АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С.,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,
-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 доОСОБА_3,  3-я особа: Печерська районна державна
адміністрація м. Києва про поділ будинку в натурі та встановлення порядку
користування земельною ділянкою,  за
зустрічним позовомОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на
спадщину,  договору дарування та визнання
права власності на частину будинку,  за
касаційною скаргоюОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 лютого
2005р.,

встановила:

У
вересні 1997р. ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про
поділ в натурі будинкуАДРЕСА_1та про встановлення порядку користування
земельною ділянкою площею 596 кв.
м. за вказаною адресою.

Посилались
на те,  що згідно із свідоцтвом про право
на спадщину від 10 грудня 1996р. вони та відповідачка є спадкоємцями померлого
батька і успадкували у рівних частинах будинок за вказаною адресою. Оскільки
при користуванні   будинком  та
земельною   ділянкою   між
ними      виникають

Справа  №33-ц - 246кс/ 2007р.                                           Категорія ЦП 19

Головуючий у
першій інстанції Горбань Н.І.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

непорозуміння,  просили провести поділ будинку,  виділивши їм 2/3 частини будинку,  а відповідачці 1/3 частину,  у такому ж співвідношення просили встановити
порядок користування земельною ділянкою.

ОСОБА_3
звернулась із зустрічним позовом,  у
якому просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину,  видане 10 грудня 1996р.,  а також договір дарування від 20 січня
1998р.,  за яким ОСОБА_2. подарував
ОСОБА_1. 1/3 частину спірного будинку,
також просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку та
встановити порядок користування ним у разі відсутності технічної можливості
поділу будинку.

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2002р. ОСОБА_1. у
задоволенні позову було відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.
Визнано частково недійсним в 1/4 його частині свідоцтво про право на спадщину
за законом від 10.12.1996р.,  посвідчене
нотаріусом 6-ї Київської державної нотаріальної контори. Визнано частково
недійсним в 1/12 частині договір дарування 1/3 частини будинку від 20.01.1998р.
Визнано за ОСОБА_3. право власності на 1/2 частину вказаного будинку,  визнано за ОСОБА_1. право власності на 1/2
частину будинку.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2003р. апеляційні скарги позивачів
були задоволені частково,  рішення
Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2002р. скасовано на новий
судовий розгляд.

Ухвалою
судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 9 грудня 2004р.
касаційна скарга позивачів задоволена частково,
ухвала апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2003р. скасована,  справа направлена на новий розгляд в суд
апеляційної інстанції.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 7 лютого 2005р. апеляційна скарга позивачів
задоволена частково,  рішення
Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2002р. скасоване. В
задоволенні вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1.,  ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
договору дарування та про визнання права власності на частину будинку
відмовлено. В частині відмови у задоволенні основного позову ОСОБА_1.,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ будинку в натурі
та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічних вимог в
частині встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою справу
направлено на новий розгляд у той же суд в іншому складі.

У касаційній
скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду від 7 лютого 2005р.
в частині відмови їй у задоволенні зустрічного позову і залишити в силі рішення
в цій частині Дніпровського районного суду від 26 грудня 2002р. Посилається на
те,  що рішення апеляційного суду в
оскаржуваній частині є неправильним внаслідок неналежного дослідження доказів
та їх неправильної оцінки.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргуОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 7 лютого 2005р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.