УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 року                                                                   м.
Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В.,  Гончаренко В.М.

при секретарі
Таратіної О.С.  розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання
договору довічного утримання   за   апеляційною
скаргою   ОСОБА_2 на  рішення Малиновського районного суду м. Одеси
від 26 серпня 2005 року,

встановила:

В серпні
2004 року
позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  посилаючись на те,  що 17
вересня 2003 року
вона уклала з відповідачкою договір довічного утримання,  за умовами якого вона передала у власність
відповідачки свою квартиру АДРЕСА_1,  а відповідачка взяла на себе забов*язання
довічно повністю утримувати її,
забезпечити харчуванням,
одягом,  доглядом,  матеріальною допомогою,  медичним обслуговуванням.  Оскільки відповідачка не виконує своїх
забов*язань,  позивачка просила розірвати
договір.

Відповідачка
позов не визнала.

Справа
розглядалася неодноразово.

Рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси від 26
серпня 2005 року
позов задоволено.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду зв'язку з
порушенням судом норм матеріального та процесуального права та направити справу
на новий розгляд.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної
скарги,  перевіривши матеріали
справи,  законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Справа № 22ц-259/07                                                   Категорія
14

Головуючий у
першій інстанції Поліщук І. А. Доповідач Короткое
В.Д.

Задовольняючи
позов,  суд виходив з того,  що відповідачкою не виконані забов*язання за
договором довічного утримання,  тому
розірвав його.

Колегія
суддів погоджується з таким висновком суду оскільки він ґрунтуються на законі
та підтверджується матеріалами справи.

Як
вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений договір довічного
утримання від 17 вересня 2003 року,  за умовами якого позивачка передала у
власність відповідачки квартиру АДРЕСА_1,  а відповідачка взяла на себе забов*язання
довічно повністю утримувати її,
забезпечити харчуванням,
одягом,  доглядом,  необхідною допомогою,  медичним обслуговуванням (а.с. 7).
Позивачка,  яка була хворою людиною
похилого віку,  проживала одна в вказаній
квартирі та мала потребу в лікуванні та постійному догляді,  що підтверджується медичною документацією
(а.с. 61,  77). З актів обстеження житлово-побутових умов позивачки
вбачається,  що вона проживала в
квартирі,  яка знаходилася в
антисанітарному стані,  без опалення та
належних побутових умов,  без належного
догляду(а.с. 67-75. Відсутність
належного догляду за позивачкою з боку відповідачки підтвердили свідки
ОСОБА_3.,ОСОБА_4.,  ОСОБА_5 (а.с. 94-97).

Суд
першої інстанції повно,  об'єктивно та
безпосередньо дослідив наявні у справі докази та прийшов до правильно
висновку,  що відповідачкою не виконані
забов*язання за договором довічного утримання,
який був укладений 17
вересня 2003 року на
підставі  ст.  425 ЦК України (в редакції 1963 року).
Оскільки права та обов'язки сторін продовжували існувати після набрання
чинності новим ЦК України з 1 січня 2004 року,
суд застосував п.1  ст. 1  ст. 755 ЦК України,  який передбачає розірвання договору довічного
утримання на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків. Застосування цієї норми права відповідає вимогам
п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України.

Не
заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те,  що судом порушені норми процесуального
права,  оскільки справа розглянута в відсутності
відповідачки. З матеріалів справи вбачається,
що представник відповідачки приймав учать у судовому засіданні від 13 червня 2005 року,  давав пояснення та приймав участь у допиті
свідків (а.с. 90-97). Про судові засідання від 24 червня,  28 липня,
10 серпня та 26 серпня 2005 року відповідачка та її представник були
сповіщені належним чином (а.с. 85-89). Тому суд першої інстанції відповідно до
вимог ч.5  ст. 172 ЦПК України (в
редакції 1963 року)
розглянув справу на підставі наявних у справі доказів.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що доводи апеляційної скарги не спростовують
правильних висновків суду,  судове
рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального
права,  а тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 218,  307 ч.1 п.1,  308,  314 ч.1 п.1,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 26
серпня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.