на те, що:

-   висновки місцевого суду про
пропуск строку позовної давності та про

недоведеність позовних вимог є невірними,

-     внаслідок порушення ОСОБА_2 його
права землекористування у

вищеописаний спосіб унеможливлюється її право на приватизацію

присадибної земельної ділянки, т.я. неможливо визначити її межі у натурі,

-  судом І інстанції не взято до
уваги, що прибудови до сараю й коридору,

ґанок та колодязь є самовільними спорудами.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу.

Представники ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали. Сенс їхніх пояснень
зводиться до того, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд
вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що належні
відповідачеві господарські будівлі відповідають плану забудови, що позивач не
надала суду доказів про те, що ОСОБА_2 шляхом спорудження прибудов до коридору
і ґанку, колодязя, улаштування доріжки, квітників та встановлення паркану
порушив її права користування присадибною земельною ділянкою, що ОСОБА_1 позов
подано без дотримання трирічного строку позовної давності, який встановлено ст.
257 ЦК України.
Але з такими висновками частково не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі
встановлено, що:

-    ОСОБА_1 є власником частини
домоволодіння АДРЕСА_1, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_1, а власником іншої її
частини, що має адресу: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2,

- частина присадибної земельної
ділянки названого вище домоволодіння, а

саме двір, знаходиться у спільному користуванні обох сторін. Його площа

згідно з генеральним планом домоволодіння за 1954 р. становила 238,5 кв. м.

Викладене
жодним з учасників судового розгляду не оспорюється, і, крім того,
підтверджується копіями: договору міни домоволодіннями, що укладений між
ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 від 21.12.1977 р. (а.с. 5), генеральних та поповерхових планів садиби і
будинку від 14.06.1952 р. та від 22.11.1954 р. (а.с. 6-8), повідомленням
Городянської держнотконтори від 18.02.2006 р. № 100 (а.с. 17), копією
матеріалів спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_3 (а.с. 18-27),
копією свідоцтва про право ОСОБА_2 на спадщину за заповітом від 27.03.1997 р.
(а.с. 41), копією плану-схеми присадибної земельної ділянки домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с. 164), повідомленнями Городянської міської ради від 25.01.2007 р.
№ 25 і від 30.01.2007 р. № 15 та доданою до них планом-схемою присадибної
земельної ділянки домоволодіння (а.с. 168-170"а"), висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 06.05.2007 р. № С-38, що складений
Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою.

Відповідачем у дворі спільного користування споруджено
наступні об'єкти, що є предметом спору між сторонами: прибудову до сіней
„а", ґанок, колодязь, стілець для відра, прибудову до літньої кухні
„б1", літню кухню „Б1", огорожу № 4, стіл „С", лаву „ст. 2",
улаштовано квітники №№ 1-3 та доріжку з транспортерною стрічкою (літерні
позначення та нумерацію даних об'єктів взято з вищезгаданого висновку судової будівельно-технічної
експертизи).

Згідно з цим же
висновком експерта:

·  розміри
будівлі „Б1" (літньої кухні) є більшими, ніж ті, що передбачені проектом
на її будівництво; крім того, її зблоковано з надгребицею, що також не
передбачено даним проектом. Внаслідок цих порушень зменшено розмір двору
спільного користування на 16,66 кв. м.,

·  прибудова
„б1" є самовільною, але її споруджено без порушень будівельних норм; вона
розташована поза межами двору, що є у спільному користуванні сторін,

·  прибудова
до сіней „а2" є самовільною, але її споруджено з дотриманням всіх інших
будівельних норм; вона зменшує розмір двору спільного користування на 5,7 кв.
м.,

·  ґанок
„а1" зведено самовільно, але без порушень всіх інших будівельних норм. Він
зменшує проїзд та двір спільного користування,

-   огорожу № 4
споруджено самовільно. За її рахунок двір спільного

користування зменшено приблизно на 9 кв. м.,

·  квітники
№№ 1-3 зменшують двір спільного користування в цілому на 5,26 кв. м. та розмір
проїзду у цей двір,

·  колодязь
споруджено самовільно. Він зменшує двір спільного користування та розмір
проїзду у цей двір,

доріжка з транспортерною стрічкою зменшує двір спільного
користування на 3,5 кв. м. та зменшує ширину проїзду у цей двір,

·
доріжка асфальтобетонна зменшує двір спільного
користування на 0,77 кв. м.,

·
стіл „С" та лава „ст. 2" зменшують двір
спільного користування на 1,3 кв. м. і ускладнюють заїзд машин до нього.

