РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня
2007 р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                              Девляшевського
В.А.

суддів:                                         Горблянського
Я.Д.; Ясеновенко Л.В.;

секретаря                                    Сем"янчук
С.Й.

з
участю        адвоката               ОСОБА_1;

відповідача                                 ОСОБА_2;

представника                             відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4

представника                             ОСОБА_5- ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Надвірнянського районного суду від 11 травня 2007 р., -

встановила:

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 11.05.2007 року частково задоволено позов
ОСОБА_5: в її користь з ОСОБА_3,  ОСОБА_2
стягнуто у солідарному порядку 138 грн. 60 коп. завданої матеріальної шкоди та
850 грн. моральної шкоди; 76 грн. 50 коп. судового збору; 45 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; 250 грн. за надання
юридичної допомоги,  а всього 1360 грн.
10 коп.. Крім того,  названим рішенням
відповідачів зобов"язано повернути ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0, 1494
га,  яка розташована у с. Зелена уч.
Фентираль Надвірнянського району.

Місцевий
суд дійшов до висновку про те,  що
ОСОБА_3,  ОСОБА_2 в червні 2004 року
самовільно захопили названу земельну ділянку,
належну ОСОБА_5,  скосили на ній
траву і забрали собі,  чим завдали
позивачу матеріальну і моральну шкоду.

Вважаючи
назване рішення незаконним і необгрунтованим,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Апелянт посилається на те,  що площа та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_5,  зазначена у рішенні виконкому Зеленської
сільської ради від 27.07.1988 p.,  не співпадає з
площею ділянки,  яку їй передано у
приватну власність. ОСОБА_2 вказує,  що
межі земельної ділянки ОСОБА_5не узгоджені з нею,  як суміжним землекористувачем,  і не визначені чітко,  у відповідності із чинним законодавством
України. На думку скаржника,  місцевий
суд не повинен був приймати до уваги пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,  оскільки ці пояснення не є об"єктивними.
ОСОБА_2 вважає,  що твердження позивача
про самовільне скошення трави на її земельній ділянці і спричинення шкоди нею і
ОСОБА_3 не доведено достовірними доказами. Вважаючи оскаржене рішення
незаконним і необгрунтованим,  апелянт
просить його скасувати,  а справу
направити на новий розгляд до суду 1-інстанції.

В
засіданні Апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу з наведених підстав
підтримала.

Представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважає апеляційну скаргу обгрунтованою,  оскільки,
на її думку позивачем не надано об"єктивних доказів того,  що

Справа
№22-ц-862/2007 р.                                        Головуючий
у 1 інстанції Мужик І.І.

Категорія
23                                                                Доповідач
Девляшевський В.А.

2

відповідачі в
дійсності вчинили неправомірні дії щодо майна ОСОБА_5,  спричинивши їй матеріальну і моральну шкоду.

Представник
ОСОБА_5доводи апеляційної скарги заперечив,
вважаючи доведеним факт спричинення позивачу шкоди діями ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 у червні 2004 року.

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення ОСОБА_2 та
представників сторін,  думку
адвоката,  дослідивши матеріали справи,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

В ч. 3
ст. 10 ЦПК України зазначено,  що кожна
сторона повинна довести ті обставини,  на
які вона посилається,  як на підставу
своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 213 ЦПК України обгрунтованим є
рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин,  на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були дослідженими в судовому засіданні.

На думку
колегії суддів,  оскаржене рішення не
являється обгрунтованим належними доказами в частині стягнення з відповідачів в
користь ОСОБА_5коштів у відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішення
про задоволення позову ОСОБА_5 місцевий суд обґрунтовує актом комісії Зеленської
сільської ради від 11.06.2006 р. (а.с. 6) та поясненням свідка ОСОБА_8,  яка ствердила факт складення названого акту.

В акті
комісії зафіксована та обставина,  що в
червні 2004 року на ділянці ОСОБА_5була скошена відповідачами трава і забрано
сіно. Однак,  з пояснень члена комісії
-ОСОБА_8 слідує,  що в дійсності вона
була присутня тільки при складенні акта про те,
що на ділянці позивача викошена трава. Цьому свідку невідомо ким це було
вчинено.

Ніяких
інших доказів,  які б вказували на
відповідачів,  як на осіб,  які незаконним викошуванням сіна в червні
2004 року спричинили ОСОБА_5 матеріальні і моральні збитки в матеріалах даної
справи немає.

Приймаючи
до уваги те,  що висновки суду не можуть
грунтуватись на припущеннях можливості вчинення відповідачами неправомірних дій
у зв"язку із наявністю між сторонами земельного спору,  на думку колегії,  рішення по даній справі в зазначеній вище
частині не може залишатись в силі,
оскільки не являється законним і обгрунтованим.

У
зв"язку із наведеним є підстави для відмови у позові ОСОБА_5,  як недоведеного об"єктивними і
достовірними доказами.

Керуючись ст.
307 ч. 1; частиною 1 п.2 ст. 309; 319; 325 ЦПК України,  колегія суддів -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Надвірнянського районного суду від 11 травня 2007 р. по даній справі в частині
часткового задоволення позову ОСОБА_5 та стягнення в її користь судових витрат
скасувати.

Відмовити
ОСОБА_5 у стягненні з ОСОБА_3 матеріальної і моральної шкоди.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України на протязі двох місяців після дня його проголошення.