АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22-2793/07                                                                    Головуючий
у 1-й інстанції: Матяш О.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2007 року                                                     м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого
судді      Бондаря М. С.

суддів                               Гончара О.С. ,  Ломейко В.О.

при секретарі                  Вертелецькій
І.В.                                                                         розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 08 червня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення
факту родинних відносин та факту прийняття спадщини про визнання права
власності на 1/4 частину жилого будинку в порядку спадкування за законом,  -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому
2007  року ОСОБА_1 звернулась  в суд з позовом до ОСОБА_2  про g встановлення
факту родинних відносин з спадкодавцем ОСОБА_3.,  факту прийняття позивачем спадщини у вигляді
частини будинку АДРЕСА_1,  та визнання
права власності на 1/4 частину вказаного будинку в порядку спадкування за
законом.

Зазначала,  що вона є донькою померлої в 1995 році
ОСОБА_3,  яка в 1976 році перебуваючи в
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 придбала жилий будинок АДРЕСА_1. Право власності
на будинок було зареєстроване на відповідача. На день смерті ОСОБА_3 позивач
проживала в спірному будинку,  тим самим
фактично прийнявши спадщину. Крім неї спадкоємцем після смерті матері був
тільки її чоловік ОСОБА_2 (відповідач по справі). Тому позивач просила визнати
за нею право власності на 1/4
частину спірного будинку.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 08 червня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права,  неповне з'ясування обставин справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  невідповідність висновків суду обставинам
справи,  просить рішення суду першої
інстанції скасувати,  направивши справу
на новий судовий розгляд.

Дослідивши
в засіданні апеляційного суду обставини справи в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно
п.1 ч.1  ст. 307,   ст.
308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції,  апеляційний суд
має право постановити' ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення
рішення без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів
справи вбачається,  що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про неможливість задоволення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності в порядку спадкування на
'Л частку будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок станом на 13 лютого 2007 року був
зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 03 жовтня 1966 р. (а.с.
23)

13
лютого 2007 року ОСОБА_2 подарував зазначений будинок ОСОБА_4,  на підставі договору дарування посвідченого
приватним нотаріусом.  ОСОБА_4
зареєструвала своє право власності в ОП Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації (а.с.  23,  26). ./

Отже на
день постановления рішення
судом першої інстанції ОСОБА_2 не був власником спірного будинку. Договір
дарування позивачем не оспорювався. До ОСОБА_4,
яка є власником спірного жилого будинку,
ОСОБА_1 не позивалась.

Відповідно
до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні
справи не,  інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  поданим
відповідно до ЦПК України,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Отже суд першої інстанції обгрунтовано ухвалив своє рішення виключно
виходячи з вимог,  заявлених позивачем
щодо відповідача,  до якого заявлено
позовні вимоги.

Разом з
тим,  відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції неправильно зазначив підстави для такої відмови.

Встановлено,  що позивач на день смерті ОСОБА_3 проживав
разом з нею в одному будинку АДРЕСА_1. Даний будинок відповідач і спадкодавець
придбали під час шлюбу,  він був їхньою
спільною сумісною власністю. Позивач є донькою спадкодавця,  т.т. спадкоємцем першої черги. Отже позивач у
відповідності до  ст.  549 ЦК
України (1963 p.,  який діяв на час відкриття спадщини) прийняв спадщину
шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - частиною
спірного будинку зокрема. Дані обставини справи сторонами не заперечувались і
визнавались повністю. З ними погодився і суд.

Однак
суд першої інстанції підставою для відмови задоволення позову зазначив
нотаріально посвідчену відмову позивача в квітні 1998 року від спадщини у
вигляді 10 акцій ВАТ "Мотор Січ" та автомобілю ЗАЗ 968МГ,  що належали спадкодавцеві на день її смерті.

Разом з
тим,  суд першої інстанції не прийняв до
уваги,  що згідно  ст.
553 ЦК України спадкоємець вправі відмовитись від спадщини на протязі 6
місяців від дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже відмова від спадщини могла мати місце лише до 28
травня 1996 року. А так звана відмова,
на яку посилається-суд,  мала
місце аж 22 квітня 1998 року. Отже на переконання судової колегії така відмова
від спадщини суперечить вимогам закону,
а тому не може прийматись до уваги,
мати правове значення.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
такими,  що заслуговують на увагу,  але не спростовують висновків суду першої
інстанції,  а лише можуть бути підставою для
зміни мотивів,  з яких суд дійшов
висновку для відмови в задоволенні позову.

Отже
судова колегія не вбачає передбачених законом підстав і для скасування рішення
суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст.  307,  314,
315,  317 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 ВІДХИЛИТИ.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 08 червня 2007 по справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.