Справа № 22-ц-3612/2007р.                                                    Головуючий 1 інстанції Макаренко Я.М.
відшкодування шкоди                                           Доповідач
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року судова колегія судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді - Макарова Г.О.

Суддів                     Хорошевського О.М.

Кокоші В.В.

при секретарі -       Круговій
І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 30 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2001
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом в якому просили стягнути з
відповідачів на їх користь солідарно на відшкодування матеріальної шкоди 4132
грн. 42 коп. та на відшкодування моральної шкоди по 5000 грн. з кожного.

В обґрунтування
позовних вимог посилались на те, що вони та відповідачі є співвласниками
будинку АДРЕСА_1

У зв'язку з
неприязними стосунками які складне між сторонами, відповідачі затягували
прийняття будинку до експлуатації, надсилали на адресу ОСОБА_3. листи, які
містили неправдиві відомості, спричиняли позивачам матеріальну та моральну
шкоду.

Відповідачі
відключили їх частину будинку від загальної системи опалення, позивачі були
змушені провести самостійно опалення, що коштувало їм 1939 грн. 71 коп. При
цьому у відповідачів залишились димохід та котел, які вони оцінюють у 500 грн.

Єдиний
водопровід будинку був зіпсований. Позивачі вирішили провести окремий
водопровід, проте відповідачі заважали їм це робити і рішенням Харківського
районного суду Харківської області від 5
грудня 2000 року залишено без змін апеляційною інстанцією. ОСОБА_1. був
зобов'язаний не чинити перешкод у проведені водопроводу. Витрати на проведення
водопроводу склали 1694 грн. 71 коп.

Діями
відповідачів, позивачам спричинено моральну шкоду у вигляді стресів,
психологічних перевантажень, втрати часу на відвідування різних інстанцій,
неможливості використовувати щорічну відпустку. У зв'язку з діями відповідачів
в квітні 1999 року ОСОБА_3 проходив лікування в умовах стаціонару.

У липні 2001 року Сидорови позовні
вимоги дог-ганили. Посилаючись на те, що з вини відповідачів відбулося залиття
їх частини будинку просили про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1000
грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Рішенням
Харківського районного суду Харківської області від ЗО березня 2007 року позов
задоволено частково.

2

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3. на відшкодування моральної шкоди 300 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення з
нього 300 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

При цьому посилався на порушення судом норм матеріального
права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія доходить висновку про те, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_3., суд виходив з того, що рішенням Харківського
районного суду Харківської області від 5 грудня 2000 року було поновлено право
ОСОБА_3. на користування земельною ділянкою, що знаходиться у загальному
користуванні співвласників будинку АДРЕСА_1 та покладено на ОСОБА_1. обов'язок не перешкоджати позивачу у проведенні
водопроводу через свою частину будинку. При цьому суд керувався
правилами, встановленими ст.440-1 ЦК
України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Однак, судова колегія з таким висновком погодилась не може, оскільки він не
відповідає матеріалам справи.

Відповідно до вимог,
викладених у ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З позовної заяви
поданої ОСОБА_3. вбачається, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений
ним в загальній сумі і пов'язаний з численними порушеннями його прав і
інтересів відповідачами.

Під час розгляду
справи судом першої інстанції ОСОБА_3 не уточнив, у чому полягає моральна шкода спричинена йому саме тими діями
відповідача, протиправність яких, була визнана рішенням суду від 5
грудня 2000 року, не навів доказів наявності такої шкоди та розміру її
компенсації.

За таких
обставин, на думку судової колегії у суду першої інстанції не було достатніх
підстав для задоволення позову в цієї частині.

Згідно п.3 ч.1
ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307
ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВІРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2007 року в
частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди в сумі 300 грн. скасувати, відмовивши ОСОБА_3 в
задоволені позовних вимог в цієї частині.

В іншій частині
рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 березня 2007
року залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.