УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5 липня
2007 року                                                                          м.
Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області  у складі:

головуючого -
судді Леска В.В.

суддів - Кондора
Р.Ю., Кожух О.А.

при секретарі -
Рогач І.І.

перекладача - ОСОБА_1 з участю відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Виноградівського районного суду від 12
квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третіх осіб без
самостійних вимог опікунської ради Чорнотисівської сільської ради та
опікунської ради Дюлянської сільської ради, про передачу дитини на виховання та
стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про
передачу на виховання та проживання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що по 26 жовтня 2005 року перебував з відповідачкою в
зареєстрованому шлюбі, а фактично з літа 2005 року припинив із нею сумісне
проживання. Відповідачка не виконує рішення опікунської ради при
Чорнотисівській сільській раді від 10 вересня 2005 року, яким встановлено два
рази на тиждень час та місце спілкування з дочкою.

Рішенням Виноградівського районного суду від 16 грудня 2005 року позивачеві
встановлено місце та час спілкування з дочкою, яке відповідачка не виконує.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив відповідно до ч. 4 ст. 159
Сімейного кодексу України постановити рішення про передачу дитини на виховання
та проживання з ним у АДРЕСА_1 та
стягнути 1700 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди,
спричиненою діями відповідачки, яка більше року чинить йому перешкоди у
спілкуванні з дитиною.

Справа розглядалася судами неодноразово. Останнім рішенням суду в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача порушив питання про скасування рішення суду
як незаконного та необгрунтованого і ухвалення нового рішення про задоволення
позову.

Межі оскарження - на думку апелянта є невірним висновок
суду про відмову в задоволенні позову з підстав несплати ним аліментів,
оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка навмисно
не виконує рішення суду про надання йому зустрічей з дитиною.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідачка просить
апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду залишити без змін,
оскільки на протязі тривалого часу ОСОБА_3 фактично ухилявся від виконання
своїх обов'язків по утриманню дитини. Відмова у

Справа № 22ц -
941/07                                                                                  Номер
рядка статистичного звіту : 34

Головуючий у
першій Інстанції: Назаров
П.О. Суддя - доповідач : Леско В.В.

зустрічі з
дитиною була викликана її побажанням, щоб позивач приходив у тверезому стані,
не сварився на те забував про батьківські обов'язки по утриманню дитини.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи
й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 159 Сімейного кодексу України у разі ухилення
від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за того з
батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Матеріалами справи встановлено, що з 21 жовтня 2000 року по 25 жовтня 2005
року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4.

З літа 2005 року
сторони проживають окремо і в різних населених пунктах

Відмовляючи в позові ОСОБА_3 суд вірно виходив із того, що дитина є
малолітньою, позивач не виконує батьківські обов'язки по її утриманню і що
зміна місця проживання негативно вплине на психічний стан дитини.

Зазначене підтверджується висновком опікунської ради при
Дюлянської сільської ради, згідно якого дитина повинна залишатися при матері.

Щодо висновку опікунської ради при Чорнотисівській
сільській раді, то в такому лише зазначено, що ОСОБА_2 слід змусити не
перешкоджати ОСОБА_3 забирати дочку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що суд першої інстанції
постановив рішення про відмову ОСОБА_3в задоволенні позову про передачу дитини
для проживання і виховання та відшкодування моральної шкоди з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Підстав для
скасування рішення немає

Керуючись ст.
ст. 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Виноградівського районного суду від 12 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з

моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної

інстанції.