Справа № 22-2643 /07                                            Головуючий
у 1-й інстанції: Діденко Н.Б.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 липня
2007 року                                                     м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                            Денисенко Т.С.

Суддів:                                        Коваленко
А.І.

Давискиби Н.Ф.

При
секретарі:                            Винник
І.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2007року по
справі за заявою ОСОБА_1, третя особа -Управління праці та соціального захисту
населення Заводського району м.Запоріжжя, про визнання фізичної особи безвісно
відсутньою,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007року ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання її сина ОСОБА_2 безвісно
відсутнім.

Ухвалою
Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 червня 2007року заяву ОСОБА_1
повернуто заявнику у зв'язку з непідсудністю.

Не
погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права
просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі для розгляду по суті.

Вислухавши
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з
п.2 ч.1 СТ.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи
підстави її застосування.

Відповідно
до ч.1 ст.246 ЦПК заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою подасться до суду за місцем проживання заявника або за
останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи,
місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Повертаючи
заяву ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім її сина ОСОБА_2, суд виходив із
того, що така заява не підсудна Заводському районному суду, оскільки ОСОБА_1
зареєстрована в с Преслав
Приморського району Запорізької області, ОСОБА_2, місцеперебування якого
невідомо, також був зареєстрований і проживав в с.Преслав.

Між тим,
хоча ОСОБА_1 не знята з реєстрації за зазначеним постійним її місцем
проживання, проте з 01.02.2002 року вона проживає АДРЕСА_1, перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя і
отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено довідкою управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя від 12.06.2007 року за НОМЕР_1
(а.с.15). Вона являється інвалідом першої групи, непрацездатна, потребує
стороннього догляду (а.с. 16). Як ОСОБА_1 зазначила в своїй заяві, визнання
сина безвісно відсутнім необхідно для оформлення управлінням праці та
соціального захисту населення Заводського району м. Запоріжжя її до
Будинку-інтернату для інвалідів у м. Запоріжжя.

За таких
обставин, оскільки на тепер місце проживання заявниці ОСОБА_1 знаходиться в
Заводському районі м. Запоріжжя, то колегія суддів вважає, що вона не порушила
підсудність, звернувшись до Заводського районного суду м. Запоріжжя, а тому
оскаржувана ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.
307,312,314, 315,317  ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2007року по цій справі
скасувати, матеріали заяви направити до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвала
набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців.