УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007р.                                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,  Бідочко Н.П.,  Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  третьої особи без самостійних вимог
"Закарпатського центрального відділення "Промінвестбанку" про
визнання недійсними : договору дарування,
договору купівлі-продажу та визнання права вланості на квартиру,  за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 21 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від 02 червня 2005 року,  -

встановила:

В
листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
третьої особи ЗАТ "Промінвестбанку" про визнання недійсними :
договору дарування кв АДРЕСА_1,  договору
купівлі-продажу цієї квартири,  а також
визнання права власності на неї.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 21.01.2005 року позов задоволено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,  а
також невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи,  у зв"язку з чим просила постановлені по
справі рішення скасувати,  постановити
нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що згідно зібраних по
справі доказів встановлено факт фіктивності правочинів,  укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,  а також між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,  які були вчинені без наміру створення
правових наслідків,  а тому відповідно до
вимог ст.234 ЦК України
визнав недійсними договір дарування та купівлі-продажу зазначеної квартири.

Справа №
33-ц-410кс/07р.                                         Головуючий
у 1 інстанції Король Ю.А.

Категорія
27                                                                    Доповідач
Вакарук В.М.

2

Що ж
стосується задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем
на спірну квартиру,  то суд виходив з
того,  що ОСОБА_1 ще до укладення шлюбу з
ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_2,
яку 18.12.2003 року продав за 7647 грн.,
а наступного дня - 19.12.2003 року - купив спірну,  тому відповідно до вимог ст.57 СК України
зазначена квартира є його особистою приватною власністю,  оскільки придбана за кошти,  що йому особисто належали.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким рішенням суду,  залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судові рішення постановлені з додержанням судами норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені ч.1
ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія судців судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 21 січня 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від 02 червня
2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.