УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді   Ланкова М.В. суддів   Белинчук Т.Г. Ісаєва Г А. при
секретарі   Гончарук В.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за
позовом    ОСОБА_1    до
ОСОБА_2    про відшкодування    шкоди,
за    апеляційною    скаргою
ОСОБА_1    на   рішення Сімферопольського районного суду АР
Крим від 16 лютого 2007 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, посилаючись на
те, що вона як суб'єкт підприємницької діяльності уклала трудовий договір з
відповідачкою і та працювала у неї на посаді продавця з повною матеріальною
відповідальністю. У грудні 2004 року у відповідачки за період її роботи з 25
серпня 2004 по ЗО листопада 2004 року була виявлена недостача
товаро-матеріальних цінностей у розмірі 1207 грн. Позивачка просила стягнути з
відповідачки заподіяну їй матеріальну шкоду.

Рішенням
Сімферопольського районного суду АР Крим від 16 лютого 2007 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній
скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, справу направити на новий
розгляд, посилаючись на незаконність ухваленого рішення.

Заслухав суддю
доповідача, вислухавши ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що позивачкою,
як суб'єктом підприємницької діяльності, бухгалтерський облік вівся з
порушенням встановленого порядку, а надані документи обліку товаро-матеріальних
цінностей не є безперечними доказами, що саме з вини відповідачки відбулася
недостача.

З такими
висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони
відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Порядок обліку
доходів і витрат суб'єкта підприємницької діяльності, який працює по єдиному
податку врегульований Указом Президента України № 727 від 03 липня 1998 року та
Постановою KM України № 507 від 16 березня 2000 року.

Згідно
вищезгаданим нормативним документам, підприємець, який працює по єдиному
податку, повинен відображати рух товаро-матеріальних цінностей в книзі обліку
доходів і витрат, встановленого зразка.

Таким чином,
доказом ведення  бухгалтерського обліку
може бути тільки відповідним чином оформлена і зареєстрована книга обліку
доходів і витрат.

Справа № 22-ц-3390/2007 року                                                                 Головуючий у першій

1 нстанції Шофаренко Ю.Ф.

Доповідач Ісаев Г.А.

2

Як доказ наявної недостачі позивачка надала в суді чорнові записи, проти
яких відповідачка заперечувала.

Судом першої інстанції проведена бухгалтерська експертиза, згідно висновків
якої надані на дослідження записи про рух товаро-матеріальних цінностей є
неофіційною обліковою документацією, (а.с. 72-79). Експерт робить висновок про
наявність недостачі під умовою, якщо суд прийме як
доказ надані позивачкою чорнові записи.

Оскільки записи обліку доходів і витрат приватного підприємця ОСОБА_1 не відповідають вимогам закону, то суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що дані записи не можуть бути
доказами спричинення шкоди у зв'язку з недостачею.

Рішення суду відповідає закону і доводами апеляційної скарги не
спростовуються, у зв'язку з чим колегія суддів
апеляційного суду не знаходить правових підстав для скасування
постановленого рішення.

На підставі викладеного і керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Сімферопольського районного суду АР Крим від 16 лютого 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом
двох місяців.