Справа № 22ц-418/07                                       Головуючий
у 1 інстанції Кухтей
- 22                                                    Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

6 червня
2007 р.                                                                                                   місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
Завидовської-Марчук О.Г.

суддів Данилюк
В.А., Осіпука В.В.

при секретарі
Тарасюк Ю.А.

з участю
представника позивача ОСОБА_14.

відповідача
ОСОБА_9.

представників
відповідачів ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Державної податкової адміністрації у Волинській області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 , підприємства «Профсервіс», приватної
багатогалузевої виробничо-комерційної фірми «Хімбудсервіс», Державного
казначейства України про відшкодування матеріальної і моральної школи, за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1та його представника ОСОБА_14на рішення
Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2005
року ОСОБА_1. звернувся в суд із зазначеним позовом.

Покликався
на те, що з 5 вересня по 12 вересня 2000 року посадовими особами ДПА у
Волинській області безпідставно, з порушенням вимог відповідних статей КПК
України, було вилучено його особисте майно, яке 15 жовтня 2000 року після
порушення кримінальної справи приєднали до матеріалів справи в якості речових
доказів. 15 жовтня 2001 року дана кримінальна справа щодо нього була закрита за
п.2 ст.6 КПК України.

На
неодноразові його звернення 26 березня 2002 року вилучене і арештоване майно
було повернуто. Однак частина майна була втрачена та пошкоджена, стала
непридатною для використання за призначенням.

Вважаючи,
що зазначеними діями відповідачів, які порушили вимоги ряду статей Конституції
України, ЦК України
йому було завдано матеріальну та моральну шкоду. В зв'язку з чим на підставі
Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду»
просив стягнути з відповідачів солідарно в його користь 431041 грн. 84 коп. за
заподіяну матеріальну шкоду та 2460 грн. за завдану моральну шкоду.

Судом до
участі у справі як співвідповідача було залучено Державне казначейство України.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з приватної багатогалузевої ВКФ «Хімбудсервіс» в користь
Подольчука 9878 грн. 06 коп. за завдану матеріальну шкоду та з Державного
бюджету України 3000 грн. за заподіяну моральну шкоду.

В
поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_14 просять рішення
суду першої інстанції скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм
процесуального права, а справу направити на новий судовий розгляд.

Відповідачі
ОСОБА_9. та Державне казначейство України подали Письмові заперечення на
апеляційну скаргу, де просять рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно
п.1 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків,
встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї
із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема
відомостей, що їм вручені судові повістки.

З
матеріалів справи встановлено, що з часу постановлення
ухвали від 22 квітня 2005 року про призначення справи до судового розгляду
в судових засіданнях розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувались
перерви. Так 24 листопада 2006 року в судовому засіданні судом було оголошено
перерву до 14 грудня 2006 року де в котре розгляд справи було відкладено на 25
грудня 2006 року, після чого оголошено перерву до 26 грудня 2006 року де судом
було ухвалено рішення (а.с.270-274, 300). У зазначених судових засіданнях ні
позивач ОСОБА_1., ні його представник ОСОБА_14участі не брали, оскільки не були
оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, що є
порушенням вказаної статті ЦПК, та згідно п.3 ч.1 ст.311 цього Кодексу
безумовною підставою для скасування рішення суду і передачі справи на новий
розгляд.

Відповідно
до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участі у справі.

Так з
матеріалів справи слідує, що суд вирішуючи питання про відшкодування шкоди,
завданої позивачу незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, не
залучив до участі в справі як співвідповідача УМВС України у Волинській області
слідчими органами якого проводилось досудове слідство та 15 жовтня 2001 року
була винесена постанова про закриття кримінальної справи порушеної щодо
позивача ОСОБА_1. 26 лютого 2001 року. Тобто суд першої інстанції за наведених
обставин вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участі у
справі, чим допустив порушення цивільного процесуального права.

Крім
того, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди суд, визначаючи її розміри, не навів у рішенні
жодних мотивів, якими він керувався і з незрозумілих підстав стягнув моральну
шкоду у більшому розмірі як це просив позивач. Також суд першої інстанції
вирішуючи справу керувався ст.ст. 1166 та 1176 ЦК України в редакції від
16.01.2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року і не міг бути застосований
до цивільних відносин, які виникли та існували до набрання чинності цим
Кодексом.

Отже за
наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду слід
скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час
нового судового розгляду необхідно усунути відмічені порушення і вирішити
справу у відповідності з вимогами закону.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1та його представника ОСОБА_14 задоволити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 26 грудня 2006 року в даній справі скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі
суду.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з часу її проголошення.