Справа № 2-30/2007 рік
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
28 листопада  2007 року             Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим   у складі:
Головуючого судді  - Білюнас В.Ю..,при секретарі - Меметові
Е.М., Стенька М.П., за участю адвоката - ОСОБА_1., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.Ялта цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Масандрівської
селищної ради, виконкому Масандрівської селищної ради, треті особи: Перша
Ялтинська державна нотаріальна контора, Ялтинське міське управління земельних
ресурсів, приватний нотаріус Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_9,
приватний нотаріус Ялтинського міського нотаріального округу ОСОБА_10про
визнання неправомірним  та скасування
рішення Масандрівської селищної  Ради,
визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, про
визнання недійсними свідоцтв о праві на спадщину і договорів купівлі-продажу
земельної ділянки, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі
звернулися до суду з позовом, в якому просять суд  скасувати рішення  Масандрівської селищної Ради від 23 грудня
1999 року №243 «Про передачу у власність ОСОБА_8. земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою:
АДРЕСА_1;  визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну ділянку за № 017594 серії Ш-КМ від 27.03.00
року, на її ім'я ОСОБА_11.;  визнати
недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії КМ №137335
від 23.11.2004 року на ім'я. ОСОБА_8.;
визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку
серії КМ №137336 від 23.11.2004 року на ім'я ОСОБА_6., визнати недійсним
державний акт на право власності на земельну ділянку серії КМ №137337 від
23.11.2004 року на ім'я ОСОБА_7., визнати недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії КМ №145148 від 20.12.2004 року на ім'я
ОСОБА_5., визнати недійсним державний акт на право власності на земельну
ділянку серії КМ №118043 від 23.02.2005 року на ім'я ОСОБА_4., визнати
недійсним і скасувати свідоцтво о праві на спадщину від 12.06.03 року на ім'я
ОСОБА_6. і ОСОБА_7., визнати недійсним і скасувати свідоцтво о праві на
спадщину від 5.07.04 року на ім'я ОСОБА_8.., визнати недійсним і скасувати
договір купівлі-продажу земельної ділянки від 7.12.2004 року, укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_8., ОСОБА_6., ОСОБА_7
посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального
округу ОСОБА_9.., реєстровий №4930, визнати недійсним і скасувати договір
купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального
округу ОСОБА_10., реєстровий №4930 стягнути з ОСОБА_4. моральної шкоди у
розміру по 1000 грн. кожному з позивачів.

Вимоги
мотивовані тим, що вони мають на праві власності в рівних частках житловий
будинокАДРЕСА_1у користуванні у них знаходиться земельна ділянка, площею 882
кв.м, на якій розташован фруктовий сад, знаходяться належни їм споруди. По
сусідству з ними знаходится  житловий
будинок АДРЕСА_2, належний в цій час відповідачу ОСОБА_4., який хахопив частину
їх земельноі ділянки і приєднав до своєї. ОСОБА_4. одержав державний акт на цю
земельну ділдянку, яка йому була надана на підставі договору куплі-продажу з
ОСОБА_5., яку у свою чергу предбав у попередніх власніків ОСОБА_6.,ОСОБА_7. і
ОСОБА_8. Первісною підставою для передачі земельної ділянки, площею 0,9577 га
поАДРЕСА_1,  з′явилося рішення  виконавчого комітету Масандрівської селищної
Ради, земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_11., власнику будинку на
той час. Зазначеним рішенням Масандрівської селищної Ради було порушено право
позивачів на приватизацію землі, також вважають, що ОСОБА_4, як власник
земельної ділянки   грубо порушив   їх права, тому що веде самовільне
будівництво. На підставі ст. 386 ЦК України вимагають відшкодування заподіяной
моральной шкоди.

Представник
відповідача Масандрівської селищної Ради позов не визнала, вважає його
необґрунтованим, оскільки Масандрівська селищна Рада  діяла у межах своїх повноважень і у
відповідності до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»,  тому
підстав для задоволення позову нема.

Відповідачі
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8. неодноразово у судові
засідання не з'являлися, кожен раз оповіщалися завчасно та належним чином. В
судове засідання на 29 жовтня, 27 листопада 2007 року відповідачі викликалися
через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик в газеті “Крымские известия” від 06 листопада 2007 року відповідачі вважається
повідомленими про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України. При таких обставинах, суд вважає можливим розглянути справу в
відсутність відповідачів по наявним матеріалам справи.

3-і особи  в судове засідання не з'явилися, про день та
час розгляду справи сповіщений належним чином, надіслали суду листи, де просили
розглянути справу в їх відсутність.

