Справа № 22ц-2643/2007                            Головуючий у 1 інстанції Блохін
Категорія   - 41                                            Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року  Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого:
Краснощокової Н.С. суддів: Ігнатової Л.Е., Маширо А.П. при секретарі:
Маслаковій М.Г.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційними
скаргами позивачки ОСОБА_1 та представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 11
грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2
про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 11 грудня
2006 року, яким її позовні вимоги задоволені частково і на її користь з
відповідачки в рахунок відшкодуваня матеріальної шкоди стягнуто 5828,72 грн., у
відшкодування моральної шкоди -1000 грн., понесені судові витрати -1600,80 грн.
Просить рішення суду змінити та збільшити розмір моральної шкоди і стягнувши з
відповідачки на її користь 5 000 грн. Стягнути з відповідачки на її користь
судові витрати, понесені по сплаті послуг адвоката ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн.
і по сплаті інформаційних послуг у сумі 30 грн. Вважає, що моральна шкода в
сумі 1000 грн., яка стягнута з відповідачки не відповідає фактично спричиненої
моральної шкоди. Також, вважає, що суд безпідставно відмовив у відшкодуванні
судових витрат, пов"язаних з оплатою послуг адвоката ОСОБА_4 Суд не привів
доводів відмови у стягнені витрат з відповідачки, в той час як суду надані
документи, які підтверджують що  їй

була надана така
правова допомога на протязі більш ніж 2-х років і понесені витрати не є занадто
великими.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, також
звернувся до Апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення і
просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Посилався на
те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, оскільки
рішення суду є незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та неправильно застосовані норми матеріального
права. З урахуванням наданих по справі доказам суд безпідставно стягнув з
відповідачки 5300 грн. - вартість шкіряного плащу та в порушення вимог ст. 841
ЦК України незаконно стягнув і пеню у сумі 504,72 грн. Також вважає, що рішення
суду і в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на
правову допомогу в сумі 1500 грн є незаконним, оскільки адвокат з боку
позивачки ОСОБА_5 не приймав участі у даній справі та не надавав їй ні якої
правової допомоги.

В апеляційному судовому засіданні представники позивачки підтримали доводи
апеляційної скарги, а апеляційну скаргу відповідачки просили відхилити.
Представник відповідачки також підтримав доводи своєї апеляційної скарги і
просив відхилити апеляційну скаргу позивачки.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлені наступні
обставини.

5 січня 2006 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до
відповідачки і зазначала, що 7.12.2004 року вона звернулась до ательє
приватного підприємця ОСОБА_2
по пошиву та ремонту
виробів зі шкіри і здала свій шкіряний плащ для обробки (підгінання) низу.
Приймальницею речі була оформлена квітанція за № 100122 від 07.12.2004 року,
вартість послуг була оцінена у 24 грн. Строк виконання роботи був погоджений
позивачкою та виконавцем послуг до 10.12.2004 року. У зазначений відповідачем
час робота останнього була виконана неналежним чином і їй було запропоновано
з'явитись 13.12.2004 року, а потім і 14.12.2004 року. Але 14.12.2004 року
позивачці було повідомлено, що її плащ відданий нібито її чоловіку але без
квітанції. Позивачка вважає, що діями відповідача їй була завдана матеріальна
шкода у сумі 2780,55 грн., яка складається з вартості шкіряного плащу - 2700
грн., вартості послуг по ремонту плащу у сумі 24 грн. та понесених витрат у
сумі 56,55 грн., пов"язаних з розладом здоров"я. Також вона просить
стягнути й пеню в розмірі 244,80 грн. за період з 15.12.2004 року по 20.12.2005
року. Вважає, що діями відповідачки їй спричинена і моральна шкода у розмірі 20
000 грн., яка виразилася у тому, що позивачка була позбавлена у зимовий період
необхідної речі. Відсутність плащу примусило її носити речі, які не
відповідають погодним умовам зими. Крім того, після спілкування з відповідачкою
вона знаходилась на лікуванні у лікаря невропатолога, а вподальшому проходила
курс лікування амбулаторно.

В процесі розгляду справи позивачка збільшила позовні
вимоги і просила суд стягнути з відповідачки вартість плащу в розмірі 5300грн.,
пеню в розмірі 504,72 грн., у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.,
понесені витрати по сплаті експертизи 100,80 грн. та витрати по сплаті послуг
адвоката у розмірі 3000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки з вини відповідачки ОСОБА_2 плащ позивачки
втрачений, а тому позивачка понесла збитки, розмір яких відповідно до вимог ч.2
ст. 1192 ЦК України,
визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент
розгляду справи. З урахуванням зазначеного закону, наданих довідок
(а.с.114,115,62,79), суд прийшов до висновку, що з відповідачки на користь
позивачки підлягає стягненню вартість плащу - 5300 грн, пені у розмірі 504,72
грн., а також вартості оплаченої позивачкою послуги у розмірі 24 грн.

Також суд прийшов до висновку, що діями відповідачки з вини якої був
втрачений плащ, позивачці завдано моральних страждань і це підтверджується
поясненнями позивачки, свідків, а також лікарняним, згідно якому ОСОБА_6 з
20.12.2004 року по 30.12.204 року знаходилася на лікуванні. При вирішенні
питання щодо розміру спричиненої моральної шкоди, судом враховано характер
правопорушення, глибину душевних страждань позивачки, ступень вини
відповідачки, а також вимоги розумності та справедливості. З урахуванням цих
обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 підлягають частковому
задоволенню в розмірі 1000 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги
сторін підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи; неповне з"ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не
може грунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулась до суду
стверджуючи, що для ремонту (обробки низу) вона здала свій шкіряний плащ в
ательє по шиттю та ремонту виробів зі шкіри, яке належить приватному підприємцю
ОСОБА_2 Вартість плащу складає 2700 грн.   Цей плащ

придбав
ОСОБА_8 на ринку в м. Харкові та подарував їй у грудні 2003 року. Плащ був на
хутровій підстіжки з коміром з хутра песця.

Однак, як випливає з пояснень самої позивачки та пояснень її представника в
судовому засіданні, плащ в ремонт (для зменшення довжини), був зданий без
підстіжки. Що ж стосується хутрового коміру, то вона не може стверджувати, що
вона здавала плащ в ремонт з коміром, а окрім того він є зйомним.

З квітанції про передачу плащу в ремонт вбачається, що відповідачем був
прийнятий в ремонт жіночий шкіряний плащ (а.с.7). Відомості про те, що цей плащ
був зданий в ательє з хутряними підстіжкою та коміром, в квітанції відсутні. І
з цими відомостями була згодна сама позивачка, оскільки у її присутності
заповнювалася квітанція і копію цієї квітанції вона отримала. Більш того,
позивачкою не було надано доказів, що вона здала в ремонт саме той плащ, який
їй подарував ОСОБА_8 Враховуючи відсутність переконливих доказів про здачу в
ремонт плащу з підстіжкою та коміром, апеляційний суд приходить до висновку, що
в ремонт був прийнятий лише плащ і без підстіжки та коміру. А тому не може
погодитися з висновком суду першої інстанції, що при відшкодуванні матеріальної
шкоди слід виходити з наявності хутряних підстіжки та коміру. У зв"язку з
чим не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду про необхідність
стягнення з відповідачки на користь позивачки вартість плащу з урахуванням
хутряних підстіжки та коміру.

Відповідно до висог ст. 1192 ЦК
України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може
зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно наданої інформації Донецькою торгово-промисловою
палатою від 21 листопада 2006 року (а.с.114), ринкова вартість жіночого пальто
з натуральної шкіри чорного кольору, з хутряним коміром з песця та з підстіжкою
з натурального хутра за станом на 2006 рік складає від 4 300 до 5 300 грн. З
зазначеної довідки вбачається, що джерелом такої інформації послужили: копія
чеку від 26.10.2006 року, який надійшов від п/п ОСОБА_9; дані маркетінгу
роздрібної мережі м. Донецька та електронних засобів Інтернету. Тобто
інформація про вартість такого пальто була надана без його огляду.

А згідно довідки від 16 квітня 2007 року, наданої Донецькою торгово-промисловою
палатою вбачається, що вона не може надати інформацію про вартість окремих
діталей пальто без його огляду, оскільки на вартість впливають різні фактори, а
саме: зовнішній вид, зношеність, сезоність, вихідний матеріал, кількість
затраченого матеріалу, фасон, крой
(а.с).

