Справа №22-1017 2007р.                                        Рішення ухвалено
Категорія     19                                                           Доповідач:
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області

від 8 травня 2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого:
Якута О.І.

Судців:
Міхасішин І.В.,  Щолокова О.В.

При секретарі:
Яблонська І.Л.

Розглянувши
у відкритому засіданні в м.  Вінниці
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду від 1 березня 2007 року;
колегія судців,  -

УСТАНОВИЛА:

Рішенням
Ленінського районного суду від 1 березня 2007 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2,  ОСОБА_3. акціонерного комерційного банку
"Аркада" Вінницького міськвиконкому,
ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру,  визнання недійсними договорів купівлі-продажу
квартири,  визнання частково недійсним
договору про участь у фонді фінансування будівництва,  визнання недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру,  визнанні-
недійсним рішення виконкому з підстав,
зазначених нею.

Позов ОСОБА_3.
задоволити.

Визнано
недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  укладені 29.04.2006 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
та 5.06.2006 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.,
посвідчені приватним нотаріусом за реєстраційними номерами №№ 1448 та
1918.

Визнано
за ОСОБА_3. право власності на 1/2 частину цієї квартири,  та виділено їй в користування більшу кімнату
площею,  а ОСОБА_2 -меншу,  підсобні приміщення: коридор 60-1,  вбиральню 60-2,  ванну 60-3,
кухню 60-5 залишити в спільному користуванні.

Стягнено
солідарно з ОСОБА_1.,  ОСОБА_2,  ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3. судові витрати -
881 грн. та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та
постановити нове рішення,  яким
задоволити позов ОСОБА_1.,  а в позові
ОСОБА_3. -відмовити.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення по слідуючим мотивам.

Матеріалами
справи встановлено,  що 11.01.2000 року
зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась
донька ОСОБА_5.

Оскільки
в них не було свого житла,  в зв'язку з
чим вони проживали у батьків ОСОБА_3.,
13.12.2004 р. ОСОБА_2 уклав договір № 113 про участю у фонді фінансування
будівництва. За цим договором ОСОБА_2 на підставі повного визнання ним правил
фонду фінансування будівництва за програмою ТОВ БМУ-3,  дає згоду на участь у фонді фінансування
будівництва бере на себе зобов'язання виконувати правила ФФБ,  передає кошти банку у довірче управління з
метою отримати у власність збудовану

квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира складається з
двох кімнат.

Відповідно
до п. 2 п.п. 2 "б" договору ОСОБА_2 мав право за письмовою згодою
банку уступити (відступити) право вимоги та свої зобов'язання за цим договором
на користь третьої особи,  є родичем
довірителя (чоловік,  дружина,  батько,
мати,  повнолітні діти,  брати,
сестри). Однак,  ОСОБА_2 на
протязі всього часу виплат коштів на будівництво цієї квартири,  не уступав право вимоги своїй матері ОСОБА_1.

30.08.2005      р. він укладає договір
про іпотечний кредит. Згідно умов цього договору

банк надає йому кредитні кошти в сумі 48302 грн. для інвестування в жиле
будівництво

згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва.

Даний кредит
подружжя Івацко виплатили.

26.01.2006      р. Вінницький
міськвиконком видав на ім'я ОСОБА_2 свідоцтво № 58

про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Тобто,  згідно вимог
ст.  ст.  60,  61
СК України дана квартира є спільною сумісною

власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3. у рівних частках.

29.04.2006
р. ОСОБА_2 продав дану квартиру подрузі своєї матері - ОСОБА_4 Перед цим він
нотаріусу надав письмову заяву про те,
що в шлюбі не перебував і не перебуває,
та не має малолітніх та неповнолітніх дітей,  що мають право на користування належною йому
квартирою.

5.06.2006 р.
ОСОБА_4 продала спірну квартиру матері ОСОБА_2 - ОСОБА_1.

Суд
підставно ці договори недійсними,
оскільки згідно вимог  ст.  65 СК України -для укладення одним з подружжя
договорів,  які потребують нотаріального
посвідчення і державної реєстрації,  а
також договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути подана письмово,  ОСОБА_3. такої згоди на продаж спільної
квартири не давала,  більше того,  відповідач надав нотаріусу неправдиві дані
про свій шлюб та надав ксерокопію паспорту,
де немає запису про шлюб.

Крім
цього,  мати відповідача ОСОБА_6.,  пред'являючи позов,  вказувала,
що ці договори недійсні,  оскільки
вони укладались з метою оформлення її права власності на спірну квартиру,  кошти за цю квартиру не платились.

Таким
чином вона з сином переоформляла право власності,  так як невістка проти цього заперечувала.

Підставно
визнано спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя,  оскільки придбана ними в шлюбі,  всі договори,
в тому числі і кредит,
оформлялись на ім'я одного з подружжя.

Оскільки
з ОСОБА_3. проживає малолітня донька,
суд підставно виділив її більшу кімнату,
а відповідачу - меншу.

ОСОБА_1. не
представила переконливі докази,  що
спірна квартира належить її.

Посилання
на те,  що вона висилала на рахунок сина
кошти на придбання квартири,  суд
правильно не прийнято до уваги,  оскільки
генеральне доручення нею було видане 18.06.2002 p.,
а ОСОБА_2 уклав договір про будування квартири 13.12.2004
p.,  тобто пізніше більше двох років. ОСОБА_1. пояснила,  що гроші вона висилала сину на свої
потреби,  так і на його.

Договору
про придбання для неї квартири не укладала,
та не було обумовлено розмір використання сином отриманих коштів в
інтересах його сім'ї.

Кошти зі
свого рахунку ОСОБА_2 використовував з дня його відкриття з 27.08.2002 p.,
тобто задовго до укладення договору про побудову спірної
квартири.

Більше
того,  всі кошти з цього рахунку він
отримав 6.01.2006 p.,  кредит ним отримано 30.08.2005 p.,
а погашено кредит 30.03.2006 p.,
тобто пізніше закриття рахунку,  про що стверджує виписка з рахунку ОСОБА_2
(а.с.  46 т. 3).

Тому суд,  з урахуванням зібраних доказів,  правильно відмовив у позові ОСОБА_1.

Судом
правильно застосовано норми матеріального та процесуального права,  тому немає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України; колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 -
відхилити,  а рішення Ленінського
районного суду від 1 березня 2007 року залишити без зміни.