РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у складі:

головуючого   - Моісеєнко Т.І.,

суддів               - Полянської В.О.,

Мамасуєвої
Л.О. при секретарі -  Цендра О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного аграрного університету. Відокремленого структурного підрозділу
Національного аграрного університету «Кримський технікум гідромеліорації та
механізації сільського господарства» про скасування дисциплінарного стягнення
та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Відокремленого
структурного підрозділу Національного аграрного
університету «Кримський технікум гідромеліорації та механізації сільського господарства»
на рішення Совєтського районного суду Автономної Республіки Крим від 05 червня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

10 січня 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів про скасування
дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов'язання передати спортивне майно матеріально-відповідальної особі
та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що
наказом № 177 «Л» від 26 грудня 2006 року до позивача застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді догани за невиконання посадових обов'язків по придбанню
спортивного інвентарю. Позивач не погодився з дисциплінарним
стягненням посилаючись на те, що його посадовою інструкцією не передбачено
обов'язку по придбанню, транспортуванню та зберіганню спортивного інвентарю.
Крім того, вказує позивач він неодноразово приймав міри по організації доставки спортивного інвентарю з магазину до
технікуму, але керівництвом технікуму йому не був наданий вантажний
транспорт для перевезення придбаного спортивного інвентарю За цих підстав позивач просив скасувати застосоване до нього
дисциплінарне стягнення. Також
просив стягнути з відповідачів моральну шкоду, оскільки у наслідок виниклого
конфлікту була зіпсована його репутація, як вчителя, що заподіяло йому душевні
страждання. Крім того, позивач просив зобов'язати директора технікуму передати
спортивне майно матеріально-відповідальної особі, оскільки він, згідно
посадової інструкції не є матеріально-відповідальною особою.

Ухвалою суду від
16 лютого 2007 року прийнята відмова позивача від позовних вимог щодо
зобов'язання директору Відокремленого структурного підрозділу
Національного   аграрного   університету   «Кримський
технікум    гідромеліорації   та

Справа № 22-ц-1389-Ф/07р.                        Головуючий у першій інстанції

Кудряшова A.M.

Суддя-доповідач Полянська В.О.

2

механізації сільського господарства» передати спортивне
майно на відповідальне зберігання іншої особі та провадження по справі у цієї
частині закрито.

Ухвалою суду від 11 квітня 2007 року до участі у справі у якості
співвідповідача залучений - Національний аграрний університет, якій є
юридичною особою та головним підприємством Відокремленого структурного
підрозділу Національного аграрного
університету «Кримський технікум гідромеліорації та механізації сільського господарства».

Рішенням Совєтського районного суду АР Крим від 05 червня 2007 року позов задоволений
частково.

Скасований наказ
Відокремленого структурного підрозділу Національного аграрного університету «Кримський технікум гідромеліорації та
механізації сільського господарства»
№ 177 «Л» від 26 грудня 2006 року «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани».

Стягнуто з Національного аграрного університету на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 500 грн., витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката у сумі 480 грн., а в загалі 980 грн.

В іншої частині позову - відмовлено.

В апеляційній
скарзі Відокремлений структурний підрозділ Національного аграрного університету «Кримський технікум
гідромеліорації та механізації сільського господарства» просить
скасувати рішення суду від 05 червня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на неправильне застосування судом
матеріального і процесуального права, неповне з'ясування суттєвих
обставин по справі і надання неналежної правової оцінки доказам, які надавалися
апелянтами.

Апелянт вказує на те, що суд при розгляді справи не звернув уваги на те. що
п. 7 посадової інструкції керівника фізичного виховання передбачає забезпечення
придбання спортивного інвентарю. На думку апелянта, суд помилково послався на
те, що ОСОБА_1 не було дано письмового
розпорядження керівництва технікуму про надання доручення позивачеві на
придбання та перевезення спортивного інвентарю, а доручення видано без
наказу керівництва. Апелянт вважає, що позивач відповідно до правил трудового розпорядку зобов'язаний
виконувати розпорядження керівництва не тільки письмові, але й усні. Якого-небудь заперечення з боку позивача
щодо виконання усного розпорядження директора технікуму не було. Тому
висновок суду щодо необов'язковості виконання позивачем, покладеного на нього
зобов'язання, повинно виконуватися, згідно посадової інструкції, заступником
директора по господарський часті, апелянт вважає неправильним.

