Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 -1807 / 07                                      Головуючий
Суддя-доповідач: Приймак В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року                                                                    м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                                                 Приймака
В. М. ,

Суддів:                                                            Подліянової
Г. С,

Осоцького
І.І.

При
секретарі:                                                Тахтаул
О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 15
березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про
визнання правочину недійсним,  -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2 звернулись
до суду з позовом до ОСОБА_3.,  ОСОБА_4
про визнання правочину недійсним.

В позові
зазначали,  що вони є власниками 1225
частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно
договору дарування від 22.10.2004 року,
укладеного між ОСОБА_5. та ОСОБА_3.,
останній перейшло у власність 925 частин вказаного будинку. Право
власності до ОСОБА_4 на 1325 частин цього ж будинку перейшло на підставі
дублікату договору дарування від 13.10.2004 року № 886,  зареєстрованого 14.10.2004 року в КП
„Якимівська бюро технічної інвентаризації-".

Згідно
повідомлення Кирилівської селищної ради за № 185 від 20.03.2006 року дублікат
договору дарування від 04.08.1993 року № 150,
який не зареєстрований в КП „Якимівеька бюро технічної
інвентаризації"". Таким чином,
ОСОБА_4 не набув права власності на 1325 частин житлового будинку АДРЕСА_1,  а тому ОСОБА_5. не мав права від імені
ОСОБА_4 вчиняти правочин.

З огляду
на вищевикладене,  просили суд визнати
договір дарування № 2056
від 22.10.2004 року та
договір дарування № 1994
від 02.12.2005 року
недійсними.

Рішенням
Якимівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2007 року відмовлено
у задоволено позову.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1. та ОСОБА_2 подали
апеляційну скаргу,  в якій посилаючись на
порушення норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просять рішення скасувати та ухвалити нове,  яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційно') скарги,
колегія судців приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  308
ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
та процесуального права.

Згідно  ст.  204 ЦК України
правочин є правомірним,  якщо його
недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Судом
встановлено,  що реєстрація права
власності на 13/25 частин
домоволодіння поАДРЕСА_1 є дійсною.

З
матеріалів справи вбачається,  що на
підставі договорів дарування №
2056 від 22.10.2004 року та № 1994 від 02.12.2005 року ОСОБА_3.
набула права власності на 13/25
частин житлового будинку АДРЕСА_1.
Вищезазначена частка складається з кухні 1-4,  площею 8,
7 кв.м. ,  з кімнати 1-3,
площею 11,
6 кв.м. ,  кладової 1-2,
площею 5,
5 кв.м. ,  сараю Б та
підвалу.

Доводи
апеляційної скарги стосовно того,  що
ОСОБА_4 не набув права власності на 13/25 частин спірного будинку,  а тому ОСОБА_5. не мав права від імені
ОСОБА_4 вчиняти правочин,  оскільки не
мав повний обсяг цивільної дієздатності,
спростовуються матеріалами справи.

Оскільки
вищезазначені договори дарування оформлені та зареєстровані належним
чином,  суд першої інстанції законно та
обґрунтовано відмовив позивачам у задоволені їх позовних вимог.

Постановляючи
судове рішення,  суд першої інстанції
повно та всебічно з'ясував обставини справи,
встановив дійсні правовідносини сторін,
правильно застосував норми матеріального права,  які регулюють ці правовідносини.

Оскільки
рішення суду відповідає вимогам закону,
фактичним обставинам справи та наданим доказам,  підстав для його скасування колегія судців не
вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  308,
313,  314,  315,
317 ЦПК України,
колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Якимівського районного суду Запорізької області від 15 березня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.