Справа №22-ц-1192 2007 р.                               Головуючий
у 1 -й інстанції - Разумова І.Є.
-     30                                                  Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем     України

25
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Попруги С. В.

суддів
-   Кононенко О.Ю.,  Гагіна М.В.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та  осіб, які
беруть  участь  у
справі  -  позивачки
ОСОБА_1.,

відповідача
ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 16 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи - Житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство «Житло сервіс»,  орган опіки та піклування Конотопської
міської ради,  про виселення,

встановила:

Рішенням
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення
про задоволення її позовних вимог.

При
цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам
справи,  зокрема,  зазначає,
що суд в рішенні послався на пояснення свідків,  які є знайомими відповідача,  позивачка неодноразово зверталась до міліції
з приводу неправомірних дій відповідача і останній попереджався про їх
недопущення; суд спотворив покази сина ОСОБА_3., які він дав як свідок та пояснював,  що скандали провокує сам відповідач,  ображає позивачку,  дітей,
б'є позивачку; суд не допитав як свідка середнього сина ОСОБА_1, який
захищав позивачку від протиправних дій відповідача.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції,  заслухавши суддю-доповідача,  доводи та заперечення сторін,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 є наймачем однокімнатної АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі також
зареєстровані її колишній чоловікОСОБА_2 та їх неповнолітні діти: ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,  ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,  та
ОСОБА_5,  ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

Після розірвання
шлюбу в листопаді 2004 року діти залишені проживати з матір'ю.

Між
сторонами склались неприязні стосунки,
постійно відбуваються сварки,
обопільні бійки. Як позивачка,
так і відповідач постійно звертаються до міліції зі скаргами один на
одного.

2

За таких
обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про
те,  що позивачка не надала доказів,  на підставі яких відповідно до вимог  ст.116 ЖК України відповідач підлягав би
виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Посилання
в апеляційній скарзі на те,  що суд в
рішенні послався на пояснення зацікавлених у справі свідків,  не є переконливим,  оскільки суд першої інстанції в рішенні дав належну
оцінку зазначеним поясненням в сукупності з іншими доказами по справі і
обґрунтовано поклав їх в основу рішення.

Крім
того,  на допиті в якості свідка свого
середнього сина ОСОБА_4. в суді першої інстанції позивачка не наполягала,  зауважень на протокол судового засідання з
приводу невірного викладення пояснень свідка ОСОБА_3. не подавала.

Доводи
апелянта про те,  що вона неодноразово
зверталась до органів міліції з приводу неправомірної поведінки відповідача і
він попереджався про їх недопущення,  на
думку колегії суддів,  не є підставою для
скасування рішення суду,  оскільки,  як вбачається з постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від 30 березня 2006 року (а.с. 25-26),  у зв'язку з тим,  що відповідач відмовляється виселитися зі
спірної квартири,  як він обіцяв
раніше,  між ними постійно виникають
конфлікти,  вони пред'являють один до
одного претензії,  погрожують один
одному,  однак погрози носять словесний
характер,  загрози життю чи здоров'ю не
несуть. Інші постанови про відмову в порушенні кримінальної справи також не
містять даних про те,  що відповідач
систематично порушував правила співжиття,
чим робив неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі.

Рішення
суду відповідає вимогам  ст. ст. 116 ЖК
України.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують. У зв'язку з цим
апеляційну скаргу необхідно відхилити,  а
рішення суду - залишити без змін.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.1,  308,  314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2007 року в
даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду
України.