АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 липня 2007 року                     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

Головуючого
Козака І.О.

Суддів .Парандюк
ТС,  Бершадська Г.В.

при секретарі
Гачинській М. В.

з участю
адвоката ОСОБА_1

з участю сторін представники позивача - ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тернопільського міськрайсуду від 15 травня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2 доОСОБА_4 про припинення права власності,  колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2007 року ОСОБА_2  звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_4  про припинення права
власності на 14/100 частин у квартирі АДРЕСА_1,
посилаючись на те,  що між ними
розірвано шлюб,  частка відповідачки є
незначною і виділити її в натурі неможливо,
а спільне користування та володіння квартирою створює перешкоди один
одному.

Рішенням
Тернопільського міськрайсуду від 15 травня 2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить
рішення суду скасувати,  ухваливши нове
рішення,  яким задоволити його вимоги,  посилаючись на те,  що суд дав невірну оцінку зібраним
доказам,  не врахував той факт,  що відповідачці неможливо виділити частку в
натурі,  а згідні відшкодувати її
вартіст,  не призначавши
судово-будівельної експертизи.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді
апеляційного суду,  пояснення

Справа №
22 а - 652                              Головуючий
у 1-й інстанції -Хома М. В.

Категорія-5                                             Доповідач
- Парандюк Т.С.

2

представників
позивача,  виступ адвоката
відповідачки,  перевіривши
матеріали,  справи,  вважає,
що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом
встановлено,  що сторони перебували у
зареєстрованому шлубі з 1986 по липень 2006 p.p.

На
підставі рішення Тернопільського міськрайсуду від 22 листопада 2006 p.,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду
Тернопільської обл. від
6.03.2007 p.,  за ОСОБА_4  визнано
право власності на 14/100 частини у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1,  а за ОСОБА_2 -86/100.

Відповідно
до  ст.
365 ЦК України
- право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду
на підставі позову інших співвласників,
якщо:

1 .частка є
незначною і не може бути виділена в натурі;

2.річ є неподільною;

3.спільне
володіння і користування майном є неможливим;

4.таке
припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

Суд
першої інстанції вірно відмовив у задоволені позову,  оскільки позивач тривалий час перебуває за
межами країни,  спірною квартирою не
користується,  тобто перешкод йому в
користуванні майном на даний час не має. Права власності на іншу квартиру за
відповідачкою не зареєстровано.

Отже,  колегія суддів вважає,  що підстав для припинення права на частку у
спільному майні відповідачкою не має.

Посилання
апелянта на те,  що судом не застосовано
норми житлового кодексу є безпідставним,
оскільки суд розглядає спори в межах заявлених вимог. Як вбачається з
позовної заяви,  ОСОБА_2  просив припинити право власності на
частку,  належну відповідачці,  а не про поділ квартири.

Рішення
суду відповідає нормам  ст. 213-215 ЦПК
України,  а тому підстав для його
скасування з мотивів,  викладених в
апеляційній скарзі не має.

Що
стосується посилання апелянта на не призначення судом будівельної
експертизи,  то воно спростовуються
матеріалами справи,  зокрема,  протоколами попереднього судового засідання
13.04 та 15.05.2007 p.,  де таке клопотання заявлене не було.

Керуючись  ст.
ст. 307, 313-315 ЦПК. України

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайсуду від 15 травня 2007 року залишити без зміни.

3

Ухвала
набирає чинності негайно,  однак може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
на протязі двох місяців з дня проголошення^