Справа
№ 22ц - 1034/07
Головуючий у 1 інстанції - Підгорний І.І.
Доповідач - Свистун О.В.
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

2007 р.
грудня 26
місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Подолюка В.А., Свистун О.В.,

при секретарі Масляній С.В.,

з участю  відповідача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
прокурора Ківерцівського району в інтересах Дубищенської сільської ради до
ОСОБА_1 про стягнення шкоди  за
апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1
на рішення Ківерцівського районного суду від 10 жовтня  2007 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор Ківерцівського району в інтересах Дубищенської сільської ради
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди покликаючись на те,
що вона працювала сільським головою Дубищенської сільської ради і в порушення
вимог п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року «Про
упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»  9 березня 2006 року одноособово прийняла
розпорядження №1 та отримала матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну
допомогу для вирішення соціально-побутових питань на суму 5110 грн.

Крім того, 02 січня 2006 року одноособово прийняла розпорядження №1-п і
отримала премію в розмірі 1370 грн. Всього ОСОБА_1 отримала 6480 грн., чим
завдала шкоду Дубищенській сільській раді. А тому просить стягнути всю суму завданої
шкоди в користь сільської ради.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 01 жовтня 2007 року позов
задовольнено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Дубищенської сільської ради 6480 грн. шкоди, а
в дохід держави 51 грн. судових витрат та 30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує на незаконність рішення суду
із-за порушення норм матеріального і процесуального права, неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи та просить його скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що суд не взяв до уваги те, що
обидва розпорядження на даний час ніким не скасовані. Що вони були прийняті у
відповідності із законом і мали бути затверджені на найближчій сесії.

Вважає, що була державним службовцем і мала право на отримання матеріальної
допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також на
премію.

Заперечуючи апеляційну скаргу прокурор Ківерцівського району просить
відхилити її, а рішення суду залишити без змін, оскільки ухвалене з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядження голови сільської ради
ОСОБА_1 не розглядались на сесії ради та не були затверджені, відповідно вся
незаконно отримана сума підлягає стягненню із відповідача.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних
підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на посаді
сільського голови Дубищенської сільської ради та 7 квітня 2006 року була
звільнена в зв'язку з перевиборами до місцевих рад.

Згідно з розпорядженням №1-п від 02 січня 2006 року про виплату премії
протягом першого кварталу 2006 року та розпорядження №1 від 09 березня 2006
року про нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення і
матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які одноособово
прийняла ОСОБА_1, остання отримала 6480 грн. 41 коп., з яких були утримані
обов'язкові платежі на суму 1198 грн. 48 коп. Видано їй було 5281 грн. 93 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із вимог ст.1166
ЦК України, а саме, що отримані суми підлягають стягненню із відповідача як
незаконно отримані.

Однак, з таким висновком суду погодитись
не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала сільським головою
Дубищенської сільської ради. Отже, перебувала у трудових правовідносинах із
позивачем по справі.

Із матеріалів справи вбачається, що в порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відсутній склад злочинів в її діях.

З висновків проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що
прийняті ОСОБА_1 розпорядження №1-п від 02 січня 2006 року та №1 від 09 березня
2006 року не розглядались на сесії ради та по них не приймались рішення
відповідною радою.

Таким чином, були порушені вимоги п.6 постанови Кабінету Міністрів України
від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів» та п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999
року «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів
виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів
прокуратури, судів та інших органів» щодо порядку надання премій та
матеріальних допомог.

Отже, судом встановлено, що сільський голова мав право на отримання премії,
матеріальних допомог на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових
питань, однак було порушено порядок їх надання та отримання.

Колегія суддів приходить до висновку, що сільським головою під час
виконання трудових обов'язків було завдано шкоди сільській раді.

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно із ст.133 п.2 КЗпП України - обмежену матеріальну відповідальність
несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники - у розмірі
заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку,
якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими
виплатами.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна нести відповідальність в розмірі середнього
місячного заробітку за завдану шкоду Дубищенській сільській раді зайвими
грошовими виплатами.

Судом встановлено, що середньо-місячний заробіток ОСОБА_1 перед звільненням
становив 2555 грн., а тому заподіяну шкоду слід стягнути саме в розмірі 2555
грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід
стягнути судові витрати.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що із-за порушення норм
матеріального права рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити
нове рішення, задоволивши позовні вимоги частково.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316, 317, 218, 88
ЦПК України, на підставі ст.ст.130, 133 КЗпП України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду від 10 жовтня 2007 року в даній
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Дубищенської сільської ради - 2555 грн. шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави - 51 грн. судового збору, 7 грн. 50 коп.
витрат пов'язаних з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України  протягом двох місяців з дня набрання  законної сили.

Головуючий
/-/ Шевчук Л.Я.

Судді
/-//-/         Подолюк В.А., Свистун О.В.

Згідно
з оригіналом:

Суддя
апеляційного суду
О.В.Свистун

Друк.бсф.