Справа № 22ц-389                                                              Головуючий
в І інстанції Крупінська С.С.
-11                                                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

іменем
України

2 липня 2007 року.                                                                                      м.
Луцьк

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
судді - Расевича
С.І.,

суддів Осіпука
В.В., Подолюка В.А.,

при секретарі Масляній СВ.,
розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк „Західінком­банк",
товариства з обмеженою відповідальністю „Олвід-буд", ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору поруки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 3
січня 2007 року.

Особи,
які беруть участь у справі: позивач -
ОСОБА_1; представник позивача -
ОСОБА_2;

відповідач - товариство з
обмеженою відповідальністю комерційний банк „Західінком-банк" (далі - ТзОВ КБ „Західінкомбанк");
представник відповідача -
Олексюк Анатолій Леонтійович; відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю „Олвід-буд"
(далі - ТзОВ „Олвід-

буд");

представник
відповідача - Лушнікова Галина Лаврентіївна; відповідач - ОСОБА_3; представник
відповідача - ОСОБА_4. Колегія суддів

встановила:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 3 січня 2007 року в
задоволенні позову в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ух­валити
нове про задоволення позову.

Вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що її чоловіком - відповідачем
ОСОБА_3 укладався договір поруки на суму 2000000
грн., тобто укладався стосовно цінного майна, а вона відповідно до вимог ч.
3 ст. 65 СК
України своєї згоди на його укла­дення не давала.

Також не враховано, що іншого майна та грошових коштів у
ОСОБА_3, крім тих, які являються їх спільною сумісною власністю немає.

Судом першої інстанції встановлено, що зобов'язання було взято ОСОБА_3 по
забезпеченню виконання кредитного договору, укладеного 27 квітня 2004 року між ТзОВ КБ „Західінкомбанк"
та ТзОВ „Олвід-буд", і воно не тягне за собою перехід права на спільне
сумісне майно подружжя. Крім того, предметом договору поруки не є цінне майно
подружжя.

Апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст.
215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер­жання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені части­нами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 3
і 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель поручаєть­ся перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Із копії договору поруки № 2704/1 від 27 квітня 2004 року, укладеного між
ТзОВ КБ „Західінкомбанк", як кредитором, ОСОБА_3, як поручителем і ТзОВ
„Ол-від-буд", як позичальником (а.с.5) вбачається, що поручитель
зобов'язався перед кредито­ром відповідати за виконання позичальником в повному
обсязі боргових зобов'язань по­зичальника, що випливають з кредитного договору
№ 2704/04-999 від 27 квітня 2004 року і додаткових до нього договорів,
укладених між кредитором та боржником. З моменту під­писання даного договору і
до закінчення терміну його дії поручитель не має права на реалізацію, міну,
безоплатну передачу, надання в заставу (договір іпотеки) та здійснення
будь-яких інших дій з власним майном без письмової згоди кредитора.

Вказаний договір поруки не містить опису майна, яким конкретно поручився
відповідати поручитель Мельник В.Г., в зв'язку з чим безпідставними є
покликання пози­вача на укладення договору поруки стосовно цінного майна, яке є
спільним майном по­дружжя, на укладення якого необхідна була обов'язкова її
згода, як другого з подружжя.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої
інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що
підтверджуються на­лежними доказами, правильно визначено правовідносини між
сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці
правовідносини.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального
права і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської області від 3 січня 2007
року в даній справі за­лишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оска­ржена шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної си-