У даному
висновку також зазначено, що для можливості проїзду транспорту до туалету та льоху,
що належать ОСОБА_1, згідно з чинними ДБН потрібно мати проїзд шириною не менше
3,5 м. та радіусом повороту не менше 6 м. Тож для відновлення прав
землекористування позивача необхідно улаштувати безперешкодний заїзд до двору,
що можливо зробити двома способами (варіантами).

Позовна
сторона апеляційному суду пояснює, що для відновлення її прав найбільш
прийнятним є запропонований експертом варіант № 2, оскільки поверхня двору має
нахил, який ускладнюватиме заїзд машин у двір у разі улаштування проїзду за
запропонованим експертом варіантом № 1. Суд погоджується з висновком експертизи
та твердженням позовної сторони, що відновлення її порушених прав необхідно
вчинити згідно з варіантом № 2, викладеним у висновку експерта, оскільки ні сам
висновок, ні твердження представників ОСОБА_1 про те, що цей варіант є
найоптимальнішим, сторона відповідача не спростувала.

Висновок
місцевого суду про те, що останньою пропущено строк позовної давності, є
хибним, т.я. відповідач порушує її законні права шляхом триваючої, а не
одноразової дії.

У ході розгляду справи не встановлено, що шляхом самовільного спорудження -
з відхиленням від проектів, будівлі „Б " (літньої кухні), прибудови „б
", прибудови до сіней „а ", ґанку „а " відповідач порушив
законні права землекористування позивача.

Таким
чином, рішення суду І інстанції від 11.07.2006 р. по даній справі в частині
відмови у задоволенні позову про зобов'язання знести квітники, стіл, лаву для
сидіння, колодязь, стілець для відра та додаткове рішення цього ж суду
підлягають скасуванню з постановлениям
рішення про задоволення даних вимог. В іншій частині рішення місцевого суду
від 11.07.2006 р. відповідає вимогам закону, тому воно підлягає у цій частині
залишенню без змін.

Апеляційний суд постановляє нове рішення як на підставі доказів, наданих
суду І інстанції, так і на підставі доказів, наданих апеляційному суду,
оскільки місцевим судом ні в порядку ст. 34 ЦПК України, 1963 p., ні в
порядку ст.ст. 130, 131 ЦПК України не вирішувалося питання ні про види доказів,
що їх мають сторони надати суду, ні про строк їх надання.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 належить стягнути 16 грн. 00 коп. на відшкодування понесених по справі
судових витрат, що підтверджені документально, а саме витрат по сплаті держмита
та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (квитанції на а.с.
104, 110).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316 ЦГЖ України, ст.
16 ч. 2 п.п. З, 4 ЦК України,
ст.ст. 95, 96 ч. 1 п. „є", 103,152, 158 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

апеляційні скарги ОСОБА_1 задовільнити частково. Рішення
Городнянського районного суду від 11.07.2006 р. в частині відмови у задоволенні
позову про зобов'язання знести квітники, стіл, лаву для сидіння, колодязь,
стілець для відра скасувати, додаткове рішення цього ж суду від 01.11.2006 р.
про відмову у задоволенні позову в частині перенесення огорожі скасувати й
задовільнити дані вимоги.

Зобов'язати
ОСОБА_2:

·  ліквідувати
(знести) квітники, які позначені під № № 1-3 у додатку № 3 до висновку експерта
№ С-38 від 06.05.2007 р. судової будівельно-технічної експертизи, що виконаний
Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, які улаштовано в дворі
спільного користування садиби АДРЕСА_1,

·  перенести
огорожу, що позначена у вищевказаному додатку до висновку експерта під № 4, на
те місце, де вона знаходилася згідно з планом присадибної земельної ділянки
садиби АДРЕСА_1 за 1954 p.,
та встановити її у вигляді прямої лінії, що з'єднує точки, позначені в
даному додатку цифрами І і II,

·  знести
стілець для відра, стіл, лаву для сидіння, колодязь, що позначені у цьому ж
додатку літерами „Ст", „С", „ст. 2", „К" відповідно, які
споруджено у дворі спільного користування садиби АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 (шістнадцять)
грн. 00 коп. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

В іншій частині рішення Городнянського районного суду від
11.07.2006 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може
бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.