Апелянт не
погоджується з висновком суду про сплив строку накладення на позивача
дисциплінарної відповідальності, оскільки вважає, що тільки 18 грудня 2006 року
директору стало відомо про невиконання ОСОБА_1 його розпорядження щодо
придбання та перевезення спортивного інвентарю. Проте суд помилково встановив,
що строк для застосування стягнення необхідно обчислювати 07 листопада 2006
року, тобто з моменту коли ОСОБА_1 вперше поїхав за спортінвентарем.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що сплинув строк притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, встановив, що початок

3

цього строку - 07 листопада 2006 року - день коли ОСОБА_1
вперше поїхав за спортінвентарем.

З такими висновком суду не може погодитися колегія суддів, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та вимогам ч. 1 ст. 148 КЗпП України.

Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується
власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням пропуску,
але не пізніше одного місця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Тобто ст. 148
КЗпП України передбачає обчислення місячного строку для застосування стягнення з дня виявлення не факту (дії, бездіяльності) а
саме проступку. Виявлення проступку означає не тільки виявлення факту
(дії), але і встановлення працівника, який порушив трудові обов'язки, характеру
порушення, шкідливих наслідків
правопорушення, причинного зв'язку між правопорушенням та шкідливими наслідками,
вини працівника.

Таке ж
тлумачення частини першої ст. 148 КЗпП України лежить і в основи позиції
Верховного Суду України, який вважає за можливе місячний строк обчислювати з
дня закінчення службового розслідування.

Як вбачається з
матеріалів справи, відповідачі вважають, що про порушення позивачем своїх службових обов'язків, керівництво
технікуму дізналося 18 грудня 2006 року. Своїм наказом № 99 „О" від
18 грудня 2006 року призначив службове розслідування,
яке було закінчене 21 грудня 2006 року, про що свідчить акт службового розслідування.
Наказ № 177 „Л" про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання
посадових обов'язків був виданий 26 грудня 2006 року.

Тобто, доводи апелянта про неправомірність скасування наказу № 1 77
„Л" від 26 грудня 2006 року на підставі
неправильне застосування керівництвом технікуму строку притягнення до
дисциплінарної відповідальності заслуговують на увагу, оскільки застосовані на
нормі ст. 148 КЗпП України.

Проте, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування наказу № 177
„Л" від 26 грудня 2006 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани
за невиконання посадових обов'язків підлягають задоволенню за інших
підстав.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і
сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий договір.

Підставою для
притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, відповідно до вимог
ст. 147 КЗпП України, є порушення трудової дисципліни.

Згідно п. 24
Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, порушення трудової дисципліни, за яке передбачається
стягнення, визначається як невиконання або неналежне виконання з вини
працівника покладених на нього трудових обов'язків.

Наказом № 177
„Л" від 26 грудня 2006 року ОСОБА_1
був притягнений до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових обов'язків.

Згідно цього наказу невиконання
посадових обов'язків виразилося у порушенні посадової
інструкції та фінансової дисципліни. З мотивувальної частини наказу вбачається, що позивачеві, як керівнику фізичного
виховання, відповідно до посадової інструкції було надане доручення на
придбання спортивного інвентарю, за яке технікум 20 жовтня 2006 року
перерахував гроші в розмірі 15822 грн. Проте на протязі двох місяців без
поважних причин завдання по закупівлі спортінвентарю не виконане, що на

4

думку
керівництва   технікуму,    призвело
до    використання    бюджетних
коштів комерційною структурою.

З наказу № 271
від 31 серпня 1964 року, що міститься у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 працює вчителем та
керівником фізичного виховання технікуму з 01 вересня 1964 року (а.с.
14).

Одним з
обов'язків керівника фізичного виховання відповідно до посадової інструкції, є
забезпечення придбання спортивного майна та його збереження (а.с.35).

Як встановлено судом, позивач за усним розпорядженням директора технікуму у
жовтні 2006 року у м. Сімферополі відібрав у ПП ОСОБА_2 і закупив
спортивний інвентар, виписав рахунки для його оплати. Вказані рахунки були
оплачені технікумом 20 жовтня 2006 року
перелічив платіжним дорученням НОМЕР_1 ПП ОСОБА_2 в розмірі 15822 грн.

