Справа №22ц-3186/2007                                           Головуючий
в І інстанції - Морозова
19/21                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
червня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого -
Перцової В.А.

суддів                                     -
Можелянської З.М.,  Козлова С.П.

при секретарі -
Білоус А.М. .

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за апеля­ційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від
04.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страху­вання від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Тернівці про стягнення страхової виплати за
моральну шкоду,  -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення виконав­чої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профе­сійних
захворювань України в м.Тернівці про стягнення страхової виплати за моральну
шкоду (а.с.2-3).

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те,  що він тривалий час пра­цював на вугільних
підприємствах ВАТ «Павлоградвугілля» та за час роботи одержав профе­сійні
захворювання. На підставі чого,  за
висновком МСЕК від 30.03.2006 року йому встановле­но втрату професійної
працездатності у розмірі 55% та визнано інвалідом 3 групи безстроково (а.с.4).
В зв'язку з чим,  у відповідності до
ст.ст.21, 28, 34 Закону України «Про загально­обов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та профе­сійного
захворювання,  які спричинили втрату працездатності»,  просив суд стягнути на його ко­ристь з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці
страхову виплату за мораль­ну шкоду у розмірі 70000 грн.

Рішенням
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2006 року по­зовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково,  на
його користь з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці стягнуто 20000 грн. страхової виплати за моральну шкоду,  завдану в наслідок отримання професійного
захворювання (а.с. 19-20).

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці ставить питання про скасування рішення суду,  посилаючись на відсутність медичного висновку
щодо спричинення позивачу моральної шкоди та на зупинення дії в 2006 році
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності» в
частині,  що стосується відшкодування
моральної шкоди (а.с.21-22).

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово­дів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підля-

гає
задоволенню,  а рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,  з наступних підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив факт отримання ОСОБА_1 професій­них
захворювань під час роботи на вугільних підприємствах ВАТ
«Павлоградвугілля»,  в наслі­док чого за
висновком МСЕК від 30.03.2006 року його визнано інвалідом 3 групи та встановле­но
55% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.4).

Однак,  висновок суду про необхідність відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з отри­маними позивачем професійними захворюваннями
зроблено передчасно і без врахування поло­жень ч.1 ст.58 Конституції України
про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів,  крім випадків,  коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. З цього виходить,
що у випадках,  коли з набуттям чинності
певним законом,  його нормами при­зупиняється
дія положень закону,  що був прийнятий
раніше,  до спірних правовідносин повинен
застосовуватись закон,  що діяв на момент
виникнення у особи відповідного права.

Оскільки
на момент встановлення висновком МСЕК від 30.03.2006 року втрати у ОСОБА_1
професійної працездатності вже діяв Закон України "Про державний бюджет на
2006 рік",  п.27 ст.77 якого дія
абзацу 4 ст, .1 в частині відшкодування моральної шкоди,  підпункту „е" п. 1 частини першої
ст.21,  ч. 3 ст.28 та ч. 3 ст.34 Закону
України "Про загальнообов'язкове дер­жавне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійних захворю­вань,  які спричинили втрату працездатності"
була призупинена,  суд першої інстанції
повинен був керуватись саме положеннями Закону України "Про державний
бюджет на 2006 рік".

Однак
при винесені рішення суд,  не врахував
вказані норми Закону,  а тому рішення
суду першої інстанції з врахуванням викладеного,  та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
виконання рі­шень та застосування практики Європейського суду з прав
людини" підлягає скасуванню як пе­редчасно ухвалене на підставі ст.309 ЦПК
України,  з постановою по справі нового
рішення про відмову ОСОБА_1
в задоволені позовних вимог.

Керуючись
ст.ст.304, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці задоволь­нити.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04.12.2006 року скасу­вати.

Відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позову до Відділення вико­навчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та про­фесійних
захворювань України в м. Тернівка про стягнення страхової виплати за моральну
шкоду.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців.