РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21 березня 2007 року                                                                 м.Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у
цивільних справах

Апеляційного
суду Хмельницької області

у складі: Рищука П.К.(головуючий)
Заїки В.М., Ніколової Б.Ю. при секретарі: Курдзіль М.В.

з участю : сторін
розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2006 року цивільну
справу № 22ц-325 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - відділ
громадянства і реєстрації фізичних осіб ХМВ УМВС України в Хмельницькій області
про усунення перешкод в користуванні майном та визнання особи такою, що
втратила право на житло та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідь судці, пояснення, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів

установила:

Звертаючись в
суд з позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначала, що на підставі договору дарування
вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по
АДРЕСА_1. В 1998 році відповідач, який був попереднім власником квартири,
забрав з будинку усі свої речі та перейшов проживати у інше місце, проте знятий
з реєстрації за вищезазначеною адресою він не був.

Оскільки
реєстрація ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні перешкоджає ОСОБА_2
розпоряджатися ним, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив
право на користування жилим приміщенням в будинку по АДРЕСА_1

В зустрічному
позові ОСОБА_1 просив суд вселити його у житловий будинок по АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні житлом. В обґрунтування
вказує, що весь час, як до дарування спірного будинку відповідачці, так і після
цього, він залишався проживати в спірному будинковолодінні, займав одну
кімнату, де знаходяться його речі. Проте відповідачка чинить перешкоди у

2

користуванні житлом, а саме вона змінила замки на вхідних
дверях, не пускає в будинок та не дає від нього ключі.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2006 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третьої особи відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб ХМВ УМВС
України в Хмельницькій області задоволено.

ОСОБА_1 визнано
таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не згідний, просить його скасувати та
постановити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити, а його позов
задоволити повністю.

Зазначається, що
при винесенні рішення судом застосовано норми, які не поширюються на дані
правовідносини, а саме ст.ст. 71, 72 ЖК України. Не взято до уваги, що в
судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні
будинком. Також не взято до уваги покази ОСОБА_3, який вказав, що в спірному
будинку знаходяться особисті речі ОСОБА_1 та те, що він проживав у цьому
будинку до кінця 2005 p., а також пояснення ОСОБА_2, яка теж це підтвердила.
Крім того, судом були критично оцінені покази свідків, допитаних за клопотанням
ОСОБА_1

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній
мотивів.

ОСОБА_2
апеляційну скаргу не визнала, просить рішення суду залишити без змін.

Суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних обставин.

Судом
встановлено, що 23 грудня 1997 року ОСОБА_1 подарував своїй дочці ОСОБА_2
будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У цьому будинку ОСОБА_1
зареєстрований, за ним залишена одна із кімнат, в якій зберігаються належні
йому речі. В 1998 році ОСОБА_1 розлучився з ОСОБА_4, а в 1999 р. він знову
одружився та створив нову сім'ю, але новий шлюб теж розірвано.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права.

Приймаючи
рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 втратив
право користування спірним будинком, оскільки більше шести місяців не проживає
в ньому.

Такий висновок
суду є помилковим, оскільки не грунтується на доказах, які знаходяться у
справі.

3

Як вбачається із
матеріалів справи, ОСОБА_1, на праві приватної власності, належав житловий
будинок, розташований по АДРЕСА_1. 23.12.1997 року він подарував його своїй
дочці, ОСОБА_2, оскільки вона на той час вже створила свою сім ю, а сам
залишився проживати в одній із кімнат будинку, в якій зберігаються його речі та
сейф зі зброєю. В 1998 році він розлучився із ОСОБА_4 і в 1999 році уклав шлюб
з іншою жінкою, але і цей шлюб розірвав. В березні 2006 року дочка ОСОБА_2 не
впустила його додому, поміняла замки на дверях будинку і перешкоджає проживати
в ньому. Дані обставини підтверджуються поясненнями свідків та іншими доказами.
З цього приводу він звертався в міліцію, якою проводилась відповідна перевірка.
З 13.01.2006 року по 10.02.2006 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному
лікуванні, а після цього тимчасово проживав у своєї сестри ОСОБА_5 В березні
2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом про визнання його таким, що
втратив право користування житловим приміщення, а він заявив зустрічний позов
про вселення та усунення перешкод у користування житловим приміщенням.

Колегія суддів
критично оцінює покази свідків, які пояснили, що ОСОБА_1 не проживає в будинку
більше шести місяців, оскільки вони є родичами ОСОБА_2 та акт, складений
21.03.2006 року, оскільки він не є належним доказом тривалого непроживання його
в будинку, а свідчить лише про його відсутність у ньому на час проведення
перевірки. Разом із тим, колегія судів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1
не втратив права користування житловим будинком, оскільки він не проживав у
ньому більше шести місяців із поважних причин. Крім цього, він є людиною
похилого віку, інвалідом 2 групи, іншого постійного місця проживання у нього
немає.

Приймаючи до
уваги викладене, колегія суддів рахує, що за таких обставин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 317, 319, 218 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 грудня 2006 року скасувати
та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Вселити ОСОБА_1
в будинок АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод в
користуванні будинком.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути

оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

дня набрання ним законної сили.

Головуючий у І інстанції - Вавринчук О.М.                                                 Справа № 22 - 325

Доповідач -
Рищук П.К.        Категорія : 30