Справа № 22ц-3538/07                              Головуючий у суді 1 інстанції:
Категорія   29                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                 Апеляційний
суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого
судді: Перцової В.А.

Суддів:                                            Козлова
СП.,  Можелянської З.М.

При
секретарі:                                Білоус
A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Виконавчого
комітету Заводської районної ради міста Дніпродзержинська,  Фонду комунальної власності міста
Дніпродзержинська,  треті особи: ТОВ
"Стелла",  ТОВ
"Оселя" про визнання права на житлову площу,  -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Заводського районного суду
м.  Дніпродзержинська від 30 січня 2007
року,  яким відмовлено в задоволенні її
позовних вимог до Виконавчого комітету Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська,  Фонду комунальної
власності міста Дніпродзержинська,  треті
особи: ТОВ "Стелла",  ТОВ
"Оселя" про визнання права на житлову площу,  і задовольнити її позов,  з тих підстав,  що суд не врахував дійсні обставини справи
щодо її тривалого проживання в спірній квартирі однією сім'єю з наймачем,  не врахував пояснення свідків та інші докази
цього факту.

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що Виконкомом Брежнєвської районної ради народних депутатів м.  Дніпродзержинська 26 січня 1983 року був
виданий на ім'я ОСОБА_2 ордер на квартируАДРЕСА_1. В якості члена його сім'ї в
ордер була включена ОСОБА_1,  з якою він
перебував у фактичних шлюбних відносинах. ОСОБА_1 на той час перебувала у
зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3.,  який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У грудні
1994 року позивачка виписалась із зазначеної квартири і прописалась у квартирі
АДРЕСА_2,  а з 2003 року вона
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3,  яка
належить їй на праві власності на підставі договору дарування.

За
останньою адресою позивачки робітниками управління праці та соціального захисту
населення Заводського райвиконкому м.
Дніпродзержинська 4 березня 2004 року проводилось обстеження її
матеріально-побутових умов життя,  про що
складено відповідний акт; за цією адресою позивачка перебуває на обліку,  як особа,
яка має пільги учасника війни.

ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2року.

Враховуючи,  що позивачка добровільно виписалась із спірної
квартири,  зареєстрована за іншим
постійним місцем проживання,  яке вона
обрала,  виходячи з вимог  ст.
ст.  64,  65 ЖК України,  апеляційний суд вважає,  що районний суд прийшов до обґрунтованого
висновку про те,  що вона,  проживаючи в спірній квартирі після 1994
року,  не набула права користування
нею,  оскільки позивачка не надала
доказів,  які б підтверджували,  що ця квартира була постійним місцем її
проживання і,  що вона постійно проживала
з ОСОБА_2.,  вела з ним спільне
господарства,  та відмовив в задоволенні
позову.

Доводи в апеляційній
скарзі позивачки про те,  що суд не
врахував показання свідків,  які
підтвердили факт її сумісного проживання з ОСОБА_2.,  те,  що
вона ніколи не проживала в квартирі по вул.
Червоногвардійській,  проходила лікування
за адресою спірної квартири вона,
зазначала її при оформленні документів на поховання ОСОБА_2,  була включена до ордеру при отриманні спірної
квартири,  адресу квартири по вул.  АДРЕСА_3
зазначала лише коли вимагалось вказати місце реєстрації,  не можуть бути підставою для скасування
рішення суду,  оскільки не спростовують
висновки суду про наявність у позивачки іншого місця проживання,  де вона зареєстрована; пояснень щодо ведення
позивачкою і ОСОБА_2. спільного господарства свідки не давали. Те,  що вона була включена до ордеру на
квартиру,  також не може бути прийнято до
уваги,  так як позивачка згодом
виписалась із спірної квартири,  як
постійного місця проживання. Крім того,
позивачка не надала доказів про те,
що між нею та наймачем була досягнута домовленість про збереження за нею
права постійного користування квартирою після того,  як вона виписалась з неї.

Тому,  апеляційний суд вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_1. відхилити,  а
рішення суду - залишити без змін.

Керуючись  ст.  ст.
307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 30 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.