РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"4" вересня 2007 року                                                                           м. Івано-Франківськ

Колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:                Проскурніцького П.І.

суддів:                          Беркій О.Ю., Горблянського Я.Д.

секретаря:                     Юрків І.П.

з участю       сторін:                          представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсним
заповіту та свідоцтва про право на спадщину,
визнання права власності на спадкове майно за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 19
червня 2007 року,-

ВСТАНОВИЛА:

23 жовтня 2006
року позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6, будучи головою колгоспного двору, все
своє майно заповіла відповідачу
ОСОБА_2 який після її смерті отримав свідоцтво про право на спадщину яка складається з житлового будинку та
господарських будівель АДРЕСА_1.
Свідоцтво про право на спадщину вважає недійсним з тих підстав що господарство
в якому проживала до смерті в 1997
році ОСОБА_6 відносилось до суспільної групи колгоспного двору і в ньому станом на 15 квітня 1991 року,
проживала позивачка ОСОБА_5 двоє її дітей
та ОСОБА_7. На час смерті в 1997 році ОСОБА_6 і після, в спірному житловому будинку проживає позивачка ОСОБА_5, яка
зробила ремонт домоволодіння, та її
діти. ОСОБА_6 часто хворіла і на час складання заповіту не розуміла своїх дій і
не могла керувати ними, крім того в колгоспному
дворі належала їй тільки 1/2 частина майна а не все домоволодіння, на яке
видано свідоцтво про право на спадщину відповідачу.

Позивачі просили поновити пропущений строк на звернення до суду з позовом, визнати заповіт та свідоцтво про право на спадщину за
заповітом видані на ім"я ОСОБА_2 недійсними,
визнати право власності на майно за ОСОБА_5 а її дітьми в рівних частках.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2007 року в позові
відмовлено.

Справа № 22-ц-1010/2007 рік.       Головуючий у 1 інстанції: Васильковський
В.М.

Категорія 5                                            Доповідач: Проскурніцький П.І.

2

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачі подали
апеляційну скаргу в якій вказують що заповіт
посвідчений не повноважною на те особою, оскільки в лікувальних закладах заповіти посвідчуються головним лікарем його
заступником або лікуючим лікарем. Заповіт
посвідчено завідуючою терапевтичним відділенням. В заповіті ім"я ОСОБА_8 виправлено на ім"я ОСОБА_6, без
відповідних застережень. Заповіт завірений печаткою, яка не є основною в лікувальному закладі де знаходилась на
лікуванні ОСОБА_6 Спадщина відкрилась тільки на % частину домоволодіння
оскільки воно відносилось до колгоспного двору і на момент смерті
заповідача в домогосподарстві проживало ще троє осіб. Заповіт посвідчувався в присутності інших осіб і відсутня книга
реєстрації заповітів.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення їхнього позову.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, представника апелянта, який доводи
апеляційної скарги підтримав, заперечення на апеляційну скаргу відповідача та
його адвоката, перевіривши матеріали справи, приходить
до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи.

Судом, на підставі зібраних доказів встановлено що господарство в якому
проживала ОСОБА_6 до своєї смерті відноситься
до суспільної групи колгоспного двору до і на час її смерті в ньому фактично проживали ОСОБА_5 та двоє її дітей а тому мали
право на частку в майні. Оскільки заповідачка
померла в 1997 році то спадщина відкрилась тільки на 1/2 частку в майні, яку її син успадкував, подавши своєчасно заяву про
прийняття спадщини в нотаріальну контору. Посилання суду
на те що позивачі були зареєстровані в іншому господарстві не може бути
підставою для відмови в позові. Як підтверджено довідкою виконкому Княждвірської сільської ради позивачка ОСОБА_5 фактично проживала
в господарстві ОСОБА_6 з дня свого народження в 1970 році, народила дітей і
проживає там в даний час. Зазначені обставини частково не заперечує і
відповідач. Факт реєстрації позивачів в іншому
господарстві не позбавляє їх права на майно набуте у встановленому законом порядку. Отримання спадщини в 1994 році, після ОСОБА_9
також не може бути підставою для позбавлення позивачки
та неповнолітніх дітей права власності на майно в колгоспному
дворі.

Оскільки член колгоспного двору ОСОБА_6, померла після 30 червня 1990 року,
то спадщина відкрилась тільки на її частку, тобто на
1/2 а тому свідоцтво про право на спадщину по заповіту на все майно, видане відповідачу слід визнати частково
недійсним.

Підстав для визнання заповіту недійсним колегія суддів не знаходить
оскільки обставини з цього приводу, на які
посилаються апелянти носять формальний характер їм була дана належна оцінка судом першої інстанції і вони не свідчать про те,
що воля заповідача при складанні заповіту, була порушена.

В порядку спадкування право
переходить тільки на майно померлого а не інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 року), п. 5
ст. 4 Закону України "Про власність",
власник вправі володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, зазначене
право підлягає захисту і ніким не може порушуватись.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307; 309; 313; 314; 316; 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2007 року скасувати
і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково
і визнати свідоцтво про

3

право власності на спадщину за
заповітом видане 30 травня 2006 року ОСОБА_2частково недійсним. Визнати право власності за ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_7 право власності по 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, кожному.

В позові ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення але може бути оскаржене в
касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох
місяців.