Україна АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2963/2007                                                   Головуючий
у їй інстанції - Черненкова Л.А.
-33                                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 червня 2007
року

Колегія
суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -                     судді                                  Петренко І.О.,

суддів -                                                                          Приходченко
А.П.,  Лаченкової О.В.,

при
секретарі -                                                              Шило
С. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського
районного суду м.  Дніпропетровська від
13 лютого 2007 року про повернення позовної заявиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
незаконне використання земельної ділянки,
не приведення ділянки в належний стан і залишення ділянки в непридатному
стані, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2007 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив постановити
рішення,  яким зобов'язати відповідача
привести земельну ділянку,  яка належить
йому на праві постійного користування землею згідно державного акту серії
ДПД  №042190 код ДЗК 81254026,  розташовану за адресою : АДРЕСА_1,  в належний стан,  згідно її цільового призначення.

В
обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те,  що він отримав земельну ділянку по рішенню
Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 29 вересня 1998 року
№1930,  яка розташована за адресою :
АДРЕСА_1. Земля була надана для обслуговування житлового будинку,  господарських будівель,  споруд і ведення особистого підсобного
господарства. 07 лютого 2004 року на даній земельній ділянці проводилися роботи
по зняттю поверхневого ґрунту бригадою працівників,  які працювали у відповідача. Земельна ділянка
фактично відсутня,  на її місці
знаходиться котлован 50*60 метрів,
глибиною від 1, 5 до 4 метрів,
тобто вона приведена в стан,  не
придатний для її цільового призначення,
знижена цінність ділянки,  в
результаті незаконної діяльності відповідача,
привели до зниження рівня екологічної захищеності території,  погіршення природних властивостей землі.
Позивач вважає,  що своїми незаконними
діями відповідач порушив порядок встановлення та зміни цільового призначення
його земельної ділянки,  не маючи ніяких
на це законних повноважень.

Ухвалою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 січня 2007 року позовну заяву ОСОБА_1 було
залишено без руху,  оскільки вона не
відповідає вимогам  ст.  119 ЦПК України,  а саме зміст позову не відповідає вимогам
позивача,  і з її змісту не
вбачається,  яке саме порушено право
позивача,  не вказана ціна позову,  та інш. та було надано строк для усунення
недоліків до 12 лютого 2007 року.(а.с. 7)

Ухвалою
того ж суду від 13 лютого 2007 року позовну заяву ОСОБА_1 було визнано
неподаним та йому повернено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та передати справу на
новий розгляд до того ж суду.

Вислухавши
учасників процесу,  вивчивши матеріали
справи,  законність та обгрунтованність
оскаржуваної ухвали,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід задовольнити ,  а ухвалу судді скасувати за наступними
підставами.

Як
вбачається з оскаржуваної ухвали ,  суддя
виходив із того ,  що вона не відповідає
вимогам  ст. . 119, 120 ЦПК України ,  а саме
в позовній заяві не викладені

обставини
,  якими позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги ,  не зазначені докази ,  що підтверджують кожну обставину та не
зазначені підстави для звільнення від доказування.

Між тим з таким
висновком погодитись не можна.

Так,  суддя згідно до положень  ст.
121 ЦПК України ,  встановивши
,  що позовну заяву подано без додержання
вимог , зокрема викладених у  ст.  ст.
119 та 120 цього кодексу ,
постановляє ухвалу ,  в якій
зазначаються підставами залишення заяви без руху   ,  про
що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Однак
,  вимоги судді викладені в ухвалі від 13
лютого 2007 року ( ар. сп. 1-2) суперечать вимогам вище вказаних статей та не
можуть буди підставою для залишення позовної заяви без руху ,  а потім для повернення цієї заяви позивачу ,  оскільки позовна заява не може бути повернута
позивачу по мотивам не надання їм доказів ,
на що було вказано у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про
практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді справ по
першій інстанції"" від 21 грудня 1990 року з наступними доповненнями
та змінами. Дані вимоги були суддею порушені ,
тому ухвала від 13 лютого 2007 року не може залишатися у законній силі
та підлягає скасуванню.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 312, 313, 314, 315
,  317, 319 ЦПК України ,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу судді   Ленінського районного
суду   м.
Дніпропетровська  від   13 лютого

2007 року
скасувати,  справу направити на розгляд
до того ж суду.

Ухвала
апеляційного   суду набирає   законної сили   з моменту її проголошення ,

однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з

дня
набрання законної сили до Верховного Суду України .