Справа № 22-2356/07                                             Головуючий
інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

.10
липня 2007 року                                                                                 м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                               Полякова О.З.

суддів:                                            Онищенка
Е.А.

Бабак A.M.

при
секретарі:                               Бабенко
Т.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 30
січня 2007року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину
квартири і розподіл майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на частину квартири,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права
власності на частину квартири і розподіл майна.

В
обгрунтування позовних вимог зазначав,
що з 15.01.1999 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбі у них
народився син ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1. В
цей час вони мешкали в квартирі АДРЕСА_1,
де також був прописаний його син від першого шлюбу ОСОБА_5,  1992 року народження.

19.01.2001
року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради видано
свідоцтво № 11/Д про право власності на житло,
яким посвідчено,  що квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 по !4 частки.

2001
року вказана квартира ним була продана і придбана
квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу,  який був підписаний за його згодою ОСОБА_2 і
оформлений від її імені. Окрім того,  до
шлюбу з ОСОБА_2 ним були придбані автомобіль ВАЗ-21099 реєстраційний номер  НОМЕР_1 та гараж НОМЕР_2 в гаражному
кооперативі „Енергетик" в м.
Запоріжжі по вул.  Котляревського,  104.

2002
року він продав автомобіль ВАЗ-21099 реєстраційний номер
НОМЕР_1 ОСОБА_6 за 2000 доларів США,  а також продав вищевказаний гараж ОСОБА_7

за 500 доларів США.
За рахунок цих коштів,  придбав квартиру
АДРЕСА_3для свого сина ОСОБА_5

16.12.2006
року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя шлюб між ним
та ОСОБА_2 розірвано. У квартирі АДРЕСА_2 він прописаний не був,  але постійно проживав разом з ОСОБА_2 та
сином ОСОБА_4ом.  Під час розірвання
шлюбу він звернувся до ОСОБА_2 з проханням дати згоду на реєстрацію в
квартирі,  проте вона відмовилася це
зробити.

В ході
судового розгляду справи,  ОСОБА_1 двічі
уточнював позовні вимоги (а.с. 14,  82).

Посилаючись
на зазначені вище обставини,  просив суд
визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та поділити
придбане ним з ОСОБА_2 майно,  виділивши
йому металевий гараж вартістю 2000 грн. і гарнітур в залу вартістю 1500 грн.

У квітні
2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,  в якій зазначала,  що 15.02.2001 року була придбана квартира
АДРЕСА_3 і за ОСОБА_1 зареєстровано 1/4 частина вказаної квартири. Вважає,  що має право на 1/8 частини квартири АДРЕСА_3
і просила суд визнати за нею право власності на 1/8 частини зазначеної
квартири.

Заочним
рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 30 січня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Поділено
майно,  що є об'єктом спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Надано ОСОБА_1
гарнітур у залу та металевий гараж НОМЕР_3 в Г.О.Г.Т. „Ветеран".

В решті позовних
вимог відмовлено.

Позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено.

Визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_3.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке,  що не відповідає дійсним обставинам
справи,  ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення учасників процесу,
колегія суддів апеляційного суду вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 5 ч. 1  ст.  307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги

на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити
ухвалу про повне

або часткове скасування рішення суду першої інстанції і направити справу на
новий розгляд

до суду першої інстанції.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 по поділ майна нажитого у шлюбі та
визнання права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 частково,  та
відмовляючи йому у задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/2
частини квартири АДРЕСА_2,  суд виходив з
того,  що зазначена квартира була
придбана за власні кошти ОСОБА_2

З таким
висновком суду судова колегія погодитися не може,  оскільки він не відповідає обставинам справи.

Покладаючи в основу рішення показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про
те,  що вони дали в борг ОСОБА_2 гроші на
які нею придбано квартиру АДРЕСА_2,
судом не прийнято до уваги,  що
відповідно свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2001 року
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в рівних частках по 1/4 на праві спільної часткової власності
належала квартира АДРЕСА_1(а.с.
15),  яка відповідно договору
купівлі-продажу від 15.02.2001 року була продана за 21563 грн.(а.с.  22),

та відповідно договору купівлі-продажу
від 15.02.2001 року (а.с.  38) придбана
квартира АДРЕСА_2 за 9854 грн. у спільну часткову власність ОСОБА_2 у розмірі
2/3 частки та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки,
а також відповідно договору купівлі-продажу від 15.02.2001 року (а.с.
45) придбана квартира АДРЕСА_3,  за 6429
грн. у спільну часткову власність ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки та ОСОБА_5 у
розмірі 3/4 частки.

Оцінка
цьому судом не надана,  та суд не звернув
увагу на те,  що відповідно  ст.  70
СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними,  якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Крім
того,  визнавши право власності на 1/8
частини квартири АДРЕСА_3,  суд не
вияснив,  яка кількість кімнат у цій
квартирі,  та не прийняв до уваги,   що відповідно п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року з подальшими змінами та
доповненнями „Про практику застосування судами законодавства,  що регулює право приватної власності громадян
на жилий будинок",  необхідно
встановити,  чи можливий виділ в натурі
зазначеної частки,  оскільки:«відповідно
діючого законодавства необхідно щоб кожній із сторін була виділена відокремлена
частина будинку (квартири) з самостійним виходом.

На ряду
з цим,  суд залишив поза увагою позовні
вимоги ОСОБА_1 про поділ майна,  яке
нажите ним під час шлюбу з ОСОБА_2 Оскільки судом не встановлено,  яке майно було нажито під час шлюбу і
фактично в цій частині позовні вимоги залишилися не розглянутими,  унеможливлюється ухвалення рішення
апеляційною інстанцією по даній справі,
тому рішення підлягає скасуванню,
з направлення справи на новий розгляд на підставі п.5  ст.
311 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 311 п.5, 313, 314,
315, 317 ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне
рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 30 січня 2007
року по цій справі скасувати.

Справу направити
до суду першої інстанції на новий розгляд іншим складом суду.

Ухвала набирає законної сили негайно,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.