РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007р.                                                                                   м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                       Шишка
А.І.,

суддів                                                                  Матківськго
Р.Й.,  Проскурніцького П.І.

секретаря                                                            Пилипчук
Н.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2,
ОСОБА_3.,  Снятинської міської
ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,  знесення самовільної прибудови до житлового
будинку та курника,  визнання недійсними
Державних актів на право приватної власності на землю та договору
купівлі-продажу земельної ділянки і зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,
ОСОБА_4 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_4 на рішення Снятинського районного
суду від 12 березня 2007 року, -

встановила:

У червні
2004 року ОСОБА_1  пред"явила позов
до ОСОБА_2,  ОСОБА_3.,  Снятинської міської ради про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою,
знесення самовільної прибудови до житлового будинку та курника,  визнання недійсними Державних актів на право
приватної власності на землю та договору купівлі-продажу земельної ділянки і
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про повернення самовільно
захопленої земельної ділянки.

Справа судами
слухалася неодноразово.

Останнім
рішенням Снятинського районного суду від 12 березня 2007 року в задоволенні
позову ОСОБА_1  відмовлено.

Поновлено
ОСОБА_2. строк звернення до суду та визнано незаконним рішення Снятинської міськради
від 18.07.2006 року „Про передачу у приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_1  в частині 149 кв.м. " та
зобов'язано ОСОБА_1.  повернути ОСОБА_2.
0, 0209га земельної ділянки,  не чинити
перешкод в її користуванні та забрати із даної земельної ділянки огорожу та
приміщення для курей.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення
скасувати і постановити нове про задоволення її позову і відмову у задоволенні
зустрічного позову.

Вислухавши
доповідача,  ОСОБА_1.  та її представника,  ОСОБА_2 та його адвоката,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
частково з таких підстав.

Справа №
22-Ц-628 /2007р.                           Головуючий
у 1 інстанції Боднарук М. В.

Категорія   33                                                   Доповідач
Шишко А.І.

2

Відмовляючи
в позові ОСОБА_1  суд виходив з
того,  їй у 1960 році надано земельну
ділянку без зазначення її розміру та площі,
а при передачі ділянки їй у власність порушено процедуру вирішення цього
питання,  що потягло захоплення у ОСОБА_2
0, 0209га земельної ділянки.

На думку
колегії суддів такий висновок суду не грунтується на поданих до суду і зібраних
судом доказах,  внаслідок чого
постановлено не обгрунтоване рішення,
яке підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи 30.01.1960 року рішенням Кулачинської сільської
ради №37 надано ОСОБА_1  під будівництво
будинку земельну ділянку площею 0, 29га та відведено її в натурі актом від
01.02.1960 року (а.с. 5,  6).

Із плану
забудови вбачається,  що відстань від
будинку ОСОБА_1  до межі у бік ОСОБА_2
становить 7, 0м.

01.12.1995       року чоловікові
позивачкиОСОБА_5 приватизовано дану земельну

ділянку і видано Державний акт на право приватної власності (а.с. 89) у межах
згідно з

планом.

12.09.1996        року рішенням
Снятинської міської ради №7 передано у приватну

власність земельну ділянку площею 0, 32га ОСОБА_3. (а.с. 44) - сусідці
позивачки,  у якої

згодом купив будинок відповідач ОСОБА_2

В
судовому засіданні встановлено,  що цей
державний акт видано з порушенням Інструкції про порядок складання,  видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю...
затвердженої наказом Держкомітету України по земельних ресурсах №28 від
15.04.1993 року.

Цей акт
виготовлений без визначення меж земельної ділянки в натурі,  без розробки технічної документації та
врахування меж ділянки позивачки,  яка
мала в той час право власності на свою земельну ділянку.

Таке порушення і
привело до виникнення між сторонами даного земельного спору.

02.07.1999
року ОСОБА_3. продала свій будинок ОСОБА_2.,
який з такими ж порушеннями одержав Державний акт на земельну
ділянку,  що визнав сам ОСОБА_2

У 2002
році ОСОБА_2 знищив межу між його земельною ділянкою та ділянками ОСОБА_1  таОСОБА_4

У 2003
році межа була відновлена комісією земельних ресурсів,  яку відповідач також знищив.

Повторна
межа встановлена 25.05.2004 року комісією відділу земельних ресурсів,  архітектури та міської ради (а.с. 10,
25,  310),  з чим відповідач не погодився.

Із
висновку судово-технічної експертизи від 10.01.2005 року вбачається,  що лишків землекористування у сторін не
виявлено (а.с. 30-38) і запропоновано встановлення межі з врахуванням
самовільно побудованої господарської добудови ОСОБА_2

По
справі 30.08.2005 року проведена друга судово-технічна експертиза,  однак висновок її суд до уваги не
приймає,  оскільки в ній не відображено
розмір земельної ділянки ОСОБА_1 ,  тому
колегія суддів не може погодитись з тим,
що позивачка захватила
у відповідача частину земельної ділянки.

До
будинку ОСОБА_2 попередній власник,
самовільно добудував господарську споруду порушивши при цьому межу між
господарствами сторін на 1, 3м.  (а.с.
8).

Наведене
свідчить про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1  і безпідставність зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2

Разом з
тим,  не може бути задоволена позовна
вимога ОСОБА_1  про визнання незаконим
договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного сторонами при
купівлі-продажу будинку,  оскільки
вказана у договорі площа землі у ОСОБА_2,  при вирішенні даного спору не
змінилася.

Допустив
суд і порушення норм процесуального права,
вийшовши за межі позовних вимог. Суд зобов"язав позивачку знести
огорожу,  приміщення для курей,  хоч таких вимог

3

ОСОБА_2 не заявляв (а.с.  11, 69,
285). Суд зобов"язав позивачку повернути відповідачу частину
земельної ділянки,  не врахувавши,  що ОСОБА_2 межує (38м) і зОСОБА_4

Отже,  колегія суддів вважає,  що позов ОСОБА_1  підлягає до часткового задоволення,  а зустрічний позов ОСОБА_2 до задоволення не
підлягає.

Колегія
суддів вважає,  що є підстави для
поновлення ОСОБА_1  строку позовної
давності,  оскільки передаючи ОСОБА_3,  а потім ОСОБА_2 земельну ділянку у приватну
власність,  межі земельних ділянок з
ОСОБА_1 не погоджувалися.

На підставі  ст.
ст. 78,  125,  126,
158 Земельного кодексу України та керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення
Снятинського районного суду від 12 березня 2007 року по даній справі скасувати
і постановити нове рішення.

Поновити
ОСОБА_1  строк позовної давності.

Позов
ОСОБА_1  до ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов"язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1  у
користуванні земельною ділянкою та знести самовільно побудовану господарську
прибудову до житлового будинку у бік господарства ОСОБА_1  Визнати недійсним Державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку від 11.11.1998 року №308 на ім"я ОСОБА_3.
та від 04.08.1999 року №334 на ім"я ОСОБА_2 У задоволенні позовних вимог
про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 відмовити.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1  таОСОБА_4 відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.