З довідки від 14.04.2007 року, наданої приватним підприємцем ОСОБА_10, який здійснює
підприємніцьку діяльність в м. Горлівки, вбачається що, вартість шкіряного
жіночого плащу, 46-48 розміру з хутряною

підстіжкою
та з хутряним коміром з песця, складає 2800 грн. Окрема вартість хутряного
коміру з песця складає 1100 грн (а.с. ).

Апеляційний суд вважає, що з інформаційниих довідок наданих Донецькою
торгово-промисловою палатою не можна встановити вартість жіночого плащу з
натуральної шкіри окремо без хутряного коміру та підстіжки. Іншої інформації
відносно вартості плащу позивачкою не надано.

Тому апеляційний суд вважає, що при встановленні вартості шкіряного
жіночого плащу, необхідно користуватися довідкою, наданою приватним підприємцем
ОСОБА_10 З урахуванням наданих відомостей, вартість шкіряного жиночого пальто
складає 1700 грн. Зазначена сума і підлягає стягненню з відповідачки на користь
позивачки в рахунок матеріальної шкоди, спричиненої втратою плащу.

Також з відповідачки на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди
слід стягнути і вартість послуг, які відповідно копії квітанції від 7.12.2004
року складають 24 грн (а.с.7).

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції
відносно періоду за який слід стягнути з відповідачки неустойку, оскільки
відносно неустойки (штрафу, пені) діє спеціальна позовна давність.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна
давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,
пені). Тому розмір неустойки повинен стягуватися з відповідачки за період з
10.12.2004 року (з дня виконання роботи, який був погоджений між позивачем і
відповідачем) до 10.12.2005 року, тобто в один рік. У зв"язку з чим
відповідно до п.5 ст. 19 Закону України „Про захист прав споживачів" від
12.05.1991 року із змінами і доповненнями, який діяв на час виникнення
правовідносин між сторонами, сума неустойки, яка повинна бути стягнута з
відповідачки складає 262,80 грн. (24 грн.- вартість послуг х 3 % від вартості
послуг = 0,72 грн. за день). (365 днів, це 1 рік) х 0,72 грн.

Вірішуючи питання відносно позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що
відповідними діями ОСОБА_2 позивачці завдано моральних страждань. Факт
спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 випливає з факту втрати відповідачем її
шкіряного плащу, що призвело до певних моральних страждань.

Що ж стосується висновків суду, що у зв"язку з
втратою плащу, сталося й погіршення стану здоров"я позивачки і це призвело
до моральних страждань останьої, апеляційний суд не може погодитися.

Дійсно, з довідки лікаря від 24.12.2004 року, вбачається,
що позивачка з 20.12.2004 року проходила курс лікування у неврапотолога
відносно остеохондрозу та емоційно-лабільного розладу. Однак в матеріалах
справи відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що саме від
відповідних дій відповідачки погіршився стан здоров"я ОСОБА_1

Тому такий висновок суду є безпідставним і підлягає виключенню з рішення
суду першої інстанції.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції правильно врахував характер правопорушення, глибину душевних
страждань позивачки, ступинь вини відповідачки, а також вимог розумності та
справедливості і прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
слід задовольнити частково, оскільки її вимоги в цій частині позову занадто
великі і не відповідають глибини її душевних страждань.

З урахуванням того, що ні матеріалами справи, ні в судому засіданні не
знайшло свого підтвердження, що від дій ОСОБА_2 погіршився стан
здоров"я позивачки, а з цим вона перенесла і моральні страджання,
апеляційний суд вважає необхідним зменшити розмір моральної шкоди до 500 грн. і
саме така сума буде достатньою для відшкодування моральної шкоди спричиненої
відповідачкою.

Як вбачається з рішення, суд стянув
з ОСОБА_2 на
користь позивачки витрати пов"язані з оплатою послуг адвоката ОСОБА_5,
який відповідно до довідки від 22.05.2006 року, отримав від ОСОБА_1 по справі
за її позовом до ОСОБА_2
у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пов"язаного з
захистом справ споживачів -1500 грн.

