Верховний Суд   України
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-2883/07                                          Головуючий
у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
серпня 2007 року                                                                                             м.  Запоріжжя

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого                                          Бондара
В.О.

Суддів                                                     Кримської
О.М.

Маловічко С. В.
При секретарі        Белименко С. В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від «21» травня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ
АТП 12355 (третя особа: ОСОБА_2,
страхова компанія ЗАТ "Європейский страховий альянс ") про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

У серпні
2006 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ВАТ АТП 12355 ( третя
особа: ОСОБА_2,  стархова компанія ЗАТ
"Європейский страховий альянс") про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В позові
зазначав,  що 30.05.2006 року о 12-40 год. ОСОБА_2 ,  керуючи автомобілем НОМЕР_1,  який належить відповідачеві ВАТ АТП
12355,  з яким ОСОБА_2 знаходиться в
трудових відносинах,  рухався на ньому по
вул.  Єрмака,  яка є другорядною дорогою,  по направленню вул.  Куйбишева в м.  Запоріжжі. Приблизившись до нерівнозначного неругульованого
перехрестя вул.  Єрмака з вул.  Куйбишева,
не пересвідчився у відсутності транспортних засобів,  які наближаються до перехрестя по головній
дорозі - вул.  Куйбишева,  не надав переваги у русі автомобілю позивача
та виїхавши на дане перехрестя,  чим
порушив п.16.11 Правил Дорожнього Руху,
допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2,  яким керував водій ОСОБА_1  на підставі довіреності ВВК№ 976188 від
14.04.2004 року.

Внаслідок ДТП автомобілю
позивача були спричинені технічні ушкодження.

Посилаючись
на ці обставини,  позивач просив суд
стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 111 325 грн.
09 коп.,  а також моральну шкоду,  яку він оцінює в 2000 грн.

Згідно
ч.1  ст.  11 ЦПК
України ,  суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу в межах
заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Сторони
як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді клопотань про проведення
експертиз та надання інших доказів не заявляли,
тому апеляційний суд розглядає справу на підставі доказів ,  які знаходяться в матеріалах справи.

До того
ж,  як пояснив представник відповідача в
судовому засіданні суду апеляційної інстанції,
відповідач не оспорює висновки спеціаліста № 105
експертно-автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості поновлювального
ремонту ушкодженого транспортного засобу,
повністю погоджуються з таким висновком.

Як
роз'яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 року ( зі змінами та доповненнями) - коли відшкодування шкоди в
натурі неможливе,  потерпіловму
відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час
розгляду справи втраченого майна ".

Колегія суддів,  постановлюючи
рішення про стягнення на користь позивача відшкодування вартості майна,  яке не може використовуватись за
призначенням,  але має певну
цінність,  оскільки відповідно до висновку
спеціаліста № 105 експертно-автотоварознавчого дослідження по визначенню
вартості поновлювального ремонту ушкодженого транспортного засобу у зв'язку зі
зіткненням автомобілей,  пошкоджений
автомобіль позивача відновлювати економічно недоцільно ( однак непошкоджені
деталі можливо використовувати як запчастини) ,
вважає необхідним передати пошкоджений автомобіль після відшкодування
збитків,  відповідачу - ВАТ АТП 12355.

Доводи
представника відповідача про те,  що
позивач є не власник транспортного засобу,
а тому не вправі ставити питання про відшкодування йому матеріальної
шкоди,  не грунтуються на законі.

Із змісту
ч.2  ст.
1187 ЦК України
видно,  що володільцем джерела підвищеної
небезпеки є особа ,  яка володіє таким
джерелом на відповідній правовій підставі,
що передбачена чи допускається актами цивільного законодавства ( право
власності,  право господарського
відання,  право оперативного
управління,  право володіння,  як таке,
що виникло з підстав,  що
передбачені законом або виникло з інших підстав ,  але захищається законом).

Наявність
довіреності,  із якої випливає право
управління транспортним засобом,  є
достатньою для висновку про те,  що
володільцем цього джерела підвищеної небезпеки є особа,  на ім'я якої видана довіреність,  незалежно від того,  який договір став підставою видачі
довіреності.

Якщо
водій керував транспортним засобом по довіреності ( тобто взяв на себе
зобов'язання утримувати його в технічно належному стані,  ремонтувати,
відчужувати тощо),  то він в силу
діючого цивільного законодавства,  як
особа,  якій переданий автомобіль в
оперативне управління,  може виступати в
якості позивача.

Відповідно
до  ст.
23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди ,  завданої внаслідок порушення її прав. При
цьому за змістом даної статті моральна шкода полягає у душевних
стражданнях,  яких фізична особа зазнала
у зв'язку із знищенням або пошкодженням майна.

Факт ушкодження
майна безперечно спричиняє моральну шкоду.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації,  ступеня вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  а також інших обставин,  які мають істотне значення.

У
зв'язку з тим,  що внаслідок пошкодження
автомобіля,  який позивачем
використовувався по роботі,  у нього
сталися істотні вимушені зміни у його життєвих

Рішенням
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 21 травня 2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  відмовлено.

