Справа № 22-ц-820-ф/07 р.              Головуючий у першій інстанції                     Шкуліпа В.І.
Суддя-доповідач                                    Соболюк М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
травня 2007 року Колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у місті Феодосії в складі:

головуючого судді:                Ломанової Л. О.

судців:                                    Соболюка М.М.,

Мамасуєвої Л.О

при секретарі:                        Брежнєвій
О.К

за участю:
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії АР Крим цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення моральної шкоди, по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення
Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3. про стягнення
моральної шкоди у сумі 2000 грн., завданої внаслідок порушення її прав, що
полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідачів, у фізичному болю та стражданнях, спричинених ними
завданням легких тілесних ушкоджень, поширювання щодо неї недостовірної
інформації шляхом подання заяви до психоневрологічного диспансеру міста Керчі з
відомостями про її агресивну та небезпечну поведінку, а також про те, що вона
вживає наркотичні таблетки, алкоголь та потребує медичної допомоги.

У вересні 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним позовом
про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди та спростування негативної інформації.

У позовних
заявах зазначили, що ОСОБА_1 тривалий час а саме з лютого 2004 року безпідставно
переслідує їх, ображає честь та гідність.

Рішенням Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та стягнено солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 моральну шкоду - 500 грн, судові витрати
- 10 грн., а разом 510 грн.; у задоволені зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. просять скасувати рішення суду та ухвалити нове,
яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2
та ОСОБА_3. задовольнити.

2

Апелянти у скарзі посилались на
невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими.

ОСОБА_1 подала
заперечення на апеляційну скаргу, у яких просила розглянути справу за її
відсутності та відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення ОСОБА_3., судова колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із
вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до
п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сторони тривалий час
знаходяться в неприязних стосунках. 31 серпня 2005 року між позивачкою та
ОСОБА_2, виникла конфліктна ситуація у наслідок якої ОСОБА_2 навмисно заподіяла
позивачці легкі тілесні ушкодження, Також відповідач ОСОБА_3. в жовтні 2005
року направив лист до психоневрологічної лікарні міста Керчі з відомостями про
агресивну та небезпечну поведінку позивачки, де висловив думку що позивачка
вживає наркотичні таблетки та алкоголь і потребує медичної допомоги. Суд першої
інстанції на підставі ст. 1167 ЦК України дійшов висновку що відповідачі своїми
спільними діями завдали позивачці моральну шкоду.

Колегія судів не
погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для
покладення на відповідачів солідарної відповідальності.

Згідно ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень
ст. 1190 ЦК України,
особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди , несуть
солідарну відповідальність перед потерпілим.

Як вбачається з
матеріалів справи дії відповідачів не носили спільний характер а тому
притягнення відповідачів до солідарної відповідальності у даному випадку не
обґрунтовано.

При з'ясуванні
фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди слід виходити з
вимог ст.. 1167 ЦК України та п.5
постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995р.№4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, згідно яких
обов'язковому з'ясуванню при вирішені справ про відшкодування моральної шкоди
підлягає : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між шкодою та противоправними діяннями її
заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_2 заподіяла позивачці легкі тілесні ушкодження. Вказані
обставини не заперечуються відповідачами та нашли підтвердження наданими
доказами, а саме: поясненнями свідків; матеріалами про відмову в порушення
кримінальної справи. Дії ОСОБА_2 визнані протиправними тому висновки суду
першої інстанції що ОСОБА_2 своїми діями заподіяла моральну шкоду позивачці,
колегія вважає обґрунтованими та вірними.

Разом з цим
звернення ОСОБА_3. з листом до психоневрологічної лікарні міста Керчі про те. що ОСОБА_1 потребує
психіатричної допомоги не можна визнати

3

підставою для стягнення компенсації
моральної шкоди, оскільки він звернувся до органу який, за своїми
функціональними обов'язками вправі надавати психіатричну допомогу. Таке
звернення не можна визнати як розповсюдження недостовірної інформації.

Колегія судів
звертає увагу на те, що з позовної заяви ОСОБА_1 випливає, що моральна шкода
позивачці полягала у приниженні з боку ОСОБА_3. її честі та гідності. Тобто
позовні вимоги зводилися до розгляду питання захисту честі та гідності.

Але ОСОБА_1 28
лютого 2006 року відмовилась від позову стосовно захисту честі та гідності.
Відмова була прийнята судом та провадження по справі в даній частині на
підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України було закрито.

За таких
обставин вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3. про відшкодування моральної шкоди з
ОСОБА_3. не підлягають задоволенню. Зазначене є підставою для скасування
оскарженого рішення на підставі п.3 і 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України і ухвалення в
цей частині нового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3. та зменшення розміру компенсації моральної шкоди , яка підлягає
стягненню з ОСОБА_2 до 250 грн. з урахуванням її вини, усіх обставин справи,
які мають істотне значення.

Колегія суддів
не може погодитися з доводами апелянтів про відсутність вині в заподіяні
тілесних ушкоджень позивачці з боку ОСОБА_2, оскільки відповідачами не було
надано переконливих доказів, а відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 28 лютого 2007 року в частині стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди та судових витрат
скасувати і ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 компенсації моральної шкоди.

Рішення цього же суду в частині визначення суми моральної
шкоди та судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
змінити, визначивши суму, яка підлягає стягненню у відшкодування моральної
шкоди у розміру 250 грн. та судові витрати у розміру 10 грн. В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.