Справа № 2-2789/ 2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський районний суд Автономної Республіки
Крим у складі:

головуючого - судді
Проскурні С.М.,

при секретарі -
Мойсеєнко М.В.,

за участю представника відповідача
- Трачук Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Дружба народів”
про визнання правочину з купівлі-продажу гаражу
дійсним та визнання права власності на гараж з підвалом та земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1.
29.11.07р. звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Дружба народів” (далі СТОВ „Дружба народів”) про
визнання правочину з купівлі-продажу гаражу АДРЕСА_1 дійсним та визнання права
власності на зазначений гараж з підвалом та земельну ділянку, мотивуючи вимоги тим, що у лютому 1995 року він придбав у
агрофірмі-ордена Леніна колгоспі „Дружба народів” гараж, за який сплатив
запропоновану продавцем суму його вартості 8000000 крб., що підтверджується
квитанцією від 20.02.1995р. Рішенням Петрівської сільської ради від
05.12.1997р. йому було передано безкоштовно на праві власності земельну ділянку
під гараж. При зверненні до Джанкойського міжміського бюро реєстрації та інвентаризації
йому було відмовлено у реєстрації гаражу через відсутність у нього свідоцтва
про право власності.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,
пояснивши, що у 1995 році він придбав у агрофірмі-ордена Леніна колгоспі
„Дружба народів” гараж з підвалом АДРЕСА_1. У 1997 році за рішенням Петрівської
сільської ради йому було передано безкоштовно земельну ділянку площею 32 кв.м.
під індивідуальний гараж під номером 144. За гараж він оплатив продавцю всю
запропоновану суму вартості, про що видано квитанцію. На даний час Джанкойське
МБРТІ не реєструє гараж через відсутність у нього свідоцтва про право
власності, яке він не може отримати через відсутність нотаріально посвідченого
договору з купівлі-продажу гаражу. Просив визнати правочин з купівлі-продажу
гаражу під номером АДРЕСА_1 від 20.02.1995 року, укладений між ним та
агрофірмою-ордена Леніна колгоспом „Дружба народів” дійсним та визнання права
власності на зазначений гараж з  підвалом
та земельну ділянку, на якій він розташований.

Представник
відповідача СТОВ „Дружба народів” Трачук Т.Л., діюча на підставі довіреності,
позовні вимоги ОСОБА_1. визнала частково, не заперечувала щодо визнання
правочину з купівлі-продажу гаражу під номером АДРЕСА_1 від 20.02.1995 року
дійсним та визнання за позивачем права власності на зазначений гараж з
підвалом. З вимогами позивача про визнання за ним права власності на земельну
ділянку не згодні, оскільки відповідач не є ні розпорядником, ні власником
землі. Позивач не має державного акту на право на земельну частку. В цій
частині позовних вимог просили відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 10, 11
ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи і розглядає
цивільні справи
в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що між позивачем та агрофірмою-ордена
Леніна колгоспом „Дружба народів” 20.02.1995 року було укладено угоду з
купівлі-продажу гаражу АДРЕСА_1, за який позивачем сплачена сума його вартості
8000000 крб., що підтверджується квитанцією прибуткового ордеру № 1322 від
20.02.1995 року (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради
№ 186 від 05.12.1997р. ОСОБА_1. було передано безкоштовно на праві власності
земельну ділянку площею 32 кв.м. під індивідуальний гараж АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом з протоколу Петрівської сільської ради (а.с.10).

Технічний паспорт на гараж видано 15.10.2007 року
(а.с.6-9).

Відповідно
до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена законом.

Аналогічне
положення закону закріплено в статті 128 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року,
яке було дійсним під час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦПК України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно
за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності в набувача виникає з моменту такої реєстрації (ст.334
ч.4 ЦК України).

На підставі наданих та оцінених у сукупності доказів, суд дійшов висновку, що істотні умови правочину
сторонами цілком виконані, нерухоме майно передано, а  позивачем прийнято гараж з підвалом і
повністю сплачено запропоновану продавцем суму його вартості. Правочин в
нотаріальному порядку посвідчено не було. На даний час друга сторона правочину
реорганізована, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. З
урахуванням наведеного суд вважає за можливе визнати правочин від 20.02.1995р.
з купівлі-продажу гаражу АДРЕСА_1 дійсним та визнати за позивачем ОСОБА_1.
право власності на зазначене нерухоме майно.

Позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельну
ділянку задоволенню не підлягають.

Відповідно
до положень ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право
власності земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Згідно
з положеннями ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом.

Державного
акту на право власності на земельну ділянку у ОСОБА_1. немає, що підтверджено
самим позивачем в судовому засіданні. Рішення виконавчого комітету Петрівської
сільської ради № 186 від 05.12.1997р. про передачу земельної ділянки у
власність позивача не може бути підставою для визнання права власності на
земельну ділянку, на якій розташовано гараж під номером 144 в с. Петрівка.

На підставі викладеного, керуючись статтями 128 ч. 1 ЦК України в редакції 1963 року, 220
ч.2, 328, 334, 392 ЦК України, 125, 126 Земельного кодексу України, 10, 11, 60,
88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати правочин з купівлі-продажу гаражу з підвалом
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1. та агрофірмою-ордена Леніна колгоспом „Дружба
народів” 20.02.1995 року, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на гараж АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду АР Крим через Красногвардійський районний суд шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя