Справа №33ц-224кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 червня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Козаченка В.І., Шолох, Мурлигіної О.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого
незаконного володіння,

за касаційною скаргою ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2004 р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2004
p.,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2002 р.
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

В зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5, суд допустив до участі у справі її правонаступника ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що в липні 2002
р. відповідач скосив і привласнив належний їм врожай пшениці, позивачі
просили суд зобов'язати його повернути кожному з них 4,8 т пшениці чи по 6080 грн.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2004 p., залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2004 р., в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачі просять скасувати ухвалені по справі рішення,
а справу направити на новий розгляд, посилаючись на неповне з'ясування судами
обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду оскаржених судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між сторонами була усна домовленість про спільне
використання належних їм земельних ділянок.

Однак позивачі не надали суду доказів того, що врожай, який зібрав
відповідач, належить їм, і не довели своїх позовних вимог. Натомість,
відповідач довів, що він вклав свої кошти і працю у вирощування врожаю, та
підтвердив це доказами, які позивачами не спростовані. В зв'язку з чим,
місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Апеляційний суд правильно погодився з висновками районного суду та залишив
його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2
ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені
з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також
відсутні передбачені ч. 1
ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332,
336 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про
судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ" від 22 лютого 2007 року, колегія
судців,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2004 р. та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2004
р. - залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.