Непогоджуючись
з рішенням суду,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу,
в якій ,  посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,  просить
рішення суду скасувати та постановити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які брали участь в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції,  дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п.п.3, 4 ч.1  ст.  309 ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни є
невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1
,  суд першої інстанції
виходив з того,  що ОСОБА_1  є неналежним позивачем по_ справі,  а також не надано доказів заподіяння йому
матеріальної та моральної шкоди.

Однак,  з таким висновком суду погодитись
неможна,  виходячи на наступного.

Згідно
ч.1  ст.
1188 ЦК України
шкода,  завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до вимог  ст.  1172 ЦК
України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,  завдану їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових ( службових) обов'язків.

Як
вбачається з матеріалів справи,
30.05.2006 року о 12-40 год
ОСОБА_2,  керуючи автомобілем НОМЕР_1,  який належить відповідачеві ВАТ АТП
12355,  з яким ОСОБА_2 знаходився в
трудових відносинах,  рухався на ньому по
вул.  Єрмака,  яка є другорядною дорогою,  по направленню вул.  Куйбишева в м.  Запоріжжі. Приблизившись до нерівнозначного неругульованого
перехрестя вул.  Єрмака з вул.  Куйбишева,
не пересвідчився у відсутності транспортних засобів,  які наближаються до перехрестя по головній
дорозі - вул.  Куйбишева,  не не надав переваги у русі автомобілю
позивача та виїхавши на дане перехрестя,
чим порушив п.16.11 Правил Дорожнього Руху,  допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2,
яким керував водій ОСОБА_1  на підставі довіреності ВВК № 976188 від 14.04.2004 року.

Внаслідок ДТП автомобілю
позивача були спричинені технічні ушкодження.

Постановою
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 21 червня 2006 року ( а.с. 7) ОСОБА_2 був притягнутий до
адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення ,  передбаченого
ст.  124 КупАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 грн.,  яка не була оскаржена винним у встановлений
законом строк.

Вказані'-обставини
свідчать про те,  що саме водій ОСОБА_2
"порушив п.16.11 Правил Дорожнього Руху ,
його дії знаходяться в причинному зв'язку з наслідками ДТП,
яка сталася саме з його вини.

Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача була спричинена матеріальна
шкода в розмірі 136 315 грн. 09 коп..,
що підтверджується висновком спеціаліста № 105
експертно-автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості поновлювального
ремонту ушкодженого транспортного засобу ( а.с. 8 - 18).

Матеріальна
шкода в сумі 24 990 грн. відшкодована ОСОБА_1
страховою компанією ЗАТ "
Євпропейський страховий альянс",  що
підтверджується копією платіжного доручення (а.с. 68).

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2
знаходився та знаходиться на сьогоднішній день в трудових відносинах з ВАТ АТП
12355 ,  скоїв ДТП при виконання своїх
трудових обов'язків,  тому вищевказані
суми слід стягнути саме з підприємства.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку щодо необхідності стягнення з ВАТ АТП 12355 на користь ОСОБА_1  матеріальну шкоду у розмірі - 111 325 грн. 09 коп. ( 136
315 грн. 09 коп. - 24 990грн.)

стосунках,  порушився його нормальний ритм життя,  що потребувало від нього додаткових
зусиль,  зважаючи на те ,  що спричинено шкоду не навмисними діями,  тривалість відсутності можливості користуватись
автомобілем,  апеляційний суд
вважає,  що підлягають частковому
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1  про відшкодування моральної шкоди.

Згідно
роз'яснень,  викладених у п.п.8, 9
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди,  за моральну шкоду,  заподіяну працівником під час виконання
трудових обов'язків,  відповідальність
несе організація,  з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах,  а
останній відповідає перед нею в порядку регресу.

З
урахуванням фактичних обставин справи,
характеру і тривалості моральних страждань підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,  що є справедливою сатисфакцією спричиненої
моральної шкоди.

Відповідно до  ст.  88 ЦПК України підлягають також задоволенню
вимоги позивача в частині стягнення судових витрат: судового збору в сумі
1113грн. - за матеріальну шкоду та 8грн. 50 коп - моральну шкоду; витрати за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду спарви в сумі 30 грн.,  а всього 1151 грн. 50коп.

Зважаючи
на вищевикладене,  відповідно до
встановлених судом обставин та вимог ч.1 п.п.3, 4  ст.
309 ЦПК України ,  апеляційний суд
вважає можливим рішення суду першої інстанції скасувати,  ухвалити нове рішення по суті спору,  яким частково задовольнити позовні вимоги
позивача.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
314,  316,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 21 травня 2007 року по даній справі скасувати та
постановити нове рішення наступного змісту:

" Позовні
вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути
з ВАТ АТП 12355 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду,  завдану внаслідок
дорожньо-транспортною пригодою в сумі - 111 325 грн. 09 коп. ,  моральну шкоду у розмірі 1000 грн.,  судові витрати : судовий збір в сумі 1113
грн.-за матеріальну шкоду та 8грн. 50 коп. - за моральну шкоду,  а всього на загальну суму 113 446 грн. 59
коп.

Зобов'язати
ОСОБА_1  передати ВАТ АТП 12355 пошкодений автомобіль НОМЕР_2,
1998 року випуску,
колір сірий,  двигун 4200
куб.см,  кузов № WAUZZZ4DZWN012127.

Рішеня
набрає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржено до Верховного. Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.