АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                                                 м.
Харків.

Колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі суддів:

·
головуючого: Колтунової А.І.;

·
суддів: Коваленко І.П., Ларенка В.І., Луспеника Д.Д.,
Яцини В.Б.,

розглянувши
у судовому засіданні справу за касаційною скаргою Іванівської районної
державної лікарні ветеринарної медицини на рішення Іванівського районного суду
Одеської області від 6 жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 12 січня 2005 року в справі за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах і
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Іванівської районної державної
лікарні ветеринарної медицини, Управління ветеринарної медицини в Одеській
області про визнання незаконним рішення виконкому Іванівської сільської ради
про відмову в приватизації квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

2 серпня
2004 року ОСОБА_1. в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_2. 1991 року народження, ОСОБА_3. звернулися в суд з позовом до
Іванівської сільської ради, Іванівської районної державної лікарні ветеринарної
медицини, Управління ветеринарної медицини в Одеській області про визнання
незаконним рішення виконкому Іванівської сільської ради від 23 грудня 2003 року
про відмову в приватизації квартири в будинку АДРЕСА_1, зобов'язання головного
лікаря Іванівської районної ветеринарної лікарні ОСОБА_4. видати розпорядження
про згоду на приватизацію та зобов'язання Іванівської селищної ради Одеської
області видати позивачам свідоцтво про право власності на вказану квартиру,
посилаючись на те, що в квітні 1971 року її матері ОСОБА_5. була надана вказана
трикімнатна квартира сім'ю з трьох осіб, яка розташована в триквартирному
будинку, де також знаходиться

Справа 425-кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Димова В.Б.

Доповідач: Яцина
В.Б.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК
України (ст. 202 ЦПК 1963р., який діяв під час розгляду справи) рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим
є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч
наведеній нормі процесуального права, районний суд не з'ясував та не перевірив
обставини, на які посилався відповідач на обґрунтування своїх заперечень, щодо
розташування спірного житла на території Іванівської районної державної лікарні
ветеринарної медицини і правового статусу спірного житла не перевірив,
уповноваженого на проведення приватизації спірного житла органу не встановив,
не дивлячись на те, що ці обставини мають суттєве значення для вирішення спору.

Відповідно
до ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року "Про приватизацію
державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією
та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями,
установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких
знаходиться державний житловий фонд.

Згідно
зі ст. 1 вищезазначеного Закону приватизації підлягає житловий фонд місцевих
Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному
господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств,
організацій, установ.

Пунктом
2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" не підлягають приватизації квартири (будинки), розташовані на
територіях підприємств, установ і організацій, і додаткової умови про наявність
у них статусу закритого, на що помилково послався районний суд, законом не
передбачено.

Згідно рішення
Конституційного суду України від 28 вересня 2000 року, справа N 1-37/2000 про
приватизацію державного житлового фонду, включення окремих квартир (будинків)
державного житлового фонду до переліку об'єктів, що не підлягають приватизації,
зумовлюється особливістю правового статусу територій, на яких вони розташовані,
або самих цих об'єктів, а також необхідністю забезпечення безпечних умов
проживання громадян, особливістю охорони державою культурних цінностей та зон
природного заповідного фонду, тимчасовим характером надання жилих приміщень
тощо.

Конкретні
об'єкти державного житлового фонду не підлягають приватизації виходячи з
цільового призначення жилих приміщень та інших обставин, пов'язаних з
особливістю їх правового режиму, що унеможливлюють передачу цих жилих приміщень
у приватну власність.

При розгляді
справи районний суд у порушення вимог ст.ст. 213-215 ЦПК України (ст.ст. 202,
202-1, 203 ЦПК 1963 року) на вказані доводи відповідача, норми матеріального
права та їх тлумачення Конституційним судом України уваги не

звернув.

Апеляційний
суд всупереч вимогам ст. ст. 303, 315 ЦПК України ( ст. ст. 301, 313 ЦПК
1963 року) у повному обсязі не перевірив та не оцінив доводи апеляційної
скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що їх спростовують і
залишив наведені порушення закону без уваги, а рішення районного суду без змін.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки
за таких обставин вказані порушення процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи, ухвалені в справі судові рішення підлягають
скасуванню із направленням справи на новий розгляд з підстав, передбачених ч. 2
ст. 338 ЦПК України.

Керуючись
ст.ст. 336, ч. 2 ст. 338, ст. 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного
розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу Іванівської районної державної лікарні ветеринарної медицини
задовольнити частково.

Рішення
Іванівського районного суду Одеської області від 6 жовтня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 12 січня 2005 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.