Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-1778/07                                      Головуючий у 1 інстанції: Яма
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2007 року                                                                                 м.  Запоріжжя

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької
області в складі:

головуючого
-                                          Приймака В.М. ,

суддів -                                                     Подліянової
Г.С, Осоцького І.І.,

при
секретарі -                                         Батарейній
О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду
м.  Запоріжжя від "16" березня
2007 року по справі за позовом КП «ВРЕЖО-8» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення та зустрічним
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до Запорізької міської ради,  КП «ВРЕЖО-8» про визнання права користування
жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

12.01.2007р.
до суду звернулося «ВРЕЖО №8»
зі вказаним позовом,  уточненим
28.02.2007р.,  в якому просило виселити
ОСОБА_2, ОСОБА_1,  ОСОБА_3 3 АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення,  посилаючись на  ст.
116 ЖК України,  оскільки
відповідачки самовільно,  без будь-яких
законних підстав займають спірну квартиру.

ОСОБА_2,  ОСОБА_1,
ОСОБА_3 позов не
визнали та 05.02.2007р. звернулися до суду із зустрічним позовом до Запорізької
міської ради,  КП «ВРЕЖО-8»,  в якому зазначали,  що зайняли спірну квартиру,  тому що перебувають у черзі як такі,  що потребують поліпшення житлових умов,  квартиру фактично зайняли за згодою
попереднього мешканця,  і раніше жодних
претензій щодо користування квартирою житлові організації до них не мали.
Посилаючись на норми  ст. 64 ЖК
України,  просили суд визнати за ними
право користування спірною квартирою.

Рішенням
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від "16" березня 2007 року позов
задоволено.

2

Зобов'язано
виселити ОСОБА_2, ОСОБА_1,  ОСОБА_33 АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто
з ОСОБА_2,  ОСОБА_1,  ОСОБА_4 на користь КП «ВРЕЖО№8» 2 грн. 84
коп. судового збору та 2 грн.50коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ з кожної.

У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі на це рішення суду ОСОБА_2,
ОСОБА_1,  ОСОБА_3 просять рішення
суду скасувати,  як незаконне та
необгрунтоване,  ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення,  яким їх
позовні вимоги задовольнити,  а позов КП
«ВРЕЖО№8» залишити без задоволення.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення осіб,  які брали участь
у розгляді справи,  вивчивши матеріали
справи,  доводи скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно
п.1 ч.1  ст.  307
ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно
до  ст. . 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно
до вимог  ст. . 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

З
матеріалів справи вбачається,  що спірну
квартиру АДРЕСА_1 займали
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 на підставі ордеру від
17.02.1998 року,  виданого ВАТ
Металургійний комбінат „ Запоріжсталь".

Рішенням
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від 11 серпня 2006 року вони
визнанні такими,  що втратили право
користування спірним жилим приміщенням (а.с.
5).

У
відповідності до ч. 1  ст.  58 ЖК України
єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду є ордер,
виданий виконавчим комітетом відповідної ради.

Згідно
до ч.3  ст.  116
ЖК України осіб,  які самоправно
зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Ордер на
вселення до спірної квартири відповідачам не надавався,  що не заперечували відповідачі.

Відповідачі
не надали суду доказів на підтвердження того,
що вони вселилися в спірну квартиру із дозволу ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
проживали з ними як члени сім'ї,
вели спільне господарство,  тому
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,  що вони не набули право на користування жилим
приміщенням у відповідності до    ст. . 64 ЖК України.

Суд
правильно встановив правовідносини,  які
склалися між учасниками справи,  дав їм
належну правову оцінку,  а також дослідив
надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального і процесуального права та прийняв рішення,  яким спір знайшов своє належне вирішення.

Таким
чином,  судова колегія приходить до
переконання,  що доводи апеляційної
скарги є такими,  що не спростовують
висновків суду першої інстанції,  а лише
відображають

3

позицію відповідачів,
висловлену ними в апеляційній скарзі,
і яку вони вважають такою,  що є
єдиною вірною та єдиною можливою.

З огляду
на викладене,  рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування судова
колегія не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  308,  313,
314, 315,  317 ЦПК
України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від "16" березня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.