АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа - № 22ц-1936/07                                          Головуючий в 1 інстанції-Золотарьов
-                                                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року    Судова колегія судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Кравченко Н.В.,

суддів - Пригорнєвої
Л.І.,  Борисова Є.А.

за
участю секретаря - Стехіної Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Луганську справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України у м.  Первомайську Луганської області на рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 12 березня 2007 року за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України у м.  Первомайську про стягнення не донарахованих
щомісячних страхових виплат,  -

встановила:

У січні
2007 року позивачОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м.  Первомайську Луганської області,  при цьому посилався,  що відповідачем,  починаючи з 1 березня 2002 року,  кожний рік при вирішення питання про
перерахунок страхових виплат,  які йому
сплачуються у зв'язку з пошкодженням здоров'я на виробництві,  у порушення вимог Закону,  який регулює ці перерахунки,  неправильно застосовувався коефіцієнт
зростання середньомісячної реальної заробітної плати,  що призвело до зменшення розміру належних
йому страхових виплат та недоплаті за вказаний період до 1 січня 2007 року у
загальній сумі 3267 гр. 54коп. Добровільно відповідач не бажає провести
належний перерахунок та доплатити йому вказану суму,  а також визначити нову суму щомісячних
платежів з 1 січня 2007 року ,
яка повинна складати 429 гр. 19
коп. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану суму одноразово та
зобов'язати сплачувати йому щомісячно до наступного перерахунку по 429, 19 гр.

Рішенням
Первомайського міського суду Луганської області від 12 березня 2007 року позовні
вимоги позивача задоволено частково.

Суд
стягнув з відповідача на користь позивача суму недорахованих страхових виплат
за період з 1 березня 2004 року по 1 січня 2007 року у сумі 2701 гр.38 коп.,  а також зобов'язав відповідача виплачувати
позивачеві з 1 січня 2007 року до
наступного перерахунку по 429
гр. 19 коп.
щомісячно.

В
апеляційній скарзі позивач з рішенням суду не згоден,  вважає,
що суд необгрунтовано застосував правила позовної давності до його
вимог,  просить рішення суду
змінити,  та задовольнити його вимоги у
повному обсязі.

В
апеляційній скарзі відповідач з рішенням суду не згоден,  вважає його таким,  що не відповідає вимогам закону,  оскільки ними правильно засновано коефіцієнти
підвищення заробітної плати при перерахунку щомісячних страхових виплат позивачеві,  просить скасувати рішення і у задоволенні
позовних вимог позивачеві відмовити.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши надані
докази,  вислухавши пояснення
представників сторін,  перевіривши
обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  судова колегія приходить до наступного.

Судом
встановлено,  що позивач у зв'язку з
втратою працездатності одержує щомісячні страхові платежі згідно Закону України
" Про
загальнообов'язкове державне соціальне

2

страхування   від
нещасного   випадку   на
виробництві   та   професійного   захворювання,    які спричинили втрату працездатності",  які йому виплачує відповідач.

У
відповідності зі  ст. . 29 цього Закону
перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі
зростання в попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року.

Судом
встановлено,  що відповідачем,  починаючи з 1 березня 2002
року провадилися перерахунки страхових виплат кожного року,  але при цьому відповідач виходив з
встановлених Правлінням Фонду ССНВ України коефіцієнтів зростання
середньомісячної реальної заробітної плати,
що вказаним Законом не передбачено.

Таким
чином,  суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про порушення прав позивача при перерахуванні страхових
виплат,  при цьому суд навів на
підтвердження своїх висновків докази,
які є у справі,  та які належним
чином досліджені,  послався на
Закон,  який регулює виниклі
правовідносини.

Посилання
відповідача про те,  що вони не могли
брати для перерахунку інші коефіцієнти,
ніж ті,  які встановлені
Правлінням Фонду ССНВ України,  тому що
вони є відділенням Фонду і тому повинні виконувати постанови його
Правління,  на увагу не
заслуговують,  оскільки ця обставина не
звільняє відповідача від виконання закону у тому вигляді,  в якому він викладений.

Крім
того,  чинною постановою Київського
апеляційного господарського суду від 14
червня 2005 року
положення постанов Правління Фонду ССНВ України,  які приймалися з приводу спірних
коефіцієнтів,  починаючи з 1 березня 2002 року,  та на які посилається відповідач,  визнані недійсними,  що підтверджується копіями постанови цього
суду,  та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 6
вересня 2006 року,  які є у справі.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції що законності вимог
позивача,  та не можуть бути підставою
для скасування рішення суду.

Що
стосується доводі апеляційної скарги позивача,
то вони заслуговують на уваги з наступних підстав.

У
відповідності зі  ст. . 40 Закону України
"України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",  якщо потерпілому або особам,  які мають право на одержання страхової
виплати,  з вини Фонду своєчасно не
визначено або не виплачено суми страхової виплати,  ця сума виплачується без обмеження протягом
будь-якого строку.

З
матеріалів справи вбачається,  що саме з
вини відповідача позивачеві своєчасно не було правильно зроблено вказані
перерахунки страхових виплат,  що
призвело до недоплати,  а тому позивач
має право на отримання недоплаченої суми за весь період неправильного
визначення розміру страхових виплат,  суд
помилково дійшов висновку,  що у даному
випадку слід застосувати правила позовної давності,  а тому помилково задовольнив вимоги позивача
тільки за період з 1 березня 2004 року.

Судова
колегія вважає,  що його вимоги
підлягають задоволенню за весь час,
починаючи з 1 березня 2002 року,  розмір заборгованості з вказаного часу згідно
наданого розрахунку,  який судовою
колегією перепровірено та проти якого відповідачем ніяких заперечень стосовно
його розміру не надано,  становить 3267 гр.54 коп.,  яка і підлягає стягненню на користь позивача.

За таких
обставин,  судова колегія вважає,  що рішення суду підлягає зміні в частині
періоду,  за який слід стягнути
заборгованість та розміру суми цієї заборгованості.

Керуючись
ст. . 307, 309, 313,  314,
316 ЦПК України,
судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Луганської області,  -

Вирішила:

3

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.  Первомайську Луганської області - відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 12 березня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ України у м.  Первомайську про стягнення не донарахованих
щомісячних страхових виплат - змінити.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у м.

Первомайську Луганської області   на
користь    ОСОБА_1   у

відшкодування не
донарахованих щомісячних страхових виплат за період з 1 березня 2002 року по 1 січня 2007 року всього у
сумі 3267 гр.54
коп.

В іншій
частині рішення суду першої інстанції залишити без зміни. Ця ухвала
апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно,  та може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після його
проголошення.