Справа № 22-660/2007р.                        Головуючий у 1 інстанції
44                                                                  Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 травня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

Головуючого:
Петрички П.Ф. Суддів: Мусіної Т.Г.,
Штефаніци Ю.Г. При секретарі: Жукровській X. З участю сторін

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні  в
м.   Львові  цивільну справу за апеляційною скаргою
Львівського обласного центру медико -
соціальної експертизи на рішення Галицького районного суду м.  Львова від 12 грудня 2006
року

встановила:

В жовтні
2005 року
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Львівського обласного центру медико - соціальної
експертизи про виправлення помилок,  у
якому після неодноразових змін в останній редакції від 17 листопада 2006 року просила
постановити рішення яким :

1)
визнати незаконним зарахування комісією МСЕ 65% втрати
працездатності і II групи інвалідності по профзахворюванню туберкульозом з 09.12. 2004р. ( дати
встановлення профзахворювання) та винести рішення про зміну зарахування 27.01. 2005 року (дата подачі
документів на комісію МСЕ );

2)
визнати незаконним зарахування комісією МСЕ 15% втрати
працездатності по нещасному випадку на виробництві від 30.12. 2002 року з дня подачі
документів на МСЕ 26.02.
2005 р. і винести рішення про зміну дати зарахування на 15 грудня 2004 року ( експертне заключения для МСЕК з
неврологічного відділу ЛОКЛ).

3) у зв'язку із
встановленням сукупного проценту втрати професійної працездатності по проф. захворюванню
туберкульозом і нещасному випадку на виробництві (з 26.02. 2005) надати їй право
вибору основним діагнозом остехондроз хребта зміщеного ( побутово - травматичного
генезу;

4) винести рішення
про розроблення комісією МСЕ індивідуальної програми реабілітації по ушкодженню
виробничої травми від 30.12.
2002р.

Рішенням
Галицького районного суду м.  Львова від 12 грудня 2006р.
позов ОСОБА_1.  задоволено повністю.

Рішення
суду оскаржив Львівський обласний центр медико - соціальної експертизи.

В апеляційній
скарзі покликається на те,  що рішення
суду ухвалено з порушенням норм закону,
зокрема,   ст. . 40 ЗУ „ Про
загальнообов'язкове державне

соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності „.

Суд
безпідставно провів заміну дати зарахування 15% втрати професійної працездатності від нещасного
випадку,  який мав місце 15.12. 2004р. з 26.02. 2005р. -дати реєстрації
документів на МСЕ на дату 15.12.
2004р.,  яка необфунтована
документами.

Судом не
було враховано,  що рішенням обласної
МСЕК №2 та
обласної МСЕК №3 в складі
8 лікарів та
представника фонду соціального страхування від нещасних випадків від 9.11 2006р.
підтверджено правильність часу настання 15%
втрати професійної працездатності з 26.02.
2005р. Суд безпідставно надав ОСОБА_1.
право вибору основного діагнозу для встановлення групи
інвалідності,  хоча 15% втрати
профпрацездатності по трудовому каліцтву не дають права для встановлення будь - якої групи
інвалідності. Суд безпідставно відхилив клопотання про направлення
медекспертної справи позивачки на експертизу до Українського державного НДІ
медико соціальних проблем інвалідності та не ознайомив відповідача з новими
позовними вимогами ОСОБА_1.

Просить
скасувати рішення суду та відмовити в позові повністю.

Вислухавши
пояснення сторін,  перевіривши матеріали
справи,  межі та доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково: рішення суду підлягає скасуванню частково з ухваленням нового рішення
по трьох позовних вимогах на підставі п. 4
ч.1  ст.  309 ЦПК України у зв'язку з порушенням норм
матеріального права.

З
матеріалів справи вбачається,  що
рішенням МСЕК від 2.02.2005 р. ОСОБА_1.
встановлено 65% втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням з 9.12.2004 p. ( дата
встановлення профзахворювання безтерміново (ас.  4).

Приймаючи
рішення про зміну дати встановлення втрати 65% професійної працездатності на 2 лютого 2005 p. ( день закриття
листка непрацездатності по туберкульозу та день прийняття рішення МСЕК) суд
першої інстанції виходив з того,  що МСЕК
помилково встановив дату 9.12.2004р.,
оскільки з 9.12.2004р. по 2.02.2005р. позивачка перебувала на листку
непрацездатності у зв'язку з захворюванням туберкульозом,  одержувала відповідну допомогу по соціальному
страхуванню,  а положення ч.1  ст.  40 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування..." стосується
виключно компетенції фонду,  а не МСЕК.

Проте до
такого висновку суд прийшов внаслідок неправильного застосування норм
матеріального права,  що призвело до
порушення прав позивачки.

Відповідно
до положень ч.1  ст.  40 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань,  які спричинили
втрату працездатності" страхові виплати проводяться Фондом потерпілому з
дати встановлення професійного захворювання.

Згідно
п. 10 Порядку
організації та проведення медико -
соціальної експертизи втрати працездатності,  затвердженого постановою KM
України від 4.04.1994р. №221,  інвалідність внаслідок професійного захворювання
встановлюється відповідно до висновку спеціалізованого медичного закладу.

З
матеріалів справи вбачається,  що
професійне захворювання по туберкульозу легень було встановлено ОСОБА_1.  у профпатологічному відділенні Львівської
обласної клінічної лікарні саме 9 грудня 2004 року ( протокол ЛКК № 76 -7/112
від 9.12.2004 року),  тому рішенням МСЕК
від 2.02.2005 року про встановлення 65% втрати професійної працездатності по
професійному захворюванню правомірно визначена дата  9.12.2004
p.,   що  повністю відповідає  вимогам
ст.  40 Закону та

забезпечує   права
ОСОБА_1.    на  одержання
страхових  виплат  саме  з
дня встановлення професійного захворювання.

