Справа №
22ц-2784/2007                       Головуючий
Категорія-11                                            суддя
Доповідач: суддя
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2007 року                                                    м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О.,  суддів: Стратіло В.І.,  Резникової Л.В.,  при секретарі Кошмак Т.С. ,  з участю позивачки ОСОБА_1,  представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду в місті Донецьку
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3. на рішення
Краснолиманського міського суду Донецької області від 06.11.2006 року у справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3 про розірвання договору побутового підряду
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні
2005 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3.,  вказуючи,
що влітку 2004 року вона уклала з відповідачем договір побутового
підряду на виготовлення та умонтування трьох вікон для її будинку,  що розташований за. адресою м.  Красний Лиман АДРЕСА_1. У відповідності з
умовами цього договору вона сплатила відповідачу вартість роботи у загальній
сумі 2550 грн. Роботу відповідач виконував до червня 2005 року. Наступного дня
після встановлення вікон вона звернула увагу на те,  що замовлення виконане неякісно. Вікна не
зачинялись,  через щілини вільно до житла
потрапляли комахи,  задував вітер.

Того ж
дня вона запросила відповідача і стала вимагати усунення виявлених недоліків.
Він запевнив,  що зробить все
необхідне,  однак нічого не зробив. Коли
пішов дощ,  вона помітила,  що вода через віконну раму затікає в будинок.
На неодноразові звернення до відповідача з проханням усунути недоліки,  останній не реагував.

В
результаті вказаних незаконних дій відповідача їй завдано матеріальні
збитки,  а також моральну шкоду.

Просила
постановити рішення,  яким стягнути з
відповідача на її користь в рахунок відшкодування збитків 2550 грн. та в
рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Крім
того,  з позовом про відшкодування
моральної шкоди до ОСОБА_3
у якості третьої особи,  що заявляє
самостійні вимоги,  звернулась також
ОСОБА_5,  вказуючи,  що вона є інвалідом дитинства,  проживає разом з матір'ю ОСОБА_1. і їй

2

за
рекомендацією лікаря потрібна тиша та постійний спокій. Тому її мати вирішила
замінити у будинку,  де вони
мешкають,  вікна,  а саме три вікна у двох кімнатах,  які вона займає. Однак відповідач свою роботу
виконав неякісно. Через щілини у вікнах задуває вітер,  затікає вода,
долинає шум з вулиці. Всі ці фактори завдають їй щоденних моральних
страждань.

Посилаючись
на вказане,  просила стягнути з
відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Під час
розгляду справи ОСОБА_1.,  яка діяла як
від свого імені,  так і від імені своєї
дочки ОСОБА_4,  збільшила позовні вимоги
в частині відшкодування моральної шкоди і просила стягнути на її користь
моральну шкоду у розмірі 36 мінімальних заробітних плат,  що становить 13500 грн.,  а на користь дочки ОСОБА_4 в рахунок відшкодування
моральної шкоди просила стягнути 144 мінімальних заробітних плат,  що становить 54000 грн. При цьому вона
посилалась на висновки судово-психологічних експертиз,  якими рекомендовано саме такі розміри
компенсації моральної шкоди.

Крім
того,  вона просила розірвати договір
побутового підряду,  укладений між нею та
відповідачем про виготовлення трьох віконних блоків.

Рішенням
Краснолиманського міського суду від цей позов задоволено частково.

Суд
першої інстанції ухвалив рішення про розірвання договору побутового
підряду,  укладений між ОСОБА_3 як суб'єктом
підприємницької діяльності та ОСОБА_1. і стягнув з відповідача на користь
позивачки 2550 грн. в рахунок відшкодування збитків,  завданих істотними відхиленнями від умов
договору підряду та іншими істотними недоліками в роботі.

Крім
того,  суд стягнув на користь позивачки з
відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.,  та 150 грн. в рахунок відшкодування витрат за
проведення будівельно-технічної експертизи.

