Справа
№ 22-ц-1226                          Головуючий
у 1-й інстанції Опімах Л.М. .
Категорія   19                                     Суддя-
доповідач ВедмедьН.І.
УХВАЛ А

іменем      України

11
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного
суду Сумської області в складі:

Головуючого
-   Смирнової Т.В.,

суддів                    -  Ільченко О.Ю.,    Ведмедь Ні.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П.,  та осіб,  які беруть участь у справі,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу

за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2

рішення
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 22 червня 2007 року

в справі
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Сумський завод
Насосенергомаш»,  Сумського міського
відділу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України

про
відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 не погоджується з ухваленим
рішенням суду першої інстанції від 22 червня 2007 року ,  яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено за необґрунтованістю.

В
доводах скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального   права.

Вважає,  що судом безпідставно відмовлено у стягненні
моральної шкоди,  оскільки згідно  ст.  8
Конституції України її норми мають юридичну силу і є нормами прямої дії,  а тому норми Конституції України підлягали
застосуванню судом.

Тому з
цих підстав просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в
повному обсязі

Судом
першої інстанції встановлено,  що
позивачка з 07.06.1982 року по 18.10.2006 року працювала на ВАТ «Сумський завод
Насосенергомаш».

Під час
виконання трудових обов'язків отримала професійне захворювання у вигляді ХОЗЛ II  ст. ,  бронхіальна
астма,  III-IVcт. середньо-тяжкого
степеню тяжкості прикореневий пневмосклероз,
ЛН ІІ-ПІ  ст.  кортикостероїдна залежність.

Причиною професійного
захворювання відповідно до акту розслідування є проведення робіт в умовах
підвищених рівнів шкідливих речовин ( а.с.
8).

Відповідно  до     висновку
МСЕК                     11.10.2006  року
їй     вперше

встановлена
втрата професійної працездатності 50% ( а.с.
15).

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,  пояснення
сторін в справі,  вивчивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,  виходячи з наступного.

Відповідно
до норм статей 1,  15,  21 ,
28,  34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» Фонд зобов'язаний відшкодовувати
моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Відповідно
до  ст.
13 вищевказаного Закону страховим випадком на виробництві або професійне
захворювання,  що спричинили
застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за
обставин,  зазначених у цьому Законі,  з настанням яких виникає право застрахованої
особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Страховий
випадок з позивачкою настав 11.10.2006 року,
коли їй вперше було встановлено стійку втрату працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням,  і з цього
часу в неї виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Однак
відповідно до ч. 27  ст.  77 розд. VI «Особливі
положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено
дію абзацу 4  ст.  1 ( в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей),
підпункт «є» п. 1 ч. 1  ст.  21,
ч.3  ст.  28 та ч.3
ст.  34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» щодо права потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.

За таких
обставин у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи
апеляційної   скарги                   не спростовують   висновків судового

рішення
і не дають підстав для висновку про неправильне застосування чи порушення норм
матеріального і процесуального права судом 1 інстанції,  а тому відсутні підстави для скасування чи
зміни судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313,  314,
315 ЦПК У країни,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити ,  а рішення Ковпаківського районного суду
м.  Суми від 22 червня 2007  року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.