Виплати,  що проводились ОСОБА_1.  по тимчасовій втраті працездатності не
впливають на визначення дати інвалідності 2
-ї групи по профзахворюванню.

Відділення
виконавчої дирекції фонду в м.  Львові
постановою від 25.02.2005
року,  прийнятою ще до ухвалення
судового рішення,  проводить виплату
ОСОБА_1.  страхових виплат у зв'язку з
професійним захворюванням саме з 9.12.2004
р. (а.с.  20).

Колегія
суддів вважає,  що вимоги ОСОБА_1.  про зміну дати 9.12.2004р. на 27.01.2005 року - дати надходження
документів на.МСЕК по визначенню втрати працездатності внаслідок професійного
захворювання не підлягають задоволенню,
а положення п.3О постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1992р. №83,
якою затверджено Положення про медико - соціальну експертизу,  у даному випадку не можуть
застосовуватись,  оскільки Законом,  який має вищу юридичну силу,  щодо профзахворювання встановлено
виключення,  а саме - дата
встановлення профзахворювання,  а не дата
надходження документів до МСЕК. У зв'язку з наведеним рішення суду про
задоволення позовних вимог щодо зміни дати рішення МСЕК від 2 лютого 2005 року
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у цій частині
позовних вимог.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
в частині зміни дати зарахування обласною МСЕК 15% втрати працездатності
по нещасному випадку на виробництві від 30.12.2002 р. з 26 лютого 2005 р. на 15
грудня 2004 р. суд виходив з того,  що
саме 15 грудня 2004 р. надано останню виписку з неврологічного відділення ЛОКЛ
про наявність у позивачки ознак інвалідності другої групи по захворюванню
хребта.

Проте
рішення суду в цій частині суперечить вимогам закону,  а саме ч.1
ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань,  які спричинили втрату
працездатності",   ст. 3О Положення
про МСЕК,  п.7 „Порядку організації та
проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності (затв. постановою
KM України від 19.04.1994
р. № 221) про
те,  що датою встановлення інвалідності
внаслідок нещасного випадку на виробництві вважається день надходження до МСЕК
документів,  необхідних для огляду
хворого.

26.02.2005 - 06.04.2005 р.
ОСОБА_1.  оглядалась обласною МСЕК №
З,  якою було визначено 15% втрати
професійної працездатності по наслідках трудового каліцтва від 30.12.2002 р.
згідно акту по формі Н-1 від 03.01.2003 р. із зарахуванням з 26.02.2005 p.,  тобто з дня визначення стійкої втрати
працездатності - дня надіслання документів на МСЕК.

При
таких обставинах рішення суду у цій частині про задоволення позовних вимог
підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у цій частині позовних
вимог.

Колегія
суддів вважає,  що не можна погодитись з
рішенням суду в частині надання ОСОБА_1.
права вибору основного діагнозу -
остеохондрозу хребта змішаного (побутово-травматичного) генезу у зв'язку з
встановленням сукупного проценту втрати професійної працездатності по
професійному захворюванню туберкульозом та нещасного випадку на виробництві,  оскільки і в цій частині рішення суду ухвалено
з порушенням норм матеріального права.

Зокрема,  при вирішенні цієї вимоги ОСОБА_1.  суд послався на ч.19  ст. 34 Закону України „ Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань,
які спричинили втрату працездатності",  яка регулює право вибору застрахованим видів
допомоги і не регулює право вибору діагнозу потерпілим.

Пункт 2.1 Інструкції про
встановлення групи інвалідності" (затв. наказом Міністерства охорони
здоров'я України № 183 від 07.04.2004 р.),  на який послався суд,  також у даному випадку не підлягає
застосуванню,  оскільки передбачає право
вибору хворим причин інвалідності лише при підвищенні групи інвалідності
внаслідок професійного захворювання,
трудового каліцтва,  захворювань
та травм,  пов'язаних з аварією на
ЧАЕС,  з бойовими діями у період Великої
Вітчизняної війни,  в разі виникнення
більш важкого загального захворювання.

В даному
випадку у ОСОБА_1.  встановлено лише 15% втрати
працездатності по трудовому каліцтву і вона не визнана інвалідом по даному виду
патології,  2-га група інвалідності і 65% втрати,  професійної працездатності встановлено
ОСОБА_1.  від професійного
захворювання,  тому згідно діючого
законодавства позивачці ОСОБА_1.
категорія інвалідності „профзахворювання" не може бути змінена на
„трудове каліцтво".

У
зв'язку з наведеним рішення суду і в цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Оскільки
з врахуванням положень п.21 Порядку організації та проведення медико - соціальної
експертизи втрати працездатності (затв. постановою КМУ від 4.04.04 р. № 221) апелянт в
судовому засіданні апеляційного суду погодився розробити для ОСОБА_1.  індивідуальну програму реабілітації у зв'язку
з втратою нею 15% професійної працездатності по трудовому каліцтву та не
підтримав апеляційну скаргу на цю частину рішення,  рішення суду про задоволення зазначених
позовних вимог слід залишити в силі.

Керуючись п.2
ч.1  ст. 307,  п.4 ч.1
ст. 309,   ст. 316 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи задовольнити
частково.

Рішення
Галицького районного суду м.  Львова від 12 грудня 2006 р. частково
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_1 до Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи про
виправлення помилок у рішенні МСЕК від 2.02.2005
р. та зміну дати встановлення інвалідності 2-ї гр. по профзахворюванню,
у рішенні МСЕК від 26.02.2005
р. про зміну дати встановлення втрати 15%
професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва,  надання права вибору діагнозу відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  може бути оскаржено в касаційному порядку
протягом 2-х місяців
до Верховного Суду України.