Справа № 22 ц 1722 - 2007
року.          Головуючий 1 інстанції Павлова Ж.П.
- 33.                            Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА

іменем України.

1 жовтня
2007 року.                                                                           м.  Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Кутової
Т.З. та Данилової О.О.,

із секретарем
судового засідання Швейновою І.В..

з участю :

прокурора Берези
А.В.,

представника 3-ї
особи Горшколепа М. І.,

представника відповідач ОСОБА_2.,  у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 переглянула рішення місцевого Заводського районного суду м.  Миколаєва від 19 червня 2007 року по
цивільній справі за позовом прокурора Заводського району в інтересах
Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі і з'явилися у дане
судове засідання,  перевіривши у межах
оскарження обставини та докази,  якими
сторони їх стверджували , -

установила:

9 лютого
2007 року прокурор Заводського району в інтересах Миколаївської міської
ради,  пред'явив зазначений позов.

Його
обґрунтовував тим,  що ОСОБА_1  самовільно зайняла земельну ділянку площею
21, 6 м-2,  розташовану біля будинку АДРЕСА_1

Посилаючись
на відмову відповідачки , повернути земельну ділянку добровільно,  просив позов задовольнити.

Представник
відповідача факт самовільного зайняття земельної ділянки визнав,  але просив у позові відмовити,  оскільки оформлює необхідну документацію на
спірну землю.

Рішенням
місцевого Заводського районного суду м.
Миколаєва від 19 червня 2007 року позов задоволено у повному
обсязі,  на відповідачку покладено
обов'язок повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у
придатний для використання стан.

Не
погоджуючись із таким процесуальним документом,
ОСОБА_1  його оскаржила й просила
скасувати,  оскільки,  як на її думку,  суд дав неналежну оцінку зібраним по справі
доказам та неправильно застосував норми матеріального права,  а саме,
розглянув справу без позивача і не залучив до участі у справі КЄЧ
Миколаївського району.

Апеляційну
скаргу слід відхилити,  оскаржене рішення
суду 1 інстанції залишити без зміни,
оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального
права.

Вирішуючи
спір таким чином,  як викладено у
оскарженому рішенні,  місцевий суд
виходив з того,  що у справі достатньо
доказів тому,  що відповідачка самовільно
зайняла спірну земельну ділянку,  а
тому,  відповідно до статей 77,  126,
127 та 212 ЗК України,  повинна її
повернути в придатному для використання стані.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з такими обставинами та правовідносинами,  висновки суду 1 інстанції щодо них і
результату вирішення справи,  вважає
вірними,  обґрунтованими й законними.

Згідно
статей 116,  125,  212 ЗК України,   ст.
'. Закону України "Про державний контроль за використанням та
охороною земель" громадяни набувають права власності та права користування
земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх
повноважень,  визначених ЗК України.

Набуття права на землю громадянам здійснюються шляхом передачі земельних
ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,  що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною
ділянкою,  та його державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки ;ю встановлення її меж у натурі ( на
місцевості ),  одержання документа,  що посвідчує право на неї,  та державної реєстрації забороняється.

Будь-які
дії особи,  які свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної ділянки до встановлення її меж у
натурі,  одержання документа,  що посвідчує право на неї та його державної
реєстрації є самовільним зайняттям земельних ділянок.

Самовільно
зайнятті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або
користувачам без відшкодування затрат,
понесених за час незаконного користування ними.

Приведення
земельних ділянок у придатний для використання стан,  включаючи знесення будівель і споруд,  здійснюється за рахунок громадян,  які самовільно зайняли земельні ділянки.

Як
вбачається з Державного акту на право постійного користування землею від 01
травня 1995 року та інших матеріалів справи,
Миколаївська міська рада передала у постійне користування КЕЧ
Миколаївського району земельну ділянку площею 55, 9 га,  розташовану за адресою АДРЕСА_1

Відповідачка
самовільно зайняла 21, 6 м-2 зазначеної ділянки й використала на свій
розсуд,  іншого допустимим засобами
доказування вона не довела,  хоча за  ст.  60
ЦПК України то є її обов'язком.

За
такого,  спірна ділянка підлягає
поверненню законному користувачеві з попереднім приведенням її в придатний для
використання стан.

Такого ж
з таких же мотивів дійшов і місцевий суд,
а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до
твердження особи,  яка подала апеляційну
скаргу про порушення судом прав позивача та користувача земельної ділянки,  то воно не може бути взяте до уваги,  бо судове рішення постановлене саме на їх
захи ст.

Стосовно
її ж твердження про наявність згоди КЕЧ Миколаївського району на використання
спірної земельної ділянки,  то воно
бездоказове,  а тому не може слугувати
скасуванню судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307-308,  313-315 ЦПК України,  колегія судців , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
місцевого Заводського районного суду м.
Миколаєва від 19 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього
часу протягом

двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до

Верховного
Суду України.