Справа - № 2590                                                 Головуючий
- 34                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
квітня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Тамакулової В.О.

суддів -
Лисичної H.M., Котушенко СП.

при секретарі -
Чергенець CO.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської
області від 10 листопада 2006 року по справі за його позовом до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів, мотивуючи це тим, що рішенням Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області він зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання
сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі V* частини всіх видів доходу на користь
відповідачки.

На
підставі рішення мирового судді м.Нєфтєюганська Ханти-Мансійського автономного
округу від 15 грудня 2004 року він виплачує аліменти на утримання дочки,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу на користь ОСОБА_3

Посилаючись
на те, що законодавством передбачена виплата аліментів на утримання двох дітей
у розмірі 1/3 частини заробітку, позивач просив зменшити розмір аліментів,
визначених на утримання сина до 1/6 частини заробітку.

Відповідачка
проти задоволення позову заперечувала.

Рішенням
Вільногорського міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2006
року в задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення, як
незаконного та про ухвалення нового рішення.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить
передбачених ст.ст. 309-311 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Згідно
ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як
вбачається з матеріалів справи рішенням Вільногірського міського суду
Дніпропетровської області від 15 жовтня 1997 року позивач зобов'язаний
виплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1А
частини всіх видів заробітку на користь відповідачки.

На
підставі рішення мирового судді м.Нєфтєюганська Ханти-Мансійського автономного
округу від 15 грудня 2004 року позивач зобов'язаний до сплати аліментів на
утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу
на користь ОСОБА_3

Оскільки
сам факт зобов'язання сплати аліментів на утримання одної дитини особою, яка
сплачує аліменти на утримання іншої дитини не є підставою для зменшення розміру
аліментів, а інших підстав ОСОБА_1 в позовній заяві не навів, суд обгрунтовано
відмовив йому в задоволенні позову.

Приведені  в апеляційній скарзі доводи відповідача
висновки суду  першої інстанції не
спростовують і не мають правового значення для вирішення спору.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської
області від 10 листопада 2006 року

залишити без зміни.