Також
суд частково задовольнив позов ОСОБА_4,
стягнувши на її користь з відповідача в рахунок відшкодування моральної
шкоди 5000 грн.

Не
погодившись з таким рішенням в частині встановленого судом розміру
відшкодування моральної шкоди,  ОСОБА_1.
подала апеляційну скаргу рішення,  в якій
вказує,  що суд безпідставно зменшив
розмір моральної шкоди. При цьому вона посилалась на те,  що розмір моральної шкоди встановлено
висновками судово-психологічних експертиз,
проведених під час розгляду справи,
відповідно до яких їй завдано моральну шкоду,  розмір компенсації якої становить 36
мінімальних заробітних плат,  а моральна
шкода,  заподіяна її дочці,  становить 144 мінімальних заробітних плат.

Просила
рішення суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди змінити у бік
збільшення і стягнути на її користь 13500 грн. та на користь ОСОБА_4 54000 грн.

Відповідач
ОСОБА_3. також подав апеляційну скаргу,
вказуючи,  що рішення суду є
необгрунтованим,  постановленим без
врахування всіх обставин справи,  з
порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказував,  що будівельно-технічна експертиза,  на висновки якої посилався суд,  проведена із суттєвими порушеннями правил
проведення судових експертиз.

Просив
рішення суду скасувати,  а справу
повернути на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
позивачки та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг в
межах оскарження,  апеляційний суд
вважає,  що скарги підлягають
відхиленню,  а рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін з таких підстав.

3

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи і сторонами не заперечується,  що
позивачка ОСОБА_1. є власником будинку АДРЕСА_1 в м.  Красний Лиман Донецької області на підставі
договору купівлі-продажу від 07 лютого 2003 року (ах. 17).

Відповідач
ОСОБА_3. є
суб'єктом підприємницької діяльності - фізична особа з видом діяльності
„Столярні роботи" та є платником єдиного податку,  що підтверджується свідоцтвом про плату
єдиного податку - Серія НОМЕР_1 (а.с.
146).

Суд
першої інстанції при ухваленні рішення правильно виходив з того,  що правовідносини,  що виникли між сторонами,  витікають з договору побутового підряду,  а також врегульовано Законом України „Про
захист прав споживачів".

Відповідно
до  ст. 865 ЦК України за
договором побутового підряду підрядник,
який здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну
роботу,  призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб,  а
замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір
побутового підряду є публічним договором.

До
відносин за договором побутового підряду,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Не
зважаючи на те,  що відповідач не видав
позивачці квитанцію або інший документ на підтвердження укладання
договору,  суд правильно визнав цей
договір укладеним,  що повністю
узгоджується з положеннями  ст. 866 ЦК України,  де вказано,
що договір побутового підряду вважається укладеним у належній
формі,  якщо підрядник видав замовникові
квитанцію або інший документ,  що
підтверджує укладення договору.

Відсутність
у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для
підтвердження факту укладення договору або його умов.

Таким
чином,  суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про те,  що влітку 2004
року між позивачкою та відповідачем було укладено договір побутового
підряду,  відповідно до умов якого
відповідач зобов'язався виготовити три вікна потрійної осклянілості,  а позивачка сплатила йому за це 2550 грн.

З матеріалів
справи вбачається,  що сторони проти
цього не заперечували.

Суд
першої інстанції також дійшов правильного висновку про те,  що вікна,
які виготовив відповідач на замовлення позивачки і встановлені у її
будинку,  не відповідають вимогам щодо їх
виготовлення та монтажу,  що підтверджено
висновками будівельно-технічної експертизи №366/05 (а.с. 55-60).

При
цьому суд першої інстанції дав належну оцінку доводам представника відповідача
щодо недостовірності висновків експертизи і обгрунтовано їх відхилив.

Таким
чином,  суд дійшов правильного
висновку,  що відповідачем допущені
істотні відступи від умов договору побутового підряду,  оскільки він виконав роботу неналежної
якості.

