УХВАЛА

Іменем   України

15
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апе­

ляційного
суду Житомирської області у складі:

головуючого
- судді                            Товянської
О.В.

суддів:                                                  Широкової
Л.В.

Забродського
М.І. при секретарі судового засідання : Лаговській О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апе­ляційні скарги
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального стра­хування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань у Коростншівському районі та Коростишівської
центральної районної лікарні на рішення Коростишівського районного суду
Житомирської об­ласті від 04 червня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 до Коростишівсь­кої центральної районної лікарні, третьої особи
- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на ви­робництві та профзахворювань у Коростншівському районі про
визнан­ня недійсним акту про нещасний випадок від 15.03.2005 року за формою Н-5
та визнання нещасного випадку, що стався 15.02.2005 р. пов'язаним з виро­бництвом
та про зобов'язання відповідача скласти акт про нещасний випа­док за формою
Н-1, -

встановила:

У грудні 2006р.
ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позо­вом. Просила визнати :

·
недійсним акт складений за формою Н-5 про нещасний
випадок;

·
нещасний випадок, який стався з нею 15 лютого 2005р. як
такий, що пов'язаний з виробництвом;

·
та зобов'язати відповідача скласти акт про даний нещасний
ви­падок за формою Н-1.

Зазначала, що з 1985р. працює в Коростишівській
центральній район­ній лікарні на посаді медичної сестри терапевтичної дільниці.
Оскільки посві­дчення її кваліфікаційної категорії було дійсне до 15 березня
2005р., про що їй нагадала працівник відділу кадрів, вона з 14 лютого 2005р.
почала готува­ти необхідні документи для чергової атестації. Для оформлення
самозвіту не вистачало деяких даних, що містяться в "режимних"
наказах, а тому 15.02.2005р. для їх отримання вона направилась до завідуючої
інфекційного відділення Коростишівської ЦРЛ, але останньої на роботі не було.
ОСОБА_1 при виході посковзнулась на східцях і впала на спину. Після травми про­ходила
тривале лікування. 15.08.2005р. їй встановлено 3 групу інвалідності. По даному
випадку адміністрацією лікарні складено акт про нещасний випадок за формами НПВ
та Н-5 з яким позивачка не погодилась і звернулась з

Справа № 22ц/
1603                                      Головуючий
у суді 1-ї інстанції Мацький Є.М.

Категорія 44                                                    Доповідач
Товянська О.В.

цього питання до
Житомирського, територіального управління Державного  комітету України з нагляду за охороноюпраці
та прокуратури Коростишівсь-кого району. Внаслідок проведених перевірок
посадовими особами вказаних органів були внесені приписи головному лікарю
Коростишівської ЦРЛ про не­обхідність складення акту форми Н-1, однак приписи
адміністрацією лікарні виконані не були, а тому вона змушена була звернутись до
суду.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 4 *
червня 2007 року позов задоволено. Визнано недійсним акт складений за фо­рмою
Н-5 про нещасний випадок від 15 березня 2005 року, що стався з Год-левською
В.К. 15 лютого 2005 року. Визнано нещасний випадок, який стався з позивачкою 15
лютого 2005 року як такий, що пов'язаний з виробництвом та зобов'язано
Коростишівську центральну районну лікарню скласти акт про даний нещасний випадок
за формою Н-1.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від не­щасних випадків на виробництві та профзахворювань у
Коростишівському районі та Коростишівська центральна районна лікарня подали
апеляційні скарги. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Коростишівському
районі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рі­шення
по суті спору, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального
і процесуального права. Апелянт посилається на положення п.13 Порядку
розслідування та введення обліку нещасних випадків, профе­сійних захворювань і
аварій на виробництві, затверджений постановою КМУ від 25 серпня 2004 року
№1112 (далі - Порядок) в якому зазначається, що на кожний нещасний випадок на
виробництві складаються два акти за формою Н-5 та формою Н-1 або формою НПВ.
Оскільки на даний час судом скасовано лише акт форми Н-5, наявність якого
відповідно до вказаного Порядку є обов'язковим, а акт за формою НПВ, складений
комісією з розслідування, є чинним, то у разі складення ще акту за формою Н-1
будуть чинними два ак­ти, які є взаємовиключними. Зазначає, що в розділі 8
посадової інструкції медсестри терапевтичного відділення визначено конкретно
місце знаходжен­ня робочого місця - це кабінет лікаря ЗПСМ, який знаходиться,
має відповід­ну площу та обладнання.

Коростишівська центральна районна лікарня просить рішення суду першої
інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті спору, посилається на
неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Також
посилається на порушення судом положень п. 13 вказаної вище постанови. Апелянт
зазначає, що позивачем порушено вимоги ст. 14 Закону України "Про охорону
праці" та п.2.1 Інструкції з охорони праці та виробни­чої санітарії.
Оскільки ОСОБА_1 розпочала підготовку до атестації без попередньої подачі заяви
про допущення до підготовки матеріалів по атеста­ції та без відповідного
розпорядження на те керівництва, тобто на власний розсуд, Коростишівська ЦРЛ
вважає, що позивачем порушено п.п. 6-7 "Поло­ження про атестацію середніх
медичних працівників", наказ Міністерства охорони здоров'я від 23.10.1991
року № 146.

Апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як видно із
матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в Коростишів-ській Центральній районній
лікарні з 1985 року медичною сестрою терапев­тичної дільниці. Відповідно до
наказу Міністра охорони здоров'я України № 146 від 12.10.1991р., п.16 Посадової
інструкції зобов'язана систематично під­вищувати свою кваліфікацію шляхом
вивчення відповідної літератури, учас­тю у семінарах і конференціях. Термін дії
посвідчення кваліфікаційної кате-

горії ОСОБА_1. був дійсний до
15 березня 2005р. і тому позивачка завчасно почала готуватись до чергової
атестації.

Матеріалами справи доведено, що саме з цією метою ОСОБА_1 15 лютого 2005р.
у робочий час, коли не було безпосередньої роботи з хворими, тобто у вільний
від прийому час, звернулась до завідувачки інфекційним від­діленням для
ознайомлення з "режимними" наказами, які у неї знаходились і були
необхідні позивачці для підготовки до атестації. Саме на виході із цього
відділення ОСОБА_1 отримала травму хребта і в подальшому їй вста­новлена 3
група інвалідності.

Територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці по Житомирській області
було перевірено обставини отримання ОСОБА_1 травми і встановлено, що нещасний
випадок, який з нею стався при виході з інфек­ційного відділення, пов'язаний з
виробництвом. Приписи Держнаглядохорон­праці по Житомирській області та
прокурора Коростишівського району по ре­зультатах перевірки зазначених обставин
з пропозицією визнати нещасний випадок, пов'язаним з виробництвом та скласти
акт форми Н-1, відповідачем - ЦРЛ, на думку апеляційного суду, необгрунтовано
залишені без задоволення.

Суд першої інстанції правильно визнав, що ОСОБА_1 під час
не­щасного випадку виконувала посадові обов'язки, ніяких порушень трудової
дисципліни не допустила, тому на законних підставах задовольнив позовні вимоги.

Судове рішення відповідає вимогам закону та обставинам справи. Під­стави
для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись
ст.ст.308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги відділення виконавчої дирекції Фонду соціаль­ного
страхування від нещасних випадків на виробництві та профза­хворювань у
Коростншівському районі та Коростишівської централь­ної районної лікарні
відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 червня
2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.