Справа
№ 22-ц-1242/2007р.
у 1-й інстанції Фурдилов
Категорія № 18
суддя-доповідач Попруга С.В.
УХВАЛА

2007
року жовтня 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого
- Попруги С.В.

Суддів - Криворотенка В.І, Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та
особи, яка приймала участь у справі представника ЗАТ КБ „Приватбанк"
- Гакаль Р.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного
суду матеріали заяви про видачу судового наказу за апеляційною скаргою
Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" на ухвалу
судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2007 року
про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в розмірі 3 996, 40
грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
судді Охтирського міськрайонного суду від 27 липня 2007 року відмовлено
Закритому акціонерному товариству комерційний банк „Приватбанк" (далі -
ЗАТ КБ „Приватбанк")
у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В
апеляційній скарзі ЗАТ КБ
„Приватбанк", посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати названу ухвалу судді, а матеріали заяви
ЗАТ КБ „Приватбанк"
передати суду першої інстанції для вирішення питання про видачу судового
наказу.

В
апеляційній скарзі зазначено, що укладений договір складається із заяви
позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам, і за формою
письмового правочину відповідає вимогам ст. 207 ЦК України.

Крім
того, відповідно до п.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при
порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.
3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нараховувати пеню. Відповідно до ст.ст.
1054,1050 ЦК України
у випадку порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини
суми кредиту, кредитор має право достроково вимагати повернення всієї суми
кредиту.

2

Оскільки
вимога про нарахування пені та вимога про дострокове повернення всієї суми
кредиту ґрунтується на письмовому правочині, апелянт вважає, що відмова суду у
видачі судового наказу є необгрунтованою.

Перевіривши
матеріали заяви та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно
ч.1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення про
стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи,
якій належить право такої вимоги.

Перелік
вимог, за якими може бути видано судовий наказ, наведено у ст. 96 ЦПК України,
а саме: вимоги, що ґрунтуються на правочині, вчиненому у письмовій формі,
вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати,
вимоги про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника,
дитини або транспортних засобів боржника, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Підстави
для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу вказані у ст. 100 ЦПК
України, зокрема, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
якщо заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 ЦПК України, а також коли із заяви
і поданих документів вбачається спір про право.

Відмовляючи
банку у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції
виходив з того, що із заяви ЗАТ КБ
„ПриватБанк" вбачається спір про право.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у
прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки крім повернення суми
кредити та сплати процентів, банк просив стягнути заборгованість по комісії за
користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Згідно
ч.3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду за наявності
обставин, які мають істотне значення, отже, в даному випадку, не можна вважати,
що вимога про стягнення пені є безспірною.

Крім
того, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК
України, пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Проте
заявник не надав належного розрахунку пені за кожен день прострочення
виконання. В самому правочині, на підставі якого ставиться вимога про видачу
судового наказу, сума пені не зазначена.

В заяві
про видачу судового наказу Банк ставить одну загальну вимогу про стягнення
загальної суми заборгованості в розмірі 3 996,40 грн.,

3

об'єднавши в цій сумі заборгованість по кредиту,  відсоткам,
а також заборгованість по комісії та пеню.

За таких
обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те,
що з поданих Банком документів вбачається спір про право, який заявник не
позбавлений можливості вирішити в порядку позовного провадження.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків судді не спростовують.

За таких
обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали судді
Охтирського міськрайонного суду від 27 липня 2007 року.

Керуючись п.1
ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк"
відхилити.

Ухвалу судді
Охтирського міськрайонного суду Сумської області 27 липня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.