УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/862                                            Головуючий
в суді 1 -ї
інстанції Котік Т.С.
11                                                       Доповідач
УХВАЛА

Іменем   України

17 травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі: головуючого - судді Балашкевича С. В. суддів:Товянської О.В.,  Широкової Л.В. при секретарі Сухоребрій Т.А.
з участю: сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.  Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 12 лютого 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1та ОСОБА_3 про виселення,  відшкодування матеріальної і моральної шкоди
та за зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 та виконкому Житомирської міської
ради про визнання права на проживання та визнання недійсним свідоцтва про право
власності,  -

встановила:

У липні 2006 року
ОСОБА_23вернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3. про виселення та
відшкодування майнової та моральної шкоди. На обгрунтування своїх вимог
зазначала,  що згідно ордера № 4 від 26 березня 2002 року їй надана в
користування кімната НОМЕР_1
жилою площею 12, 46
кв.м в сімейному гуртожитку по АДРЕСА_1. 29 грудня 2005 року на підставі
письмової заяви їй надана додаткова кімната НОМЕР_2 площею 24, 29 кв.м в цьому ж гуртожитку. Посилаючись на
те,  що в березні 2006 року відповідачі
самовільно вселилися в кімнату НОМЕР_2 ,
позивачка просила виселити їх із займаного приміщення,  стягнути майнову шкоду,  яку завдав ОСОБА_1  знявши шифер з даху над кімнатою НОМЕР_2,  та відшкодувати моральну шкоду,  якої вона зазнала у зв'язку з приниженням
відповідачами її честі і гідності,  та у
зв'язку з заподіянням їй тілесних ушкоджень.

Заперечуючи
проти позову,  ОСОБА_1. звернувся із зустрічним
позовом до ОСОБА_2 та відділу приватизації Житомирської міської ради про
визнання за ним права на проживання та визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житло. Зазначав,  що на
підставі ордеру № 42 від 7 лютого 2006 року він
вселився в кв. НОМЕР_3 площею 24, 65 кв.м за адресою:
провулок 1-й

2

Корольова,  4
в м.  Житомирі. Під час розгляду
первісного позову йому стало відомо,  що
ОСОБА_2 названу кімнату приватизувала,
чим порушила його права. Посилаючись на зазначене,  ОСОБА_1. просив задовольнити його зустрічні
позовні вимоги.

Рішенням
Корольовського районного суду м.
Житомира від 12 лютого 2007 року позов
ОСОБА_23адоволено частково. Постановлено виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3. з
квартири 1 по
провулку 1-му Корольова
в м.  Житомирі. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 322 грн. на відшкодування матеріальної шкоди,  500 грн. на відшкодування моральної шкоди та
49 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2 200 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 49
грн. судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду скасувати й ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного
позову,  посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,  що
мають значення для справи,  невідповідність
висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи
справу,  суд першої інстанції виходив з
того,  що ОСОБА_2 відповідно до
визначеного порядку вселилася у спірну кімнату,
а ОСОБА_1. виданий ордер на інше жиле приміщення,  тому суд вважав,  що ОСОБА_1. зайняв названу кімнату самовільно
і підлягає виселенню.

Проте
такого висновку суд дійшов за неповно з'ясованих обставин справи.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ордер
ОСОБА_2 був виданий на кімнату НОМЕР_1
площею 12, 46 кв.м сімейного
гуртожитку за адресою 1-й
провулок Корольова №
4 в м.  Житомирі. В подальшому в
названий ордер були внесені зміни,
згідно яких площа кімнати змінена на 20, 44 кв.м (а.с.  11). Суд не з'ясував,  на підставі якого рішення були внесені ці
зміни до ордеру та яка саме кімната гуртожитку була фактично надана ОСОБА_2
3гідно цього ордеру.

Суд
вважав,  що спірна кімната була надана
ОСОБА_2 на підставі її заяви та згідно рішення правління фірми
«Житомирінвест»,  проте суд не
з'ясував,  чи приймалося таке рішення
правлінням названої фірми та чи дотриманий порядок вселення в названу кімнату.

Відповідно
до наказу № 18/1 від 12 червня 2006 року ДП
«Житловик» (а.с.  69) у будинку № 4 по 1-му провулку
Корольова проведена нумерація квартир згідно свідоцтв про право власності,  виданих БТІ,
проте суд не з'ясував яка нумерація кімнат ( квартир)
існувала до видачі названих свідоцтв та якими даними нумерації кімнат ( квартир)
керувалося БТІ при видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло. Також
залишилося не з'ясованим судом питання,
коли приміщення сімейного гуртожитку набуло статусу житлового
будинку,  та чи передавався останній у
комунальну власність.

3

Задовольняючи
частково позов про відшкодування матеріальної шкоди,  суд у рішенні не зазначив,  якими саме діями ОСОБА_1 заподіяна названа
шкода та в чому вона полягає.

Вирішуючи
позовну вимогу про стягнення моральної шкоди,
суд виходив з лише тривалості порушених прав ОСОБА_2,  проте позивачка посилалася на те,  що відповідачі принизили її честь і
гідність,  нанесли тілесні ушкодження.
Суд названі обставини не перевірив і висновків у рішенні не навів.

Як
вбачається з матеріалів справи,  7 лютого 2006 року ОСОБА_1
виданий ордер № 42 на
заселення в кімнату площею 24,
65 кв.м квартири НОМЕР_3
будинку № 4 по 1-му перевулку Корольова
в м.  Житомирі. Згідно свідоцтва про
право власності на житло від 2
квітня 2002 року
квартира НОМЕР_3 є
власністю ОСОБА_2 Останню суд не притягнув до участі в справі.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд на підставі п. 4
ст.
311 ЦПК.

Керуючись  ст.
ст.  209, 303, 304, 307, 311,
313-315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 12 лютого 2007 року
скасувати,  а справу направити до того ж
суду на новий розгляд іншим суддею.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.