Справа
№ 22-ц-37-2007                                       Головуючий
у 1 інстанції Реутова B.I.
23                                                                            Доповідач     Молчанов
РІШЕННЯ

Іменем України

2007 року червня
" 25 " дня Апеляційний суд Донецької області

у складі:   Головуючого Стельмах Н.С.  Суддів Молчанова
СІ. Рецебуринського Ю.Й. при секретарі Андрусь B.C.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 огли на рішення Ц.Міського районного суду м.  Горлівка від 22.06.2006 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 огли
про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача,  пояснення
відповідачів ОСОБА_1., ОСОБА_3.,  які

просили задовольнити апеляційну скаргу,
скасувати рішення суду,  що
постановлено з

порушенням    вимог   матеріального    закону,
пояснення    представника   позивача

ОСОБА_4.,  яка просила скаргу
відхилити,  задовольнити вимоги позивача
у

. повному обсязі,  перевіривши доводи
апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Ц.Міського
районного суду м.  Горлівка від
22.06.2006 року,  яким частково
задоволені позові вимоги,  на користь позивача
з відповідача стягнута спричинена матеріальна шкоду у сумі 3600 гривен і судові
витрати. У іншій частині позову відмовлено. Відповідач вважає,  що рішення суду не відповідає вимогам
закону,  позивач не доказав свої
вимоги,  суд прийшов до помилкового
висновку про розмір спричиненої позивачеві матеріальної шкоди,  клопотання про призначення експертизи
залишилося без задоволення.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,  що
суд неповно з, ясував обставини справи. Суд не провів автотехнічної
експертизи,  спеціаліст,  який давав пояснення суду про вартість
спричиненої позивачеві матеріальної шкоди,
не прийняв до уваги фактичні пошкодження автомобіля потерпшого,  що призвело до незаконного збільшення розміру
шкоди стягнутої з відповідача. Просив скасувати рішення суду,  направити справу на новий розгляд.

Судом
першої інстанції встановлено,  що у
жовтні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом де вказував,  що 23.08.2005 року біля 11 години ,  ОСОБА_1 керував автомобілем „ ЗАЗ Ланос „
,  який належить ОСОБА_3,  рухався по пр. Леніна у м.  Горлівка,
за його автомобілем „ Опель
„ у попутному напрямку,  не справився з
керуванням автомобілем „ Ланос „ ,  не
витримав належну дистанцію,  автомобіль
відповідача врізався в його автомобіль „ Опель
„ ,  спричинив автомобілю

механічні пошкодження,  а йому
спричинив шкоду матеріальну і моральну,
яку просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішенням
Ц.Міського районного суду м.  Горлівка
від 22.06.2006 року позов задоволено частково,
з відповідача ОСОБА_1. на користь позивача стягнута матеріальна шкода
3600 гривен,  судові витрати,  у задоволені вимог про стягнення моральної
шкоди відмовлено.

Апеляційний
суд вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню а рішення суду підлягає зміні з таких підстав:

Відповідно
до вимог  ст.  303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування
норм матеріального права,  або порушення
норм процесуального права,  які є обов,
язковою підставою для скасування рішення суду.

Вирішуючи
спір по суті,  суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального і процесуального права,  які відповідно до вимог  ст.
309 ЦПК України,  є обв, язковою
підставою для скасування рішення суду.

Згідно  ст.
1187 ЦК України,  шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки ,
відшкодовується особою,  яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.  Суд встановив,  що ОСОБА_1 ,
який є особою,  що скоїв ДТП,  спричинив потерпілому матеріальну та моральну
шкоду,  за скоєння ДТП постановою суду
від 15.09.2005 року притягнутий до адміністративної відповідальності. \
а.с.  60 .

Суд
встановив,  що відповідач керував
автомобілем " Ланос ",  порушив
ПДР,  при вказаних обставинах сталася
ДТП,  у результаті якої було пошкоджено
автомобіль „ Опель „ під керуванням позивача,
який рухався попереду автомобіля відповідача,  відповідач не зумів зупинити своєчасно свій
автомобіль,  сталося зіткнення,  автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження. Вартість ремонту автомобіля є для потерпілого матеріальною
шкодою,  яку суд стягнув на його користь.

Відповідач
наполягав на уточнені суми матеріальної шкоди,
за його клопотанням апеляційний суд провів судову автотоварознавчу
експертизу,  згідно висновків якої
вартість відновлюваного ремонту для автомобіля „ Опель „ складає 3727 гривен а.с.  113 .

При
цьому суд першої інстанції стягнув матеріальну шкоду на користь
потерпілого,  який є власником автомобіля
на підставі висновку спеціаліста,  який
не допитувався у суді,  не попереджувався
про відповідальність за надання невірного висновку,  тому суд першої інстанції необгрунтовано
вирішив питання про стягнення вартості матеріальної шкоди на користь
власника,  апеляційний суд вважає
можливим змінити рішення суду першої інстанції,
стягнути на користь потерпілого матеріальну шкоду у сумі відновлюваного
ремонту автомобіля у розмірі 3727 гривен,
відповідно до висновку судової експертизи А а.с 109-114 .

Апеляційний
суд вважає,  що при вирішенні питання про
відповідальність відповідача за спричинення позивачу моральної шкоди,  суд першої інстанції не надав доказам,  які є у справі,  належної оцінки,  тому у частині рішення про відмову у

стягненні на користь потерпілого моральної шкоди рішення суду є
помилковим,  необгрунтованим,  підлягає скасуванню,  новим рішенням слід задовольнити вимоги
позивача частково,  стягнути на його
користь моральну шкоду.

Відповідно
до  ст.
1167 моральна шкода,  завдана
фізичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою,  яка її
завдала,  за наявності її вини. Вина
відповідача встановлена постановою суду про притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності.

Згідно
роз, яснень,  що містяться у п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року " Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди \
зі змінами від 24.10.2003 року № 9 питання про відповідальність за шкоду
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки,
вирішується на підставі вимог
ст.  450 ЦК України,  якщо власник не доведе,  що шкода виникла внаслідок непереборної
сили,  або умислу потерпілого.

Суд
вирішуючи справу,  повно перевірив
обставини ДТП,  встановив вину відповідача у ДТП,
прийшов до обгрунтованого висновку про те,  що відповідач порушив ПДР,  не витримав дистанцію між автомобілями,  допустив зіткнення свого автомобіля з
автомобілем позивача,  який рухався попереду,  повинен був керувати автомобілем таким
чином,  щоб уникнути зіткнення з іншими
учасниками руху.

При
цьому суд відмовив позивачу у стягненні моральної шкоди. Апеляційний суд вважає
можливим частково задовольнити позовні вимоги у цій частині,  встановити суму відшкодування моральної шкоди
з урахування фактичного розміру моральних страждань позивача. Автомобіль було
пошкоджено лише у частині заднього бампера,
автомобіль не втратив можливості до руху,  тому апеляційний суд вважає можливим у цій
частині частково задовольнити апеляційну скаргу відповідача,  рішення суду змінити,  суму відшкодування моральної шкоди стягнути у
розмірі 500 гривен.

У іншій частині
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ч 1 п
3  ст. 307,   ст.
313,  314 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. відхилити.

Рішення
Ц.Міського районного суду м.  Горлівка
від 22.06.2006 року змінити.

Стягнути
з ОСОБА_1 огли на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 3727 три
тисячі сімсот двадцять сім гривен,  у
відшкодування моральної шкоди п, ять сот гривен. У іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
рішенням суду.