УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30
травня 2007 року                                                                 м.  Хмельницький

Колегія судців

судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду Хмельницької області

у складі: Рищука
П.К.(головуючий),  Самчука П.П.,  Матущака М. С.

при секретарі:
Курдзіль М.

з участю :
сторін

розглянула
у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду від 10 січня
2007 року цивільну справу № 22ц-351 за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати за роботу в надурочний
час,  середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,  компенсації за невикористані
відпустки,  зобов'язання видати трудові
книжки та провести звільнення.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів

установила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 просять рішення
Красилівського районного суду від 10 січня 2007 року змінити,  стягнувши на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1
середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5101 грн. 71
коп.; на користь ОСОБА_3 4217 грн. 75 коп.; компенсацію за невикористану
відпустки ОСОБА_2 - 673 грн. 23 коп.; ОСОБА_1 - 972 грн. 35 коп.; ОСОБА_3 - 900
грн. 79 коп.; компенсувати заподіянні моральні страждання у розмірі 2000 грн.
кожній.

Вказаним
рішенням суду позов задоволено частково.

Зобов'язано
ОСОБА_4 провести звільнення ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 по п. 4  ст.  38
КЗпП України та видати належним чином оформлені трудові книжки.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заробітну плату за роботу в надурочний час в сумі
1022 грн.,  компенсацію за роботу в
нічний час в сумі 237 грн. 63 коп.,
компенсацію за невикористану відпустку у сумі 266 грн. 76 коп.,  середній заробіток за час вимушеного прогулу
в сумі 2898 грн. 33 коп.,  з
відрахуванням податків та моральну шкоду в сумі 200 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заробітну плату за роботу в надурочний час в сумі
1022 грн. 72 коп.,  компенсацію за роботу
в нічний час в сумі 237 грн. 63 коп.,
компенсацію за невикористану відпустку в сумі 266 грн. 76 коп.,  середній заробіток за час вимушеного прогулу
в сумі 2056 грн. 66 коп.,  з
відрахуванням податків та моральну шкоду в сумі 200 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заробітну плату за роботу в надурочний час в сумі
506 грн. 16 коп.,  компенсацію за роботу
в нічний час в сумі 123 грн. 50 коп.,
компенсацію за невикористану відпустку в сумі 112 грн. 48 коп.,  середній заробіток за час вимушеного прогулу
в сумі 2925 грн.,  з відрахуванням
податків та моральну шкоду в сумі 200 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_4 мито в доход держави в сумі 122 грн. 76 коп. та 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи.

Постановлено,  що рішення в частині стягнення заробітної
плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

В
обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3
зазначається,  що судом помилково
визначено розмір середньомісячного заробітку,
як мінімальну заробітну плату,
оскільки при визначенні розміру середньомісячної зарплати за час
вимушеного прогулу необхідно враховувати основну заробітну плату,  надбавки за роботу у нічний час та надурочну
роботу. Крім того,  судом необгрунтовано
стягнуто у відшкодування моральної шкоди лише по 200 грн. кожному позивачу.

У своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_4 з рішенням суду не згідний,  просить його скасувати та постановити нове
рішення,  яким відмовити у задоволенні
позову. Вказує,  що судом в порушення вимог  ст.
ст.  10,  60,
64,  212 ЦПК України не було
досліджено та не надано оцінки відмовному матеріалу прокуратури Красилівського
району,  щодо приватного підприємця
ОСОБА_4; акту перевірки територіальної державної інспекції праці № 22-16-98/1398;
постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.10.2006 р.; не
взято до уваги довідку центру зайнятості від 12.10.2006 p.;
пояснення позивачів,  які вказали,  що отримували заробітну плату,  доплату за роботу у нічний час продуктами
харчування; покази свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В
засіданні апеляційного суду апелянти апеляційні скарги підтримали з викладених
у ній мотивів.

Суд
вважає,  що апеляційні скарги задоволенню
не піддягають із наступних мотивів.

Судом
встановлено,  що 28 вересня 2005 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були прийняті на роботу продавцями до приватного підприємця
ОСОБА_4 ОСОБА_2 була прийнята на роботу 20 лютого 2006 року,  що підтверджується копіями трудових договорів
(а.с.  7-9).

На вказаній
роботі позивачі працювали по 24 години,
через дві доби.

Тому
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за період з 28 вересня 2005 р. по 18 травня 2006 р.
пропрацювали 34 тижні,  тобто 238
календарних днів.

Позивачка
ОСОБА_2 була прийнята на роботу на півставки,
проте працювала нарівні з іншими позивачами за тим же графіком.

ОСОБА_2
за період з 20 лютого по 18 травня 2006 року пропрацювала 117 днів.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційних скарг спростовуються наступними обставинами.

Згідно
ч.1  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Як
вбачається із матеріалів справи,
28.09.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3,  а 20.02.2006 року і з ОСОБА_2 були укладені
безстрокові трудові договори,  відповідно
до яких вони були

прийняті
на роботу продавцями,  з відповідною
оплатою праці,  але не нижче
встановленого розміру мінімальної заробітної плати. Трудові договори було
зареєстровано у Красилівському районному центрі зайнятості. Позивачі працювали
позмінно по 24 години,  через добу,  але оплата роботи в надурочний час не
проводилася.

18.05.2006
року відповідач на їх вимогу провести оплату роботи в надурочний час,  відсторонив їх від роботи,  відповідно до вимог закону звільнення та
розрахунку не провів,  трудових книжок не
видав.

Згідно
вимог  ст.
ст.  106,  108 КЗпП України за погодинною системою
оплати праці робота в надурочний час оплачується у подвійному розмірі,  а в нічний час - відповідно до умов
договору,  але нижче 20 відсотків
тарифної ставки /окладу/ за кожну годину роботи. На підставі  ст. 83 КЗпП України у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним дні щорічної
відпустки.

Відповідно
до вимог  ст.
ст.  47, 116 КЗпП
України власник або уповноважений ним орган зобов язаний в день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в день звільнення.

Згідно
вимог  ст. 237-1 КЗпП України позивачі
також мають право на стягнення моральної шкоди.

Оскільки
ОСОБА_4 зазначені вимоги закону не були дотримані,  суд першої інстанції,  розглядаючи спір по суті,  обгрунтованно зобов язав ОСОБА_4 провести звільнення позивачів,  видати їм належним чином оформлені трудові
книжки,  вірно визначив розмір та стягнув
заробітну плату за роботу в надурочний час,
компенсацію за невикористану відпустку,
середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду,  з чим колегія суддів рахує необхідним
погодитись.

Інші доводи
апеляційних скарг на законність рішення суду не впливають.

Рішення
постановлено на повно,  всебічно
досліджених матеріалах справи,
відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
218,  315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Красилівського районного суду від 10 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий
у І інстанції - Святецький В.В.                                        Справа
№ 22ц -351

Доповідач -
Рищук П.К. Категорія : 41