Справа №33ц-411/07                                                       Головуючий
у 1 інстанції - Юрдига О.С.
- 40                                                                   Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7
вересня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ в касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Стрільчука
В.А.,  Мудренко Л.І.,  Русинчука М. М. ,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової і моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування
майнової і моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2006 року,

встановила:

У липні
2004 року ОСОБА_1 у своїх та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 пред'явив
позов до ОСОБА_3про відшкодування 7531, 89 грн. майнової і 1500 грн. моральної
шкоди кожному з позивачів,  завданої з
вини відповідача,  який 23 квітня 2004
року біля 15 години,  керуючи автомобілем
«Сеат» в селі Смиківці,  порушив Правила
дорожнього руху і зіткнувся з керованим ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 21063»,  в якому знаходився неповнолітній син
позивача,  внаслідок чого автомобіль
останнього зазнав пошкоджень,  на
виправлення яких потрібно витратити 7531, 89 грн.

В грудні
2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред'явили до ОСОБА_5 зустрічний позов про
відшкодування майнової шкоди в сумі 19287, 26 грн. і 10000 грн. моральної
шкоди,  посилаючись на те,  що згадана дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини останнього.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2006 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 27 липня 2006 року,
в первісному позові відмовлено,  а
зустрічний задоволено.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 19287, 26 грн. матеріальної
шкоди,  500 гн. Моральної шкоди,  535 грн. понесених судових витрат та в дохід
держави 151, 37 грн. судового збору.

У
касаційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в даній справі
судові рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції,  посилаючись на неповне
з'ясування і недоведеність обставин,  що
мають значення для справи,

2

які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків обставинам справи,  порушення норм матеріального і процесуального
права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування ухвалених в даній справі судових рішень відсутні,  виходячи з наступного.

Задовольняючи
зустрічний позов і відмовляючи в первісному,
суд першої інстанції виходив з того,
що зіткнення належних ОСОБА_3 і ОСОБА_1. автомобілів сталося з вини
останнього,  що підтверджується
проведеними в даній справі судовими автотехнічною та транспортно-трасологічною
експертизами (а. с.  152-168).

Розмір
майнової шкоди судом правильно встановлено на основі акту автотоварознавчого
дослідження спеціаліста (а. с.
97-105),  в якому визначено
вартість ремонту тих пошкоджень автомобіля ОСОБА_3,  які зафіксовані в протоколі огляду транспорту
(а. с 9),  складеному на місці і безпосередньо після
аварії.

Судом
апеляційної інстанції дане рішення місцевого суду обгрунтовано залишено без
змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 цього Кодексу суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду,  чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одного доказу над іншим.

Наведені
в касаційній скарзі доводи зводяться до встановлення обставин,  які не були встановлені в оскаржуваному
рішенні суду,  чого суд касаційної
інстанції відповідно до зазначеної норми процесуального права не може робити.
Крім цього,  ці доводи не грунтуються на
наявних в справі доказах і не спростовують висновків судів.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального і
процесуального права,  а передбачені ч.
1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення
відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія судців

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 26 травня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2006 року у в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.