Справа
№ 22ц-1634 2007р.                                     Головуючий
1-ї інстанції: Олефір М. В.
34                                               Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський І.В.
РІШЕННЯ

іменем України

21
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого  Лисенка
П.П.,

судді в:                 Лівійського І. В.,

Шолох З.Л.,  при секретарі судового засідання Негрун І.О.,

за участю:
позивача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_4,  розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області
від 05 червня 2007 року

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про усунення перешкод
щодо участі у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В травні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення перешкод
щодо участі у вихованні дитини та стягнення моральної шкоди.

Позивач
зазначав,  що після розірвання
шлюбу,  з його колишньою дружиною ОСОБА_2
залишилась проживати їх спільна дочка - ОСОБА_3. Однак відповідачка обмежує
його у спілкуванні з донькою та не дає згоди на їх особисте спілкування без її
присутності.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив суд
задовольнити його прохання бачитись з дочкою ОСОБА_3 без присутності матері
дитини та її батьків; визначити йому для спілкування з дитиною дні та
години,  а саме чотири дні на тиждень -
четвер,  п'ятницю,  суботу та неділю з 17-ї до 20-ї години;
дозволити кожний рік в літній час проводити з донькою літній відпочинок протягом
трьох діб; а також стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в
сумі 1000 грн.

Рішенням
Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2007 року позов
задоволено частково

Постановлено
дозволити ОСОБА_1 безперешкодні систематичні побачення з донькою ОСОБА_3
кожного тижня у четвер,  п'ятницю,  суботу та неділю з 17-ї до 20-ї години без
присутності матері дитини та інших осіб,
а також кожного року спільно відпочивати з донькою ОСОБА_3 в літній час
терміном на три доби. Крім того,  суд
стягнув з відповідачки на користь позивача 81 грн. судових витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2.,  просила
скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на те,  що суд неповно з'ясував обставини,  що мають значення для справи,  розглянув не всі вимоги та порушив норми
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивача та
його представника,  дослідивши докази по
справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею
157 СК України передбачено,  що питання
виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків,  хто проживає окремо від дитини,  зобов'язаний брати участь у її вихованні і
має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,  з ким проживає дитина,  не має права перешкоджати тому з батьків,  хто проживає окремо,  спілкуватися з

дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно
до  ст.
159 того ж кодексу,  якщо той із
батьків,  з ким проживає дитина,  чинить перешкоди тому з батьків,  хто проживає окремо,  у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні,  зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та піклування,  другий із батьків має право звернутися до
суду з позовом про усунення цих перешкод.

Із
матеріалів справи вбачається,  що сторони
розірвали шлюб,  від якого в них є
дочка,  яка проживає разом із матір'ю.

Оскільки
після розлучення між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі
позивача у вихованні дитини,  цим
питанням займалися органи опіки і піклування. Рішенням опікунської ради
Баштанської райдержадміністрації був визначений порядок зустрічей позивача з
дитиною: щотижня з 17-ї до 19-і години в присутності матері.

Судом
встановлено,  що зазначене рішення
опікунської ради не виконувалось з різних причин. Між сторонами мали місце
непорозуміння з приводу порядку зустрічей позивача з дитиною. Крім того,  позивач вважав,  що він має право бачитися з дитиною більш
тривалий час,  оскільки донька завжди
дуже радіє при зустрічі з ним.

Встановивши
зазначене суд дійшов правильного висновку про необхідність усунення зазначених
перешкод та визначення конкретного способу участі позивача у вихованні
дитини,  в тому числі без присутності
матері та інших осіб. Також,  судом
обгрунтовано задоволено вимоги позивача на спільний відпочинок з донькою
кожного року у літній час терміном на три доби.

До того
ж,  суд дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для стягнення з відповідачки моральної шкоди.

Разом з
тим,  визначаючи періодичність побачень
позивача з донькою,  суд не в повній мірі
врахував положення  ст.  159 СК України,  а саме вік дитини,  її стан здоров'я,  а також бажання матері проводити з дитиною
один вихідний день на тиждень повністю.

В
зв'язку з чим,  судова колегія вважає
достатнім встановити для спілкування позивача з донькою три дня щотижня,  а саме: в четвер,  п'ятницю та неділю з 17-ї до 20-ї години.

Враховуючи
викладене,  рішення суду,  на підставі п.4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України,  підлягає зміні.

Крім
того,  при вирішенні питання про
стягнення судових витрат відповідно до вимог
ст.  ст.  79,  88
ЦПК України,  суд припустився помилки,  стягнувши судові витрати з відповідачки у
більшому розмірі ніж це передбачено чинним законодавством.

Так,  п/п. „д",  пі ст 3 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про державне мито" від 21 січня 1993 року № 7- 93 (з наступними змінами)
передбачено ставку державного мита за аналогічний позов в розмірі 8 грн. 50
коп.

Згідно
постанови Кабінету Міністрів України № 1258 від 21 грудня 2005 року (з
наступними змінами),  витрати з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів,  пов'язаних з розглядом даної категорії
цивільних справ,  складають 7 грн. 50
коп.

В
зв'язку з чим,  на користь позивача
підлягають стягненню 16 грн. судових витрат,
пропорційно до задоволених вимог. А тому,  рішення в цій частині також підлягає зміні.

Інші доводи
апелянта не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309,  316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРГШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2007 року
змінити,  виклавши резолютивну частину
рішення в новій редакції.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Дозволити
ОСОБА_1 періодичні побачення з дочкою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  кожного тижня у
четвер,  п'ятницю та неділю з 17-ї до
20-ї години без присутності матері дитини та інших осіб,  а також кожного року спільно відпочивати з
донькою ОСОБА_3 в літній час терміном на три доби.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 грн судових витрат

В задоволенні
інших позовних вимог відмовити

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржене
в касаційному порядку до Верховного Суду України.