Справа № 22ц-891/07                                             Головуючий у 1
інстанції Кихтюк P.M.
- 20                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року                                                                             місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді Шевчук Л.Я.,

суддів Свистун О. В.,  Подолюка В. А.,

при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю
позивача ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

представника
третьої особи

ВАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі- Гарант» Гіля П.П. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2007
року.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
подав апеляційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду від 13 серпня
2007 року,  яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 603 грн. 00 коп. у відшкодування
майнової шкоди,  17000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,  а також
630 грн. судових витрат,  а всього 18233
грн.

В
поданій апеляційній скарзі позивач,
покликаючись на неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  і порушення норм матеріального права,  просить рішення Луцького міськрайонного суду
від 13 серпня 2007 року в частині визначення судом розміру моральної шкоди
змінити,  стягнувши з ОСОБА_3 в його
користь 100000 грн. та судові витрати по справі і зазначає,  що суд першої інстанції при ухвалені рішення
не врахував всіх обставин,  що впливають
на визначення розміру моральної шкоди.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили її
задовольнити,  представник третьої особи
Гіль П.П. апеляційну скаргу заперечив.

Судом
першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_4  вироком Луцького міськрайонного суду від 8.02.2007
року,  який набрав законної сили,  визнаний винним у вчиненні злочину,  передбаченого ч. 2  ст.
286 КК України.

Зазначеним
вироком суду встановлено,  що
ІНФОРМАЦІЯ_1 по вул. Володимирській в м. Луцьку з вини ОСОБА_4  сталася дорожньо-транспортна пригода,  внаслідок якої дружина позивача ОСОБА_5
отримала тяжкі тілесні ушкодження,  від
яких померла.

Апеляційну
скаргу позивача слід відхилити,  а
рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно
до ч.2,  5  ст.  1187 Цивільного кодексу України шкода,  завдана джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.  Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Судом
першої інстанції встановлено,  що на
момент вчинення ДТП третя особа ОСОБА_4 ,
з вини якого сталося ДТП,
перебував у трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки
ОСОБА_3,  що підтверджується трудовим
договором від 19.09.2005 року,
подорожнім листом від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
44-45).

Отже,  суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про покладення обов'язку по відшкодуванню завданої в наслідок ДТП
позивачу ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди на відповідача ОСОБА_3,  оскільки останній являється володільцем
джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно
до  ст.
1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями чи бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 Постанови від 31 березня 1995
року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»,  розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань
(фізичних,  душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди,
суд правильно врахував такі обставини як ступінь і тяжкість спричинених
позивачу ОСОБА_1 душевних страждань,
завданих смертю його дружини,  а
також інші обставини,  що мають значення
для справи,  зокрема,  майновий стан відповідача ОСОБА_3,  заподіяння моральної шкоди позивачу не
безпосередньо відповідачем,  а
необережними діями працівника відповідача.

З
врахуванням наведеного,  колегія суддів
приходить до висновку,  що підстав для
зміни рішення суду немає,  доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  наведених у рішенні.

Таким
чином,  рішення постановлено з
дотриманням вимог судом матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  218,  308,
314,  315 ЦПК України ,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити,  а
рішення Луцького міськрайонного суду від 13 серпня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ухвалою законної сили.