Дійсно, в матеріалах справи знаходится довідка ОСОБА_5 від 22.05.2006 року
з якої вбачається, що адвокат ОСОБА_5 нібито надавав позивачці юридичну
допомогу по складанню позовної заяви та надавав консультації по цієї справи
(а.с.62). Однак з позовної заяви не вбачається, що саме ця позовна заява була
складена адвокатом ОСОБА_5, оскільки такі відомості в ній не містяться
(а.с.3-6). Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості і про те, що
адвокат ОСОБА_5 дійсно надавав позивачці консультації по цій справі і що він
взагалі приймав участь у цій справі у якості адвоката чи будь-кого.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. ст 85, 88 ЦПК України,
апеляційний суд вважає необхідним відмовити позивачці у стягненні з
відповідачки на її користь 1500 грн., понесених нею нібито на оплату послуг
адвоката ОСОБА_5

Відносно витрат понесених позивачкою за надану адвокатом ОСОБА_4 юридичної
допомоги по справі у розмірі 1500 грн. то апеляційний суд не може погодитися,
що саме така сума повинна бути стягнута з відповідачки.

Оплата труда адвоката проводиться на підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 27 квітня 2006 року № 509 „Про граничні розміри компенсації витрат,
пов"язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави". Згідно з п.п.1 п.1 додатку до постанови
Кабінету Миністьрів України від 27.04.2006 року № 590, граничний розмір
компенсації витрат, пов"язаних з правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною не
перевищює суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі
виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її
роботи.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_4
приймав участь у розгляді цієї справи з 03.10.2006 року (а.с.90). А саме:
03.10.2006 року, 17.10.2006 року, 1.12.2006 року, 11.12.2006 року та 18.04.2007
року. Всього він приймав участь у справі 6 годин (аркуши справи 90, 93, ПО,
123, 160). З них 5 годин 5 хвилин в суді першої інстанції та 55 хвилин в суді
апеляційної інстанції. Виходячи з мінімальної заробітної плати з 400 грн., яка
мала місце до 1.04.2007 року та 420 грн. з 1.04.2007 року, розмір стягнений
становить 967,33 грн. Зазначена сума і підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивачки.

З рішення суду вбачається, що суд стягнув з відповідачки на користь
позивачки витрати у сумі 100,80 грн., які були понесені нею при оцінки вартості
плащу, проведеної Донецькою торгово-промисловою палатою 26.11.2006 року
(а.с.114,115). Цю суму суд відніс до витрат, пов"язаних з розглядом
судової справи. Між тим з таким висновком суду не можна погодитися.

Згідно ч.З ст.79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової
справи, належать:

витрати на
інформаційно-технічне забезпечення;

витрати на
правову допомогу;

витрати сторін
та їх представників, що пов"язані з явкою до суду;

витрати, пов"язані із залученням свідків, перекладачів та проведення
судових експертиз;

витрати, пов"язані з проведенням огляду доказів за місцем їх
знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом ніяких експертиз не проводилося
(а.с.103). Інформація Донецькою торгово-промисловою палатою про вартість плащу
була надана для адвоката ОСОБА_4 Судом же така інформація не була витребувана.
Тому з урахуванням наведених обставин у суду першої інстанції не було підстав
вважати, що ці витрати понесені позивачкою за проведення експертизи і вони
відносяться до судових витрат, а тому не було підстав для стягнення зазначеної
суми з відповідачки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про
стягнення витрат у розмірі 100,80 грн. нібито за проведену експертизу слід
відмовити.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України, апеляційний суд
вважає за необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді апеляційної інстанції
та на користь держави судовий збір в сумі 59,50 грн. і витрати за
інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

Керуючись п.п. 3, 4 ч.І ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника відповідачки
ОСОБА_2- ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області
від 11 грудня 2006 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди
1724грн., неустойку в розмірі 262,80 грн., у відшкодування моральної шкоди 500
грн., за надання послуг адвокатом ОСОБА_4 в суді першої та в суді апеляційної
інстанції 967,33 грн. та у відшкодування витрат, понесених на
Інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у суді апеляційної інстанції
у сумі 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 59,90 грн. та
витрати за інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині
стягнення судових витрат в розмірі 1500 грн. на оплату послуг адвоката ОСОБА_5
та в частині стягння 100,80 грн. -відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили с моменту його
проголошення і може бути оскаржене протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного Суду України.