Справа № 33-ц-96/07                                      Головуючий
у І інстанції - Очеретяний Є.В.
Категорія - 3                                                                  Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі: Лончука В.Г., Расевича С.І., Стрільчука В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті
Луцьку справу за позовом ОСОБА_1до відділу Державної автоінспекції управління
Міністерства внутрішніх справ України у Тернопільській області (далі - ВДАІ УМВС
України у Тернопільській області) про стягнення грошової допомоги при
звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Тернопільського міського
суду Тернопільської області від 8 квітня 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 24 червня 2003 року,

встановила:

У січні 2003
року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом про стягнення з ВДАІ  УМВС України у Тернопільській області
грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської
області від 8 квітня 2003 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2003 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення
і постановити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та невідповідність їх висновків
обставинам справи.

2

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив з того, що
відповідачем УМВС України у Тернопільській області виплачено позивачеві грошову
допомогу в розмірі п'яти місячних окладів загальною сумою 525 грн. 00 коп.

Судами встановлено, що ОСОБА_1. з 1 листопада 2000 року звільнений
зі служби в органах внутрішніх справ за віком. При звільненні йому була
нарахована і виплачена грошова допомога в розмірі п'яти місячних окладів.

Відмовляючи в позові, місцевий суд обгрунтовано виходив з
того, що нарахування і виплата вказаної допомоги були здійснені у відповідності
з п. 10 постанови
Кабінету Міністрів України №
393 від 17 липня 1992 року (в редакції
постанови № 12 від 8 січня 2000 року, що діяла
на час звільнення позивача) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення
і виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей», згідно з яким грошова допомога при звільненні нараховується
відповідно до посадового окладу за останньою штатною посадою, займаною перед
звільненням, але загальний її розмір не повинен перевищувати п'яти місячних
посадових окладів. Указом Президента України від 23 червня 2001
року № 463/2001, яким
було скасовано вказане обмеження, не передбачено проведення перерахунку розміру
грошової допомоги, яка була виплачена до набрання ним чинності.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої
інстанції та залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення. Наведені в касаційній
скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332,
336 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

3

Рішення Тернопільського міського суду Тернопільської
області від 8 квітня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2003
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.