Справа № 22-ц-1092 2007 року                       Головуючий в 1 інстанції
40                                                      Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007
року квітня місяця 19 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:                                                                Прокопчук
Л.П.

Суддів:                                                                           Вадзінського
П.О.,

Ворощової
Л.П.

при
секретарі:                                                               Дибі
Ю.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від
28 лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника державного
підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство» Херсонського
обласного управління лісового господарства про поновлення строку звернення до
суду за вирішенням трудового спору,
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Цюрупинського районного суду від 28 лютого 2007 року ОСОБА_1 до державного
підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство» Херсонського
обласного управління лісового господарства про поновлення строку звернення до
суду за вирішенням трудового спору,
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу,  в якій просила його скасувати,  посилаючись на порушення вимог
цивільно-процесуального законодавства,
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Письмові
заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1. наполягає на задоволенні
апеляційної скарги з підстав,  зазначених
у ній.

Представник ДП «Великокопанівське    лісомисливське господарство» апеляційну скаргу не визнав,  просить її відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися,
перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає її не підлягаючою задоволенню.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того,
що звільнення позивачки за п.3
ст. 40 КЗпП України проведено за наявності передбачених законом підстав
для цього і з дотриманням вимог законодавства щодо порядку накладання
дисциплінарних стягнень та позивачка пропустила без поважних причин
встановлений законом місячний строк звернення до суду з позовом.

І такий
висновок суду,  на думку колегії
суддів,  відповідає обставинам
справи,  нормам матеріального та
процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом,  позивачка згідно наказу №48-к від 20 червня
2006 року звільнена за систематичне невиконання без поважних причин трудових
обов'язків (п.3  ст. 40 КЗпП України) з
посади помічника лісничого Виноградівського лісництва з 20 червня 2006 року
(а.с. 15).

,  Підставою для звільнення ОСОБА_1з займаної
посади стали накази №145 від 15 листопада 2005 року та №149 від 21 листопада
2005 року про оголошення їй доган за невиконання без поважних причин
обов'язків,  покладених трудовим
договором і посадовою інструкцією,  які
не зняті і не погашені спливом часу ( ст. 151 КЗпП України) і допущення нею
знову порушення трудової дисципліни - посадової інструкції,  а саме відводу лісосік у Виноградівському
лісництві,  які виявлені в ході перевірки
головним лісничим,  про що складено акт
від 09.06.06 року та зазначені порушення відображені в наказі №84 від
13.06.2006 року (а.с. 21, 27, 32, 33, 49).

Згідно
до п.3  ст. 40 КЗпП України,  може бути звільнений працівник,  який після застосування до нього
дисциплінарного або громадського стягнення,
не знятого і не погашеного спливом часу,
знову допустив порушення трудової дисципліни.

Застосовані
до позивачки дисциплінарні стягнення з дотриманням строків,  передбачених
ст. 148 КЗпП та порядку їх застосування ( ст. 149 КЗпП) (а.с. 28, 29,
25, 26, 34 зворот,  37).

Доводи
апеляційної скарги про несвоєчасність ознайомлення її з наказами про накладення
дисциплінарних стягнень та з наказом про звільнення,  внаслідок чого вона не змогла їх своєчасно
оскаржити та з дотриманням місячного строку звернутися з позовом до суду про
поновлення на роботі,  до уваги колегією
суддів не приймаються,  оскільки
спростовуються актами про відмову від підпису про ознайомлення та відмову від
надання пояснень (а.с. 25,  26,  28,
29,  37),  як і не приймаються заперечення проти
недійсності зазначених актів з підстав їх не зареєстрованості,  оскільки останнє не передбачено
законодавством.

Звільнення позивачки за п.3  ст. 40 КЗпП України проведено за згодою   профспілкового   комітету
ДП   «Великокопанівське   лісомисливське

господарство»
(протокол №8 від 20.06.2006 року),  на
якому ОСОБА_1. була присутня (а.с. 93-97),
що спростовує доводи апеляційної скарги про не видачу протоколу
засідання профкому.

Колегією
суддів також не приймається до уваги посилання в апеляційній скарзі на не
отримання наказу про звільнення,
внаслідок чого,  а потім і
хвороби,  позивачкою було пропущено строк
звернення з позовом до суду,  оскільки
відповідно до ч.1  ст. 233 КЗпП
України,  працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у справах про
звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з
дня видачі трудової книжки,  тоді як з
актів від 20.06.2006 року вбачається,  що
ОСОБА_1. відмовилась від підписання наказу про ознайомлення зі
звільненням,  відмовилася від отримання
трудової книжки та розрахункових виплат (а.с. 16-І8).

Не
заслуговують на увагу та не приймаються колегією суддів доводи апеляційної
скарги про поважність причини пропуску строку звернення з позовом до суду через
хворобу,  оскільки,  згідно наданої позивачкою довідки вона
перебувала на лікуванні з 22.08.2006 року по 04.09.2006 року,  тобто через два місяці після звільнення з
роботи,  до того ж проходила не
стаціонарне,  а амбулаторне лікування.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Рішення
суду винесено на підставі повно та всебічно досліджених обставинах справи,  з дотриманням норм матеріального і
процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307, 308, 314 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити,  а рішення
Цюрупинського районного суду від 28 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.