Справа № 22ц - 555/07                                             Головуючий
у 1 інстанції: Хвіц Г.Й.
40                                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 р.
липня 17                                                                                                         місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді Завидовської-Марчук О.Г.

суддів   Данилюк В.А.,  Осіпука В.В.

при секретарі
Масляній С. В.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луківської тублікарні Волинського
обласного територіального медичного протитуберкульозного об'єднання про
поновлення на роботі і оплату часу вимушеного прогулу за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду від 25 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Турійського районного суду від 25 грудня 2006 року в позові ОСОБА_1 до
Луківської тублікарні Волинського обласного територіального медичного
протитуберкульозного об'єднання (далі - Луківська тублікарня ВОТМПО) про
поновлення на роботі і оплату часу вимушеного прогулу відмовлено.

Не
погоджуючись із рішенням суду,  позивач
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  у якій
вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи,  неповне з'ясування дійсних обставин справи та
порушення норм матеріального права,  а
тому просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення її позовних
вимог.

В
судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали,  представник відповідача апеляційну скаргу не
визнає.

Заслухавши
пояснення осіб,  які беруть участь у
справі,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до висновку,  що
апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

При
розгляді справи судом першої інстанції встановлено,  що позивач ОСОБА_1 18 лютого 1988 року була
прийнята на роботу в дортублікарню смт. Мацеїв Львівської залізниці на посаду
молодшої медсестри по догляду за хворими,
20 червня 2006 року її було переведено з посади молодшої сестри палатної
на посаду прибиральника території.

30
червня 2006 року згідно з наказом №98 від 30.06.2006 року було звільнено із
займаної посади прибиральника території Луківської тублікарні ВОТМПО за прогули
на підставі п.4  ст. 40 КЗпП України.

З
матеріалів справи вбачається,  що позивач
будучи перед цим притягнутою до дисциплінарної відповідальності за скоєння
прогулу,  знову 30 червня 2006 року була
відсутня на робочому місці з 10-00 год.
до 14-00 год.,  причину відсутності не пояснила.

Однак в
цей же день після закінчення робочого часу позивач ОСОБА_1 була госпіталізована
в дільничну лікарню смт. Луків.

Відповідно
до ч.3  ст. 40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5
цієї статті).

Разом з
тим,  враховуючи,  що трудову книжку позивач отримала 24 липня
2006 року,  що підтверджується
актом,  складеним працівниками Луківської
тублікарні ВОТМПО,  а в суд позивач
звернулася 4 вересня 2006 року,  то суд
першої інстанції дійшов вірного висновку,
що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з пропуском
строку,  передбаченого  ст. 233 КЗпП України.

Будь-яких
поважних причин пропуску зазначеного строку позивачем не було наведено як в
суді першої інстанції,  так і в суді
апеляційної інстанції.

Доводи
апелянтів про те,  що ОСОБА_1 отримала
трудову книжку в перших числах серпня,
також нічим не підтверджуються і не спростовують фактів,  встановлених в судовому засіданні.

Отже,  рішення суду постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 308,  313,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Турійського районного суду від 25 грудня 2006 року у даній справі залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двох місяців після набрання нею законної сили.