АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем   України

11
червня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Львівської області в складі:

Головуючого -
Каблака П.І. Суддів-Мойсюка М. І.,  Мікуш
Ю.Р. При секретарі -Дунчюс С. В.

За участю
ОСОБА_1. і представника ОСОБА_3.,
представника відповідача ОСОБА_4.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 16
січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  -

установила:

У липні
2006 року ОСОБА_1звернувся з позовом до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  повернення майна.

Зазначав,  що 04.07.2005 року з вини відповідача скоєна
дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП),  в результаті чого пошкоджено його автомобіль ВАЗ
21013,  р.н. НОМЕР_1,  матеріальна шкода становить 10894,  80 грн.,
окрім того зазнав моральних страждань,
які визначив у 25 000 грн.

У
зв"язку з ДТП ОСОБА_2.
зобов'язався добровільно провести ремонт автомобіля,  разом з тим дій щодо цього не вживає,  що порушує його права,  а тому посилаючись на ці обставини просив про
задоволення позову та стягнення шкоди та зобов'язати повернути автомобіль і
реєстраційне посвідчення.

Рішенням
Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2007 року позов
задоволено частково,  постановлено
стягнути з відповідача у користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1200
грн.,  256 грн. судових витрат,  у решті вимог відмовлено.

№22-1043

В  апеляційній  скарзі
ОСОБА_1просить  рішення  суду
першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог повністю посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним
обставинам справи та невірне застосування норм матеріального і процесуального
права- (а.с. 61-63).

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
апеляційного розгляду,  перевіривши
матеріали справи і доводи скарги,
колегія суддів,  у межах їх
доводів,  дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи
у позові про стягнення матеріальної і частково стягуючи моральну шкоди районний
суд виходив з встановленого факту заподіяння відповідачем апелянту шкоди,  разом з тим визнав неможливим встановити
розмір майнової,  у зв"язку з чим
відмовив у стягненні такої ,  а моральну
стягнув у розмірі 1200 грн. без наведення відповідних мотивів.

Проте до
такого висновку суд дійшов без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Як видно
з матеріалів справи і визнається сторонами,
що 04.07.2005 р.
в районі автодороги Львів-Краковець
Львівської області,  з вини відповідача
ОСОБА_2. скоєна дорожньо-транспортна пригода,
в результаті якої пошкоджений автомобіль апелянта ВАЗ 21013,  р.н. НОМЕР_1-(а.с. 6, 12,  15,
16-21).

У
відповідності з ч.2  ст. 1187 ЦК України
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди,
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим
об"єктом,  використання,  зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Загальні
підстави відповідальності за завдану майнову шкоду і підстави відповідальності
за завдану моральну шкоду визначені статтями 1166,  1167 ЦК
України.

Як видно
з протоколу огляду і перевірки технічного стану транспорту (автомобіля ВАЗ 2113
р.н. НОМЕР_1),  рахунку фактури №0975 від
27.06.2006 p.,  показань свідка ОСОБА_5.,
автомобіль апелянта зазнав ряд пошкоджень ( загальний перелік таких і
розмір зазначений в наведених доказах),
а відтак потребував відновлення,
розмір на таке,  з урахуванням
робіт,  становить 10 157 гривень (4 157
грн. витрати на матеріали ; 6 000 грн. проведення робіт-а.с. 23,  75). Ці докази між собою є у причинному
зв"язку,  а відтак є належними у
підтвердження позовних вимог - (а.с.
18-20, 23, 45-46,  75).

Колегія
суддів не бере до уваги доводи відповідача і районного суду щодо неможливості
встановлення розміру майнової шкоди,
оскільки у відповідності з статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані,  на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,  що
обґрунтовують вимоги і заперечення сторін,
та інших обставин,  які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані
встановлюються на підставі пояснень сторін,
третіх осіб,  їхніх
представників,  допитаних як свідків,  показань свідків,  письмових доказів,  речових доказів,  зокрема звуко-і відеозаписів,  висновків експертів.

Згідно
ч.1  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Не
підлягають задоволенню доводи представника відповідача і про те,  що при
визначенні  вартості  відшкодування
матеріальної шкоди  повинна
враховуватись

зношеність пошкодженого майна ,  оскільки виходячи зі змісту статті 1166 ЦК України,  роз'яснень абз. 4 п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 p.,  зі змінами,  „Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" якщо для відновлення попереднього стану речі,  що мала певну зношеність (наприклад
автомобіля),  були використані нові
вузли,  деталі ,  комплектуючі частини іншої модифікації,  що випускаються взамін знятих з виробництва
однорідних виробів,  особа відповідальна
за шкоду,  не вправі вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин.

За таких
обставин судом встановлено,  що з вини
відповідача апелянту заподіяна майнова шкода,
розмір якої,  з урахуванням
відновлювального ремонту,  становить 10
157 гривень,  які і підлягають стягненню.

Щодо
відшкодування моральної шкоди,  то колегія
суддів виходить з вимог статтей 23,  1167
ЦК України ,  враховує ступінь моральних і душевних
страждань у зв"язку із ДТП
,  пошкодження майна та його
тривалістю відновлення,  докладання
зусиль на відшкодування шкоди,  зміною
способу життя та визначає таке відшкодування у розмірі 3000 гривень,  що відповідатиме розумності і справедливості.

У
частині позову про повернення автомобіля і його реєстраційного
посвідчення,  то такі вимоги не
підлягають задоволенню,  оскільки
зазначене майно не перебуває у віданні відповідача,  останній жодних зобов'язань з цього приводу
не брав,  а відтак правових підстав для
задоволення таких вимог немає.

Враховуючи
наведене рішення суду першої інстанції,
у частині стягнення шкоди,
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення
позову,  в решті рішення залишити без
зміни,  а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.2,  309 ч.1 п. 3-4,  314 ч.2,
316 ЦПК України колегія суддів , -

вирішила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2007 року,  у частині відмови у стягненні майнової і
часткове стягнення моральної шкоди,
скасувати та ухвали нове рішення яким позов ОСОБА_1задовольнити
частково,  стягнути з ОСОБА_2у користь
ОСОБА_1на відшкодування майнової шкоди 10 157 гривень (десять тисяч сто
п"ядесят сім),  моральної 3000
гривень (три тисячі).

У решті
рішення районного суду залишити без зміни ,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може
бути оскаржене у касаційному порядку протягом двох місяців з дня надрання ним
законної сили.