Справа №22-1052
Головуючий у 1 ін ст. Венгерчук А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
жовтня 2007 року                                                                            м.  Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів
Ковалевича С. П.,  Шеремет A.M.

При секретарі
судового засідання Сеньків Т.Б.

З участю
сторін,  розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.  Рівне цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду від
3 серпня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл будинковолодіння,

встановила:

Рішенням
Острозького районного суду від 3 серпня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позові
відмовлено.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,  через
порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального
права.

22
вересня 1974 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. З метою
забезпечення потреб їхньої сім"ї у житлі батьком відповідача ОСОБА_4,  було надано їм частину земельної
ділянки,  яка знаходилась у його
користуванні,  для будівництва нового
житлового будинку.

У 1980 році ними
фактично було збудовано новий будинок з надвірними будівлями.

Право
власності сторін на спірний будинок ніколи і ніким не оспорювалось.
Землекористувач ОСОБА_4 та власник земельної ділянки в особі Української
сільської ради не мали до них будь-яких претензій та зауважень з приводу
будівництва.

Вважає,  що суд безпідставно при вирішенні справи
керувався  ст.  376 ЦК
України. Користуючись протягом 27 років відкрито,  безперервно та добросовісно земельною
ділянкою на якій розташований будинок відповідно до  ст.
119 ЗК України набули права на земельну ділянку за правилами набувальної
давності.

Заява
про передачу їй у приватну власність земельної ділянки на якій розташований
спірний будинок сільською радою не вирішена,
вважає,  що суду належало зупинити
розгляд справи до вирішення її заяви.

Просила
оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення
про задоволення її вимог.

В
запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на законність та
обгрунтованість рішення суду і просить залишити його без змін.

Заслухавши
доводи та заперечення сторін,  колегія
суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно
до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,  Цивільний кодекс України застосовується до цивільних
відносин,  що виникли після набрання ним
чинності.

Щодо
цивільних відносин,  які виникли до
набрання ним чинності,  положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності.

Вирішуючи
справу на підставі  ст.  376 ЦК суд першої інстанції вірно виходив з
того,  що цивільні відносини з приводу   самочинного
будівництва,    що   виникли
між

сторонами до набрання чинності цим кодексом
продовжують існувати.

Судом
встановлено,  що будинок з надвірними
будівлями № 26 по вул.  Зелена в с.  Українка Острозького району споруджений
сторонами самочинно,  на земельній ділянці,  яка не була виділена для цієї мети,  без належного дозволу та належно
затвердженого проекту.

Земельна
ділянка,  на якій розташований спірний
будинок належить батькові відповідача - ОСОБА_4 і виділена була йому рішенням
Української сільської ради № 69 від 22 грудня 1993 року площею 0, 46 га. для
ведення особистого підсобного господарства.

Суд
першої інстанції встановивши,  що спірне
будинковолодіння було споруджено самочинно,
а з вимогою про визнання права власності на самочинне будівництво
ОСОБА_1 до суду не зверталась,
обгрунтовано відмовив у позові про поділ будинковолодіння,  як передчасно заявленому.

На підставі
наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Острозького районного суду від 3 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців починаючи з дня набрання нею законної сили.