Заслухавши
сторони, їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з наступних підстав.

У
відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод від 04
листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17 липня 1997 року,
кожний при вирішенні питання про його цивільні права й обов'язки має право на
відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом,
установленим законом.

Відповідно до
ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право
реалізується громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до
закону.

Згідно ст. 373
ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право
власності на землю (земельна ділянка) здійснюється відповідно до закону (п.2).

Згідно ст. 81
Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі безкоштовної передачі із земель державної і
комунальної власності; приватизації земельних ділянок, раніше наданих їм в
користування і іншим підставам.

Відповідно до
ст. 158 ЗК України у випадку не згоди власників землі або землекористувачів з
рішенням органів місцевого самоврядування, органів виконавчої власті по
питанням  земельних ресурсів спір
вирішується судом.

У відповідності
до ст. 12 ЗК України  до повноважень
селищних рад у земельних відносинах на території селищ відноситься передача
земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб
відповідно до земельного кодексу.

Відповідно до
вимог до ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель державної власності, подають заяву до
районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, а із
земель комунальної власності - до відповідної сільської, селищної, міської
ради. У заяві зазначаються бажані розміри земельної ділянки та мета її
використання.

Згідно ч.2,
ст.118 ЗК України, рішення органів виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк
на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Судом встановлено, що згідно
свідоцтву про право на спадок по закону від 28 серпня 2000 року відповідач
ОСОБА_3був визнаний спадкоємцем 2/3 часток жилого будинку АДРЕСА_1з прилеглими
до цієї частки господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також у
користуванні знаходиться земельна ділянка площею 882 кв.м.  Відповідач ОСОБА_3прийняв спадок і
зареєстрував своє право власності у КП Ялтинському бюро технічної
інвентаризації 17.02.05 року, що підтверджується витягом (а.с. 9, 10).
Відповідач ОСОБА_2. на сьогодняшній час не отримав свідоцтва на право на
спадщину за законом, не є власником ні будинку, ні користувачем земельної
ділянки.

Судом
встановлено, що спірна земельна ділянка розташована за  адресою:АДРЕСА_1(а.с.11).

У відповідності зі ст.31 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», у компетенцію виконкомів  міських, селищних, сільських Рад входить надання,
дозволу на будівництво об'єктів містобудування, незалежно від  форм власності, прийняті в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, видача архітектурно-планувальних завдань і
технічних умов на будівництво, видача дозволів на проведення робіт.

У відповідності
зі ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищна рада
має повноваження реєстрації суб'єктів права власності на землю, права
користування землею й договорів на оренду землі, видачі  документів права власності й права користування.

Рішенням  Масандровської селищної Ради № 243 від 23
грудня 1999 року був затверджений відвод земельної ділянки площею по 0,0577 га
із земель Масандровської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1, була передана у
власність ОСОБА_11.  для обслуговування
житлового будинку який вже був збудований і належав ОСОБА_11. приймая до уваги,
що на неї знаходиться будинок, належній на праві власності (а.с.106-1070.

На підставі
зазначеного рішення  ОСОБА_11.  27.03.2000 року був виданий державний акт на
право власності на земельну ділянку серії Ш-КМ №017594 (а.с. 37).

Масандровська
селищна Рада, як власник зазначеної земельної ділянки, вправі була
розпорядитися цією земельною ділянкою, приймаючи до уваги, що на неї
знаходиться будинок, належній на праві власності ОСОБА_11., що й було виконано
по існуючим нормам чинного законодавства. Масандровська селищна Рада, приймаючи
рішення,  діяла у межах своїх повноважень
і у відповідності зі ст.31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до вимог ст.119 ЗК
України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються
земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документі, що свідчать які б
свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до
органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про
передачу  їй у власність або надання у
користування. Передача земельної ділянки
у власність або у користування громадянам на підставі набувальної
давності здійснюється в порядку, встановленому ЗК України.

До того ж суд
вважає за необхідне зазначити, що Земельний кодекс України, в якому введено
поняття набувальної давності, набрав чинності 01 січня 2002 року. З урахуванням
частини 1 ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, суд не може взяти до
уваги доводи позивачів щодо правовідносин, які виникли до набрання чинності
Земельним кодексом України.

Суд вважає за
доцільне зазначити, що частина 2 ст. 152 ЗК України не може бути застосована по
відношенню до позивачів, оскільки вказана норма передбачає захист прав
законного власника або користувача земельної ділянки. Проте, позивачі не надали
допустимих, змістовних та достовірних доказів на підтвердження правомірності
користування спірною земельною ділянкою та не змогли довести обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх вимог.