Відповідно
до ч.4  ст. 10 Закону України „Про захист
прав споживачів" за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків
споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

4

З огляду
на викладене,  суд першої інстанції
обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині розірвання договору
побутового підряду та стягнув з відповідача на користь позивачки в рахунок
відшкодування збитків 2550 грн.

Вирішуючи
питання про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1,  суд також дійшов правильного висновку,  що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно
до ч.2  ст. 22 Закону України „ Про
захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно
вирішує питання про відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

При
вирішенні питання про розмір моральної шкоди,
що підлягає відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_1,  суд врахував висновки судово-психологічної
експертизи,  відповідно до якої дійсно
мало місце заподіяння моральної шкоди позивачці внаслідок дій відповідача. Крім
того,  суд врахував характер та ступінь
вини відповідача і обгрунтовано встановив розмір компенсації моральної шкоди у сумі
3000 грн.,  що відповідає засадам розумності,  виваженості та справедливості.

Вирішуючи
питання про відшкодування моральної шкоди на користь третьої особи -
ОСОБА_4,  суд правильно посилався на  ст. 23 ЦК
України,  частиною 1 якої
передбачено,  що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,  завданої
внаслідок порушення її прав,  а у п.2 ч.2
цієї статті зазначено,  що моральна шкода
полягає у душевних стражданнях,  яких
фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,  членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно
до роз'яснень,  даних в п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 „ Про судову практику в
справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди,  обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ
про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв'язку між шкодою та
протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Судом
встановлено,  що в результаті
протиправних дій відповідача,  пов'язаних
з неналежним виконанням умов договору побутового підряду,  ОСОБА_5 пережила моральні страждання. З
матеріалів справи вбачається,  що вона є
інвалідом дитинства другої групи,  за
рекомендацією лікаря потребує тиші та постійного спокою. Однак через
умонтування відповідачем неякісних вікон у її кімнатах тривалий час вона
вимушена була проживати у несприятливих умовах,
що призвело до погіршення стану її здоров'я. Згідно з висновками
судово-психологічної експертизи мало місце заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4
внаслідок дій відповідача. Душевні та фізичні страждання,  які вона пережила,  перебувають у прямому причинному зв'язку з
психотравмуючими факторами,  що діяли на
неї в результаті неправомірних дій відповідача,
(а.с. 82-84).

При
вирішенні питання про розмір компенсації моральної шкоди суд врахував характер
та обсяг фізичних,  душевних,  психічних страждань,  характер немайнових втрат,  стан здоров'я,  тривалість страждань та інші негативні явища.

При
цьому суд також виходив з засад розумності,
виваженості та справедливості і обгрунтовано встановив розмір
компенсації моральної шкоди у сумі 5000 грн.

Доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 на те,  що суд
безпідставно зменшив розмір компенсації моральної шкоди,  встановлений висновками судово-психологічних
експертиз відносно неї у розмірі 36 мінімальних заробітних плат,  що становить 13500 грн.,  а для дочки - 144 мінімальних заробітних
плат,  що становить 54000 грн.,  правового
значення  для  справи
не  мають,   оскільки
спірні  правовідносини  не

5

передбачають
встановлення меж відшкодування моральної шкоди,
які повинні визначатися у кратному співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати.

Посилання
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3. на те,
що суд першої інстанції не врахував,
що будівельно-технічна експертиза проведена з суттєвими порушеннями
правил проведення судових експертиз,  не
можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого
рішення суду,  оскільки вказана
експертиза проведена експертом,  що має
вищу технічну освіту,  стаж роботи за
фахом з 1985 p.,  відповідне свідоцтво Міністерства юстиції України та
попереджений про кримінальну відповідальність за  ст.
ст.  384,  385 КК України. За таких обставин суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те,
що немає підстав сумніватися у правильності висновків вказаної
експертизи.

Таким
чином,  доводи апеляційних скарг
позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3. суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  304-305,  п.1
ст. 307,  308,  313,
п.1  ст. 314,  315,
317, 319 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.