Справа № 22ц-3738-2007р.           Головуючий 1
інстанції Букрєй С.П.
29                                     Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П.

суддів Саніковой
О.С., Шамрило Л.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області
від 06 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення порядку користування жилим приміщенням і усунення перешкод у
користуванні 13 частиною квартири, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2007 p., яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку
користування жилим приміщенням у АДРЕСА_1 з виділом позивачу кімнати площею
16,7 кв.м і усунення перешкод у користуванні 13 частиною квартири відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і
просить справу передати на новий судовий розгляд. Посилається на те, що судом
першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення
справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Спірна
квартира належить йому, відповідачці та їх неповнолітній дочці на праві
власності в рівних частках згідно свідоцтву про право власності на житло від
23.04.1997 р. і кожен з них відповідно до вимог ст.150 ЖК України має право
користуватися всією квартирою. У теперішній час між ним та колишньою дружиною
склалися неприязні відносини, ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні
квартирою, родичи останньої
побили його і він визнаний потерпілим по кримінальній справі. Вважає, що суд на
підставі ч.2 ст.372 ЦК України, враховуючи його інвалідність як учасника
ліквідації аварії на ЧАЕС та інші суттєві обставини, міг збільшити його частку
у спільній сумісній власності і виділити у його користування житлову кімнату
площею 16,7 кв.м.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача ОСОБА_1, яка
підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної
спільної сумісної власності сторонам по справі та їх неповнолітньої доньки
ОСОБА_3на підставі свідоцтва про право власності на житло від

23.04.1997 p. в рівних
частках, тобто по 13 частині квартири. У відповідності з технічним паспортом
вищезазначена квартира має загальну площу 60.00 кв.м та три ізолювані кімнати
житловою пложею 10.9 кв.м, 16.7 кв.м і 8.4 кв.м, загальна житлова площа
дорівнює 36.00 кв.м. Право власності кожного із співвласників квартири у
загальній житловій пощі складає 13.00 кв.м.

Відповідно
до ст.358 ЦК України
володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності
провадиться за згодою усіх, учасників.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно, об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку
і дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того,
що запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою, а саме
виділ у користування ОСОБА_1 ізольованої житлової кімнати площею 16.7 кв. м при розмірі його
частки у загальній житловій площі квартири 13.00 кв. м, суттєво порушить права
інших співвласників квартири, на що останні своєї згоди не давали.

Правильним
є і висновок суду про те, що оскільки позивачу відмовлено у задоволенні вимог
про встановлення порядку користування спірною квартирою, а саме у виділі в
натурі конкретного приміщення в розмірі 13 частини квартири, то не підлягають
задоволенню і вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні цієї частини
квартири. При цьому суд діяв в межах заявлених позивачем вимог (останній не
заявляв вимог про вселення в квартиру) і виходив з передбаченого ст.150 ЖК
України права ОСОБА_1 користуватися всією квартирою, яка є спільною сумісною
власністю сторін по справі та їх неповнолітньої доньки, при відсутності рішення
суду про встановлення порядку користування нею чи про розподіл квартири в
натурі.

Доводи
скарги про те, що суду слід було застосувати положення ч.2 ст.372 ЦК України і
збільшити частку позивача з урахуванням обставин, які, на думку ОСОБА_1, мають
істотне значення, є безпідставними, оскільки ст.372 ЦК України передбачає поділ
майна, що є у спільній сумісній власності, а даний спір стосується встановлення
порядку користування житлом, розташованим у багатоповерховому будинку. Інші
доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду,
оскільки не грунтуються на законі і висновків суду не спростовують.

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування
немає. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно
зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.
304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.