РІШЕННЯ

іменем України

18 травня 2007 року                                                                                                м.
Ужгород

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області в складі:

головуючого:
Кеміня М.П.

суддів:
Павліченка СВ. Куштана
Б.П.

при секретарі:
Довбака Т.О. розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення
Хустського районного суду від 15
лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про вселення та зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні житловим будинком,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищезгадане рішення
суду першої інстанції яким позов задоволено, постановлено вселити ОСОБА_1. в
будинокАДРЕСА_1 та зобов'язано його не чинити перешкод у користуванні житловим
будинком.

В апеляційній скарзі посилаючись на незаконність та
необґрунтованість судового рішення просив таке скасувати і ухвалити нове
рішення яким у позові ОСОБА_1. відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити в повному обсязі із
підстав наведених в ній.

Позивачка
ОСОБА_1., в судове засідання повторно не з'явилися та подала телеграму про
чергове відкладення розгляду справи за станом здоров'я.

Справа розглядається за відсутності позивачки ОСОБА_1. в порядку ч.2 ст. 305 ЦПК України, яка
належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить її
телеграма, а повідомленні в телеграмі причини повторної неявки нічим не
стверджені.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх
встановлення та правильності юридичної оцінки судом першої інстанції і
заслухавши пояснення представника апелянта, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із постановлениям нового рішення
виходячи із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції виходив
із того, що обставини по даній цивільній справі не підлягають доведенню на
підставі ч.З ст. 61 ЦПК
України, оскільки в наявності рішення апеляційного суду Закарпатської області
від 09 березня 2005 року яким в
позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про визнання її такою що втратила права на
користування жилим приміщенням відмовлено, та відповідним рішенням Хустського
районного суду від 22 липня 2005 року яким за
ОСОБА_1. визнано право власності на ½  частину гаражу що
знаходиться на подвір'ї вказаного помешкання.

Про те з таким висновком суду погодитися не можна,
оскільки судом першої інстанції невірно визнано, що вищезазначеними судовими
рішенням встановлено преюдиційні факти, які стверджують обставини по даній
справі.

Справа №: 22ц-б02/07                                                                    Номер
рядка статистичного звіту: №
29

Головуючий у
першій інстанції: Золотар М.М. Доповідач: Кемінь М.П.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка як на
підставу задоволення позову посилається, на те, що відповідач чинить перешкоди
в користуванні житлом а саме будинком АДРЕСА_1.

Відповідач заперечуючи позов стверджував, що позивачка ОСОБА_1. сама пішла
з сином проживати в будинок своїх батьків, коли він змінював ключі від вхідних
дверей постійно давав дублікати позивачці яка їх чогось постійно втрачала.

Жодним із вказаних судових рішень, на які посилався суд першої інстанції,
не встановлені преюдиційні факти, що відповідач ОСОБА_2, чинить та яким саме
способом, перешкоди в користуванні жилим приміщенням позивачці ОСОБА_1.,
оскільки рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 березня 2005
року яке набрало законної сили, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про визнання її
такою що втратила права на користування жилим приміщенням відмовлено в зв'язку
з тим, що ОСОБА_2, належними доказами не довів, що ОСОБА_1. на протязі 4-5
років не проживала в квартирі та втратила право на житло, а відповідним
рішенням Хуст,ського районного суду від 22 липня 2005 року за ОСОБА_1. визнано
право власності на ½  частину гаражу що знаходиться на подвір'ї
вказаного помешкання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку, що позивачем
ОСОБА_1., в порядку ч. З ст. 10 та ст. 60 ЦПК України, не довела, що відповідач
ОСОБА_2., чинить їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, а саме
будинкомАДРЕСА_1, та в яких об'єктивних формах виражена ця перешкода, а тому
рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.2
ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення, яким в позові ОСОБА_1. слід
відмовити за недоведеністю позовних вимог із вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

РІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення
Хустського районного суду від 15
лютого 2007 року - скасувати.

В позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про вселення та зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні житловим будинком - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене

до Верховного Суду України, як суду касаційної інстанції,
протягом двох місяців з дня

набрання ним законної сили шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до суду

касаційної
інстанції.