УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

"20"
вересня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої -
Фащевської Н.Є. суддів - Шевчук Г.М. ,
Дикун СІ. при секретарі - Заблоцькій Л.М.  з участю - сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ПП "Торговий дім Тернопіль" на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Торговий дім Тернопіль"
про стягнення невиплаченої заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки розрахунку,  моральної та матеріальної шкоди,  зобов"язання відповідача внести новий
запис про звільнення в трудову книжку,
змінивши дату звільнення на день фактичної видачі трудової книжки,  видати оформлену трудову книжку,  наказ про звільнення та довідку про заробітну
плату,  стягнення витрат на правову
допомогу,  -

встановила:

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2007 року позовні вимоги
задоволено частково.

Стягнуто
із ПП "Торговий дім Тернопіль" на користь ОСОБА_1  2958 грн. 42 коп.,  з яких 237 грн. 78 коп.3аборгованості по
заробітній платі,  2720 грн. 64 коп.
середньомісячного заробітку за період затримки розрахунку,  а також в дохід держави судовий збір в
розмірі 51 грн. та на користь Тернопільського міськрайонного суду ЗО грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зобов"язано
ПП "Торговий дім Тернопіль" видати ОСОБА_1  належно оформлену трудову книжку,  внести новий запис про звільнення в трудову
книжку,  змінивши день звільнення - днем
фактичної* видачі трудової книжки,
видати копію наказу про звільнення та довідку про заробіток.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Справа №
22а- 839                                             Головуючий
у І інстанції - Юрдига О. С.

Категорія
- 39                                                                    Доповідач
- Шевчук Г.М.

2

В
апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати,  як незаконне,
оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Представник
позивачки ОСОБА_1  заперечив апеляційну
скаргу,  вважає,  що рішення суду є законним і обгрунтованим.

Заслухавши
сторони,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  матеріали справи,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом
першої інстанції встановлено,  що наказом
№130/2-к від 17.07.2006 р. ОСОБА_1
прийнято на роботу з 04.07.2006 р. на посаду завідуючої магазином
"Берегиня" з мінімальним посадовим окладом на місяць. Із штатного
розпису магазину "Берегиня",
затвердженого директором ПП "Торговий дім Тернопіль",  вбачається,
що посадовий оклад завідуючої магазином становить 376 грн.,  а з наданої розрахункової картки позивачки
вбачається,  що її нараховувалася
заробітна плата 375 грн.

02.10.2006
р. ОСОБА_1  написала заяву на ім"я
директора ПП "Торговий дім Тернопіль" про звільнення з роботи за
власним бажанням,  на якій міститься
резолюція "оформити розрахунок з відпрацюванням чотирнадцяти календарних
днів - 17.10.2006 p.",  однак заява в ПП "Торговий дім Тернопіль" подано
не було.

З листка
непрацездатності серії 21314 від 13.10.2006 р. вбачається,  що ОСОБА_1
з 27.09.2006 р. по 13.10.2006 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в
Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні.

16.10.2006
р. ОСОБА_1  повторно подала заяву про
звільнення її з роботи з 16.10.2006 p.,  яку
зареєстровано в ПП "Торговий дім Тернопіль" 17.10.2006 р. за №504.

Наказом
№147-к від 16.10.2006 р. по ПП "Торговий дім Тернопіль" ОСОБА_1  звільнено з роботи 16.10.2006 р. за власним
бажанням згідно  ст. 38 КЗпП України.

Після
подання заяви про звільнення вона неодноразово зверталася до начальника відділу
кадрів підприємства,  адміністрації з
приводу видачі її трудової книжки,
оформлення розрахунку,  видачі
довідки про заробітну плату,  однак трудову
книжку їй не видали та не провели розрахунку.

Розглядаючи
спір суд вірно виходив з того,  що
трудові права позивачки порушено,  а тому
підставно задоволив частково позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по
заробітній платі,  коштів за час затримки
розрахунку при звільненні,  видачі
належно оформленої трудової книжки,
видачі наказу про звільнення,
довідки про заробітну плату.

За
нормами  ст. 47 КзпП України власник або
уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки,  зазначені в статті 116 цього Кодексу. Власник
або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу
довідку про його роботу на даному підприємстві,   в
установі   та
організації  із  зазначенням
спеціальності,

3

кваліфікації,  посади,
часу роботи і розміру заробітної плати ( ст. 49 КЗпП України).

Посилання
апелянта на те,  що з позивачкою не був
проведений розрахунок,  оскільки
адміністрація не була впевнена чи вона знаходиться на лікарняному є
безпідставними,  не грунтуються на законі
та спростовуються матеріалами справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що
16.10.2006 р. наказом №147 позивачку було звільнено з роботи з 16.10.2006 р.
згідно  ст. 38 КЗпП України,  а тому у відповідності до норм трудового
законодавства відповідач повинен був провести з позивачкою розрахунок та видати
трудову книжку.

В суді
першої інстанції не доведено факт отримання позивачкою повідомлення про
необхідність з"явитися в ПП "Торговий дім Тернопіль" для
одержання трудової книжки.

16.04.2007
року позивачка отримала повідомлення про необхідність отримання трудової книжки
з адміністрації "Агрокомбінат" з яким вона в трудових відносинах не
перебувала.

Згідно
п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників,  затвердженої наказом Мінпраці України,  Міністерством юстиції України,  Міністерством соціального захисту населення
України від 29.07.1993 р. №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України
17.08.1993 року за №110,  власник або
уповноважений ним орган зобов"язаний видати трудову книжку в день
звільнення з внесенням до неї записом про звільнення.

Судом
встановлено,  що на неодноразові вимоги
позивачки трудова книжка так і не була видана.

Суд
першої інстанції вірно прийшов до висновку,
що трудова книжка затримана з вини адміністрації* і підставно
зобов"язав відповідача видати оформлену трудову книжку та внести новий
запис про звільнення,  змінивши день
звільнення днем фактичної видачі трудової книжки.

Відповідно
до вимог  ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника,  виплата всіх
сум,  що належить йому від
підприємства,  організації проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював,  то зазначені суми мають бути виплачені не
пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги
про розрахунок.

У разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому
працівникові сум у строки,  зазначені в
статті 116 цього Кодексу,  при
відсутності спору про їх розмір підприємство,
установа,  організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку ( ст. 117 КЗпП України).

З
матеріалів справи вбачається,  що
відповідач не провів з позивачкою розрахунок при звільненні,  а тому суд підставно стягнув 237 грн. 78
коп.3аборгованості по заробітній платі та 2720 грн. 64 коп. коштів за час
затримки розрахунку при звільненні (156 днів х 17, 44 грн. середнього
заробітку).

4

Відповідно
до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати загверджено Постановою
Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року,  середній заробіток позивача за останніх два
місяці роботи серпень-вересень 2006 року становив 375 гри.,  середньоденний заробіток позивачки за ці два
місяці становить 17 грн. 44 коп.

Суд
підставно відмовив позивачці в задоволенні матеріальних та моральних
збитків,  оскільки ОСОБА_1  не доведено,
що відповідач завдав їй своїми діями вищезазначені збитки.

Згідно  ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини яа які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і заперечень.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що рішення суду є законне,
обгрунтоване і підстав для його скасування не має.

Керуючись  ст.
ст. 308,  314,  315 ЦПК України,  судова колегія,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ПП "Торговий дім Тернопіль" відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
остаточна,  однак може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців шляхом подачі
скарги.