Тобто, позивач
виконав покладене на нього посадовою інструкцією зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 намагався
перевезти придбаний спортінвентар з Сімферополя до смт Совєтський, де
знаходиться технікуму.

З пояснень позивача у судовому засіданні, та з його службової записки на ім'я
директору технікуму від 18 грудня 2006 року, акту службового розслідування від
21 грудня 2006 року вбачається, що
керівництво технікуму не забезпечило ОСОБА_1 вантажним транспортом для перевозки спортінвентарю, тому позивач
вимушений був неодноразово на автобусі, що виділявся для
транспортування вчителів на курси підвищення кваліфікації, перевозити придбаний
спортінвентар.

Ці обставини
підтверджують неможливість виконання ОСОБА_3 розпорядження керівництва
технікуму, щодо перевозки
спортінвентарю з магазина до технікуму.

З оглядом на вищенаведене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок
суду першої інстанції про неспроможність доводів відповідача про те, що позивач
не виконав розпорядження директора технікуму, оскільки письмового розпорядження
щодо зобов'язання ОСОБА_1 перевезти придбаний спортінвентар, будь-яких наказів про службове відрядження за його
отриманням, суду не надано. Крім цього суд правомірно звернув увагу на
те, що згідно зі штатним розкладом на 2006 рік у Відокремленому структурному
підрозділу Національного аграрного університету «Кримський технікум
гідромеліорації та механізації сільського господарства» є заступник директора з господарської частини, на
якого відповідно до п. 10 Посадової інструкції покладені обов'язки по
здійсненню керівництва роботами господарської діяльності,
матеріально-технічного постачання, транспортного і адмінистративно-господарського обслуговування. Тобто, постачання
та транспортування придбаного технікумом майна покладено на іншу
посадову особу.

Таким чином, суд
першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те. що відповідач, притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани
помилково встановив, що позивачем невиконані посадови обов'язки, у вигляді порушення
посадової інструкції та фінансової дисципліни.

Колегія
суддів вважає, що суд правомірно не взяв до уваги доводи відповідача про порушення ОСОБА_1, під час забезпечення придбання
спортінвентарю, фінансової дисципліни, оскільки, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, відповідач не надав суду доказів про те. що таке порушення відбулося.

Таким чином
вищенаведені обставини вказують на те, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про відсутності будь-якого порушення трудової дисципліни, у вигляді невиконання посадових
обов'язків, з боку керівника фізичного виховання технікуму ОСОБА_1 під час
закупівлі спортінвентарю.

З такими висновками суду
погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
ретельно досліджених доказів, яким надана належна правова оцінка. Судом

5

правильно встановлені фактичні обставини справи, характер
спірних правовідносин і постановлене рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуальною закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у
розмірі 500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що безумовно видання
наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності призвело до
зіпсування його трудової репутації, що призвело до його моральних страждань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що дійсно
неправомірним притягненням до дисциплінарної відповідальності, позивачу
спричинена моральна шкода.

Проте, колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, не враховані роз'яснення Пленуму Верховного Суду
України, даних у п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» про те, що
розмір відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому суд
має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів
не вбачає підстав для стягнення компенсації моральної шкоди у грошовому
вигляді, оскільки вважає, що скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тобто
визнання дій відповідача неправомірними, є достатньою сатисфакцією його
моральної шкоди.

Враховуючи, що
суд повно і правильно встановив обставини справи, однак неправильно застосував норму матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК Украіни, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_1, визнання недійсним наказу № № 177 „JT" від 26 грудня 2006 року про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання посадових
обов'язків.

Керуючись ст.
ст. 304, п.3 ст. 307, 309, 313, ч.2 ст.314, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відокремленого структурного підрозділу Національного аграрного університету «Кримський технікум
гідромеліорації та механізації сільського господарства» задовольнити
частково.

Рішення Совєтського районного суду
Автономної Республіки Крим від 05 червня 2007 року скасувати.

Ухвалити по
справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Скасувати наказ
№ 177 „Л" від 26 грудня 2006 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді
догани за невиконання посадових обов'язків за інших підстав.

В задоволенні
позову ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з
Національного аграрного університету на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з
правовою допомогою в розмірі 350 грн.

Рішення
Апеляційного суду набирає Законної сили з дня проголошення і може

бути оскаржене протягом двох місяців
д6 суду касаційної інстанції.