УХВАЛА

Іменем України

20
вересня 2007 року Апеляційний суд Житомирської області в складі: головуючого -
судді Миніч Т.І.

суддів:
Олексієнка М.М., Забродського М.І. при секретарі судового засідання Прищепі
О.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від
4 липня 2007 року,

у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про витребування
грошей з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної /немайнової/
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

в квітні 2007
року позивачка звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 20
жовтня 2006 року передала відповідачу кошти в сумі 5000 доларів США, як аванс, за
вартість квартири АДРЕСА_1, яку в послідуючому вона бажала купити. Відповідач
власноручно склав розписку, про отримання цих грошей, а вже наступного дня
ОСОБА_2 дізналась, що дана квартира не належитьОСОБА_1. На її прохання
повернути кошти відповідач відмовився, та пояснив, що їх від неї не отримував.

Після звернення ОСОБА_2 до Коростенського міськрайонного відділу міліції, з
вимогою порушити кримінальну справу проти ОСОБА_1, останній повернув їй 4500
доларів США. Решту,
500 доларів, він відмовився повертати, пояснюючи це тим, що дану суму коштів
залишає собі, як відшкодування моральної шкоди.

Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача кошти в
сумі 2525 грн., як неповернутий у повному розмірі аванс та 2500 грн. моральної
шкоди.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду, від 4 липня
2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь
позивачки авансовий платіж в розмірі 2525 грн. В решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з безпідставністю позовних
вимог.

Вважає, що судом було неправильно застосовано норми
матеріального права, оскільки частину коштів він повернув позивачці, а решту у
відповідності до ч.1 ст. 571 ЦК
України, мав право залишити собі.

Справа №22ц/_1848                               Головуючий у суді 1-ої
інстанцій Шульга О.М

Категорія
44                                                                        Суддя-доповідач
Забродський М.І.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, між ОСОБА_2та ОСОБА_1
існувала домовленість про купівлю-продаж будинку. На підтвердження наміру
купити його, позивачка передала відповідачу 5000 доларів США про що останній
написав розписку. З її змісту видно, що ОСОБА_1 отримав ці кошти, як завдаток
за продаж будинку(а.с.4).

Відповідно до ст. 570 ЦК
України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Виходячи з наведеного, суд правильно вважав, що договору
купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав закону,
між сторонами укладено не було. Тому сплачені в рахунок виконання домовленості
кошти є авансом і мають бути повернуті позивачці.

Оскільки обставини справи встановлені судом повно й правильно, апеляційний
суд вважає, що підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 311,315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У
ХВАЛИВ: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 4 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути

оскаржена безпосередньо до Верховного
Суду України на протязі двох

місяців.