Та обставина, що
стверджують позивачі, що вони тривалий час користувались даною земельною
ділянкою, не може свідчити про незаконність передачі у власність
ОСОБА_11.,  земельної ділянки, тому що в
1999 році вони не були визнані користувачами
спірної земельної ділянки, не звертались з заявами про надання їм
земельної ділянки у користування чи у власність. Ніяких  правоустановчих документів на будинок на той
час не мали, крім того спадщина була відкрита по іншої адресі. Судом
встановлено, що з заявою про надання земельної ділянки відповідачі не
звертались до Масандровської селищної Ради.

Суд вважає, що
земельна ділянка, яка вже була передана у власність одній особі на підставі
рішення відповідного органу, не може бути передана у власність іншій особі лише
в силу права, яке виникло у неї у зв'язку з набувальною давністю.

Суд також бере до уваги, що
позивачами пропущені терміни позовної давності для подачі вимог про відміну
рішення Масандровської селищної Ради, винесене
в 1999 року, відсутні які-небудь підстави для визнання поважними причин
його пропуску.

Судом встановлено, що
ОСОБА_11набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом
порядку, без  порушень діючого
законодавства. Правонаступниками ОСОБА_11.
являються ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., які отримали у власність частки
земельної ділянки у рівних частках по 1/3, їм правомірно були видані відповідні
державні акти серії  КМ  № №37 від 23 листопада 2004 року
(а.с.32-34). Оскільки право власності на земельну ділянку було набуто
відповідно до ст.81 Земельного кодексу України, то у відповідності до ст. ст.
78, 90 ЗК України сторони мали усі права для його продажу

Право власності,
зміст якого визначений частиною 1 ст. 316 ЦК України, - це право особи на
майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Саме власникові у відповідності до ст. 41 Конституції України,
частини 1 ст. 317 та частин 1, 2 ст. 319 ЦК України належить право володіння,
користування та розпоряджання своїм майном.

Ці принципи
дістали розвиток у змісті частини 4 ст. 373 ЦК України, з якої безпосередньо
випливає, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій
розсуд відповідно до її цільового призначення.

У силу ч. 1 ст. 125 Земельного
кодексу України, - право власності на земельну ділянку виникає після одержання
її власником документа, що посвідчує право власності, тай його державної
реєстрації.

Відповідно
до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, - право власності на земельну
ділянку посвідчується державними актами. Згідно зі ст. 140 Земельного кодексу
України, - підставами припинення права власності на земельну ділянку є:
добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника
земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за
рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;
відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної
ділянки іноземними особами без громадянства у встановлений строк у випадках,
визначених цим Кодексом.

Як
вбачається з ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України, - власник не може бути
позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених
цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 152
Земельного кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_5. і ОСОБА_4. є добросовісними
набувачами, ставали власниками земельної ділянки відповідно до діючого
законодавства, тому у суду відсутні підстави для  визнання недійсними і скасуванні договорів
купівлі -продажу   земельної ділянки: від
7.12.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8., ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу
ОСОБА_9.., реєстровий № 4930, від 23.12.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4посвідчений приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального
округу ОСОБА_10., реєстровий №4930.

Таким чином,
дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши  усі
обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, суд вважає, що вимоги позивачів необгрунтовані, недоказані і
задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що не підлягають
задоволенню основні вимоги позивачів, не може бути задоволений їх позов і в
частині стягнення моральної шкоди

На підставі
викладеного та керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини й основних
свобод від 04 листопада 1950 року ратифікованою Верховною Радою України 17
липня 1997 року, ст.ст.12, 116, 118, 119, 152, 158 ЗК України, ст.ст.26, 59 ЗУ
«Про місцеве самоврядування в Україні», ст.376 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11,
59, 60, 205, 208, 209, 212-215  ЦПК
України,

В И  Р І  Ш  И В:

У задоволенні
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
Масандрівської селищної ради, виконкому Масандрівської селищної ради, треті
особи: Перша Ялтинська державна нотаріальна контора, Ялтинське міське
управління земельних ресурсів, приватний нотаріус Ялтинського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, приватний нотаріус Ялтинського міського
нотаріального округу ОСОБА_10про визнання неправомірним  та скасування рішення Масандрівської
селищної  Ради, визнання недійсними
державних актів на право власності на земельну ділянку, про визнання недійсними
свідоцтв о праві на спадщину і договорів купівлі-продажу земельної ділянки,
стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду
може бути подана заява  про апеляційне оскарження
до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через  Ялтинський міський суд у строк 10 днів з дня
проголошення рішення, або апеляційна скарга до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через  Ялтинський міський
суд у строк 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду
набуває чинності після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не була представлена.

Суддя: