АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22 - 2891 / 2007р.                           Головуючий
у 1 інстанції: Малиш Н.І.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"
16 " серпня 2007 року                                                                                     м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:      Онищенка Е.А.,

Суддів:                                   Прокопенка
О.Л.,

Бон дара В.О.,  При секретарі:    Батарейній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду

Запорізької області від "19" червня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на

утримання дитини і заборгованості по аліментам,  -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від
сплати аліментів на утримання дитини і заборгованості по аліментам.

В позові
зазначав,  що з відповідачем від
попереднього шлюбу,  який на даний час
розірвано,  мають спільну доньку -
ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження. Після
розірвання шлюбу дитини проживала з матір'ю.

Рішенням
Чернігівського районного суду Запорізької області з ОСОБА_1 були стягнуті
аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 100 грн. щомісячно,  починаючи з 27.02.2004 року до повноліття
дитини.

З
березня 2006 року і по теперішній час він не сплачує аліменти,  оскільки з 26.02.2006 року донька проживає з
ним та знаходиться на повному його утриманні. З часу проживання дитини з
батьком у нього утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 1190 грн.

З огляду
на вищевикладене,  просив суд звільнити
його від сплати аліменти на користь ОСОБА_2 та від заборгованості по аліментам
в розмірі 1190 грн.

Рішенням
Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не
погоджуючись з вказаним рішення суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
в якій,  посилаючись на порушення
норм матеріального права,  просить
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення,  яким задовольнити його позов у повному
обсязі.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до  ст.
309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення,  є неповне
з'ясування судом обставин,  що мають
значення для справи,  недоведеність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині відмови від сплати аліментів,  районний суд виходив з того,  що норми Сімейного кодексу України не
передбачають звільнення від сплати аліментів.

Проте з
такими висновками районного суду судова колегія погодитись не може з наступних
підстав.

Посилаючись
на відсутність правової норми,  яка
передбачає звільнення від сплати аліментів,
суд першої інстанції не врахував,
що відповідно до загальних норм права
ст.  ст.  180, 181 СК України обов'язок утримувати
дитину покладено на батьків,  які окремо
проживають від дитини.

В ході апеляційного розгляду встановлено,
що неповнолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  з
березня 2006 року постійно проживає з батьком,
з позивачем по справі.

Даний
факт підтверджено в апеляційному суді самою неповнолітньою,  яка крім всього пояснила,  що з цього часу її мати ніяким чином
матеріально їй не допомагає,  вона
знаходиться на повному забезпеченні батька.

Не
перевіривши ці обставини районний суд вважаючи,
що батько ,  з яким проживає
неповнолітня дитина повинен сплачувати аліменти своєї дружині,  ухвалив незаконне рішення.

З огляду
наведеного судова колегія вважає,  що
позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині звільнення в порядку  ст.
197 СК України від заборгованості по аліментам,  яка утворилася станом на 01.03.2006 року
судова колегія вважає необхідно відмовити,
оскільки ця заборгованість утворилася на час коли неповнолітня дитина
проживала з матір'ю.

Крім
того позивач у відповідності зі  ст.  ст.
10,  60 ЦПК України як сторона,  яка приймала участь у справі не довів суду ті
обставини за яких у відповідності зі
ст.  197 СК України його можливо
звільнити від заборгованості по аліментах,
а саме не довів,  що
заборгованість виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною,  яка має істотне значення.

З огляду
наведеного судова колегія приходить до висновку,  що вказані порушення призвели до неправильного
вирішення справи,  тому суд апеляційної
інстанції на підставі  ст.  309 ЦПК України рішення районного суду
скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись  ст.
ст.  307, 309, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Чернігівського районного суду Запорізької області від „19" червня 2007
року по цій справі скасувати,  та
ухвалити нове рішення наступного змісту :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звільнити
ОСОБА_1 від сплати аліментів,  стягнених
рішенням Чернігівського районного суду від 12 березня 2004 року на користь
ОСОБА_2,    1963   року
народження,    уродженки   с.    Могиляки,
Чернігівського
району,

Запорізької
області на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  з
01.03.2006 року.

В
задоволенні позову про звільнення від заборгованості по аліментам в сумі 1190
грн.,  яка утворилася станом на
01.03.2006 року відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте вона може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.