Справа №22ц-2204/2007 Категорія 19/21
Головуючий в І інстанції -
Боженко Л.В. Доповідач -
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Рудь В.В.

суддів               - Ремеза В.А,
Можелянської З.М.

при секретарі -
Чергенці С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за апеля­ційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці на
рішення Павло­градського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 30.11.2006 року по справі за по­зовом
ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
м.Тернівці про стягнення страхової виплати за моральну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Тернівці про стягнення страхової
виплати за моральну шкоду (а.с.2-4).

В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 22.05.1975 року по 21.09.2005 року він
працював на шахті «Самарська» ВАТ «Павлоградвугілля» та за час роботи одержав
професійні захворювання. На підставі чого, за висновком МСЕК від 20.09.2005 року його
визнано інвалідом 3 групи
безстроково та встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 55% (а.с.5). В зв'язку з чим,
у відповідності до ст.ст.21,28,34
Закону України «Про за­гальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», просив суд стягнути на його користь з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Тернівці страхову виплату за моральну шкоду у
розмірі 70000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2006 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю, на його користь з Відділення вико­навчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та про­фесійних захворювань України в
м.Тернівці стягнуто 27000 грн. страхової виплати за моральну шкоду,
завдану в наслідок отримання професійного захворювання (а.с.28).

В апеляційній
скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Тернівці ставить
питання про скасування рішення суду, посилаючись на відсутність медичного
висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди та на зупинення дії в 2006 році Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині, що стосується відшкодування моральної шкоди (а.с.30-31).

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово­дів
апеляційної скарги та заявлених вимог, заслухавши доповідь судді-доповідача,
вислухавши

пояснення сторін, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частко­вому
задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив факт отримання позивачем
професійних захво­рювання за час роботи з 22.05.1975 року по 21.09.2005 року на шахті «Самарська» ВАТ «Павло-градвугілля», в
наслідок чого за висновком МСЕК від 20.09.2005 року його визнано інвалідом З групи безстроково та встановлено втрату професійної
працездатності у розмірі 55% (а.с.5) та прийшов до обґрунтованого висновку, що в зв'язку з отриманим професійним
захворюванням, позивачу спричинено моральну шкоду,
яка підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відпо­відача страхової виплати за моральну шкоду у відповідності до вимог
ст.ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність медичного
висновку щодо фак­ту спричинення ОСОБА_1моральної
шкоди не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у відповідності до вимог ч.З
ст.34
зазначеного вище Закону, вирішення питання щодо
моральної шкоди віднесено до компетенції
суду, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про доведе­ність її
спричинення позивачеві.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи щодо зупинення з 01.01.2006 року, на підставі ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет 2006 року», дії Закону України «Про загально­обов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профе­сійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в частині, що стосується відшко­дування моральної шкоди, оскільки позивач втратив працездатність у зв'язку
з професійним захворюванням до 01.01.2006 року, був оглянутий із
встановленням розміру втрати працездат­ності та групи інвалідності 20.09.2005 року.

Разом з тим, виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які
наступили, розміру втрати позивачем професійної
працездатності та групи інвалідності, колегія суддів знаходить можливим
зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 17000 грн., задовольнивши апеля­ційну скаргу частково.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.Тернівці задоволь­нити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2006 року
змінити.

Зменшити стягнуту з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м.Тернівці страхову виплату за моральну шкоду на користь ОСОБА_1до 17000 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох
місяців.