УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого
судді   - Іващенко В.В.,

суддів             - Летягіної О.В.,

- Сінані О.М.,

при секретарі  - Гребеннікової Н.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Підприємства з іноземними інвестиціями „Мак Дональдз Юкрейн
ЛТД", Сімферопольської міської ради про стягнення майнової та моральної
шкоди, за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями „Мак
Дональдз Юкрейн ЛТД" на рішення Залізничного районного суду м. Сімферополя
від 22 грудня 2006 року,

встановила:

рішенням
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 грудня 2006 року позов ОСОБА_1
задоволений частково та з Підприємства з іноземними інвестиціями „Мак Дональдз
Юкрейн ЛТД" на користь ОСОБА_1 стягнуто 33407 грн. 76 коп. у відшкодування
майнової шкоди, 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати в
сумі 666 грн. 50 коп., а всього 44074 грн. 26 коп. Також з Підприємства з
іноземними інвестиціями (ПІІ) „Мак Дональдз Юкрейн ЛТД" на користь держави
стягнуто державне мито в розмірі 56 грн. 08 коп. У задоволенні позову до
Сімферопольської міської ради відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду, ПІІ „Мак Дональдз Юкрейн ЛТД" подало апеляційну скаргу,
відповідно до якої просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити
нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм
матеріального права. Так апелянт зазначає, що суд помилково дійшов висновку про
те, що дерево було сухостійним за довгий час до того, як воно впало, оскільки
впало не дерево, а його гілка внаслідок стихійного лиха. Вважає, що суд
помилково пов'язав факт доведеності стихійного лиха з оголошенням надзвичайного
стану. При вирішенні справи суд застосував вимоги ст.ст. 1166, 1167 ЦК України
за відсутності факту правопорушення та наявності вини відповідача, а Правила
утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України, що
затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 70 від 29.07.1994 року
втратили чинність 17.08.2006 року відповідно до Наказу Міністерства
будівництва, архітектури та ЖКГ України № 105 від 10.04.2006 року,
зареєстрованого Міністерством юстиції України 27.07.2006 року за № 880/12754.
Також вважає, що у порушення вимог ст. 30 п. 7 п.п. „а" ЗУ „Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. 20 ч. 1 ЗУ „Про благоустрій населених пунктів", судом не притягнуто
до участі у справі Залізничну районну раду м. Сімферополя.

У запереченнях
на апеляційну скаргу представник Сімферопольської міської ради зазначила, що
рішення ухвалено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим
просила у задоволенні скарги відмовити.

Справа № 22ц-3102/2007 р.             Головуючий
у першої інстанції Корогодіна О.Е.

Доповідач
Сінані О.М.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення представника ПІІ „Мак Дональдз
ЛТД", який підтримав апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1, який
заперечував проти задоволення скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що 29 серпня 2006 року ОСОБА_1, на території паркування
Підприємства з іноземними інвестиціями „Мак Дональдз Юкрейн ЛТД"
(привокзальна площа м. Сімферополя), на автомобіль „Субару", реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, впала гілка дерева, чим ОСОБА_1 заподіяно
майнову шкоду в розмірі 33407 грн. 76 коп.

Ухвалюючи
рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням 20 сесії 23 скликання
Сімферопольської міської ради від 12 квітня 2001 року ПП „Мак Дональдз Юкрейн
ЛТД" надано земельну ділянку, площею 0,2213 га. в районі привокзальної площі залізничної станції
„Сімферополь" в постійне користування під ресторан швидкого обслуговування
„МакДональдз" по вул. Гагаріна, 6 в м. Сімферополі".

Задовольняючи
позов, місцевий суд посилався на вимоги Правил утримання зелених насаджень міст
та інших населених пунктів України (затверджені наказом Державного комітету
України по житлово-комунальному господарству від 29 липня 1994 р. № 70,
зареєстровані в Мінюсті 14 грудня 1994 року за № 301/511; далі - Правила).

Проте, судом
першої інстанції не враховано, що п.п. 2.1, 2.6 зазначених Правил передбачено,
що державне управління зеленим господарством у містах та інших населених
пунктах здійснюють місцеві органи держаної виконавчої влади.

Статтею 30 п. 7
пп. „а" ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до
відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:
організація благоустрою виробничих територій; організація озеленення, охорона
зелених насаджень і водойм тощо.

Посилання суду
на те, що зелені насадження, які являють загрозу, не перебувають на балансі та
не належать до основних засобів виконкому, що включає їхню відповідальність, не
є обґрунтованим і суперечить наведеним положенням Правил.

Таким чином,
судом першої інстанції вирішено питання про права та обов'язки місцевого органу
держаної виконавчої влади, який не брав участь у справі, що відповідно до ст.
311 ч. 1 п. 4 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і передачі
справи на новий розгляд.

Окрім того,
колегія суддів вважає помилковим застосування до правовідносин, що виникли,
Правил утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів України,
затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному
господарству від 29 липня 1994 р. № 70 та зареєстрованих в Мінюсті 14 грудня
1994 року за № 301/511, оскільки на час виникнення спірних правовідносин
(29.08.2006 року), набули чинності Правила утримання зелених насаджень у
населених пунктах України від 10.04.2006 p.,
зареєстровані в Мінюсті України 27 липня 2006 року за № 880/12754. З матеріалів
справи не вбачається обставин, які могли б потягнути застосування зворотної
сили до Правил від 29.07.1994 року.

У порушення
вимог ст. 215 ЦПК України, у своєму рішенні місцевий суд не послався на назву,
статтю, її частину, абзац, пункт та підпункт закону, відповідно до якого він
дійшов висновку, про те, що непереборна сила може мати місце лише у разі
оголошення надзвичайного стану.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 304, 309 ч. 1 п. 4, 311 ч. 1 п. 4 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

Справа № 22ц-3102/2007 р.                       Головуючий
у першої інстанції Корогодіна О.Е.

Доповідач
Сінані О.М.

ухвалила:

апеляційну
скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями „Мак Дональдз Юкрейн ЛТД" задовольнити
частково.

Рішення
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 грудня 2006 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до Залізничного районного суду м.
Сімферополя.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної" сили з моменту її проголошення і може
бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного суду України.