Справа
№22ц-1742/07 р.   Судця І-ї інстанції: Костюченко Г.С.
апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,  суддів Довжук Т.С.
,  Козаченка В.І.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
ОСОБА_1. - представника ОСОБА_2.,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на
ухвалу Ленінського районного суду від 11 червня 2007 p.,
постановлену за поданням державного виконавця про
примусове проникнення до жилого приміщення,

встановила:

В червні
2007 р. державний виконавець державної виконавчої служби у Ленінському районі
м.  Миколаєва звернувся до суду з
поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 серпня 2006 p.,  яким
було задоволено позов ОСОБА_2. до ОСОБА_3про виселення із даного жилого
приміщення.

Ухвалою
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 11 червня 2007 р. подання державного виконавця задоволено.

Постановлено
надати державному виконавцю дозвіл для проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Не
погодившись з такою ухвалою,  ОСОБА_3
звернулася з апеляційною скаргою,  в якій
посилаючись на порушення судом вимог процесуального закону,  просила її скасувати,  а справу повернути на новий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення ОСОБА_1. -
представника ОСОБА_2.,  дослідивши матеріали
справи,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
із наступних підстав.

Згідно
ч.1  ст.
376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння
боржника - фізичної особи або особи,  у
якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти,  належні боржникові від інших осіб,  або дитина,
щодо якої є виконавчий документ про її відібрання,  при виконанні судових рішень та рішень інших
органів (посадових осіб),  вирішуються
судом за місцем знаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням
державного виконавця.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 18 серпня 2006 р. задоволено позов ОСОБА_2. до ОСОБА_3

про виселення із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Виконавчий лист щодо примусового виконання зазначеного рішення знаходиться у
провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції.

Державний
виконавець звернувся з поданням до Ленінського районного суду м.  Миколаєва,
в якому просив надати дозвіл на проникнення до вказаного помешкання з
метою виконання згаданого рішення суду,  посилаючись
на те,  що боржник ОСОБА_3 перешкоджає
доступу до квартири. На підтвердження даної обставини державний виконавець
надав акт від 4 червня 2007 р.

Встановивши
зазначені обставини,  суд першої
інстанції на підставі ч.1  ст.  376 ЦПК обгрунтовано задовольнив подання
державного виконавця.

Доводи
апеляційної скарги про незаконність даної ухвали не підлягають задоволенню,  оскільки є наслідком помилкового тлумачення
положень цивільного процесуального закону.

Враховуючи
наведене,  колегія не вбачає підстав для
скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись  ст.
ст.  303, 308, 315, 376 ЦПК
України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3відхилити,  а ухвалу
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 11 червня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.