Справа № 33 ц-177кс/07                Головуючий у 1
-й інстанції: Черненко І.В.
03                                     Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Буренкової
К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СТО - 2000» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки остаточного
розрахунку при звільненні за касаційного скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 17
листопада 2004 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ТОВ «СТО -
2000» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за
час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26
липня 2004 р.
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути на користь
позивача з відповідача 490
грн. заборгованості по заробітній платі та 4865 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного
розрахунку,  а всього - 5355 грн.

З відповідача на
користь держави стягнуто 53
грн. державного мита.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2004
р. рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 26
липня 2004 р. в частині
стягнення на користь позивача з відповідача середнього заробітку за час
затримки остаточного розрахунку змінено. Зменшено суму середнього заробітку за
час затримки остаточного розрахунку,  яка
стягнуто на користь ОСОБА_1 з відповідача,
з 4865 грн. до 439 грн.

В решті рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду,  і ухвалити нове рішення,  яким задовольнити його вимоги в повному
обсязі,  посилаючись на неправильне
застосування судом другої інстанції норм матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Колегія
суддів,  вивчивши матеріали справи,  дійшла висновку,  що підстав для перегляду ухвали апеляційного
суду не вбачається з врахуванням наступного. Судами встановлено,  що позивач перебував в трудових відносинах з
ТОВ «СТО -2000» з 13 березня 2002 р. Звільнений з
роботи з 7 жовтня 2002 р. на підставі
п.1  ст.  36
КЗпП. На момент звільнення позивача заборгованість по заробітній платі
складала 490 грн.,  яка йому в строки,  передбачені
ст.   ст.  115,  116 КЗпП,  виплачена не була.

Тому суд першої інстанції
правильно стягнув
з відповідача на користь позивача 490
грн. заборгованості по заробітній платі. З таким висновком суду
обґрунтовано погодився і апеляційний суд.

Змінюючи
рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача з
відповідача середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при
звільненні,  суд апеляційної інстанції в
межах своєї компетенції,  на
підставі  ст.  117 КЗпП та обставин справи вірно виходив з
того,  що така компенсація з урахуванням
вини останнього підлягає стягненню лише за період з 8 жовтня 2002 р. по 22 листопада
2002 р. Листом від 6 листопада 2002 р. №341,
який позивач отримав 22 листопада 2002 p.,  відповідач пропонував останньому отримати
остаточний розрахунок в зв'язку зі звільненням ( а.с.  186,
187). Проте таким правом ОСОБА_1 не скористався.

Наведені
у касаційній скарзі доводи таких висновків апеляційного суду не спростовують.

Відповідно
до ч.2  ст.  324
ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.  335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Водночас
встановлено,  що ухвала апеляційного суду
постановлена з додержанням судом норм матеріального та процесуального
права,  а в матеріалах справи відсутні
передбачені ч.1  ст.  338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст. 332,  336 ЦПК України та
Законом України «Про судоустрій України» (із змінами від 22 лютого 2007 p.),  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2004 р. - залишити
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.