№ 2-2561/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 грудня 2007
року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого -
судді Дегтярчук М.О., при секретарі Заводяній О.Ю., розглянувши у попередньому
судовому засіданні в залі суду м. Лозова Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивачка
звернулась до суду 21 грудня 2007 року з позовом до відповідачки про стягнення
суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 03 травня 2007 року між
ними був укладений договір позики та 06 травня 2007 року ОСОБА_1 передала
ОСОБА_2 6000 грн. - суму обумовлену у договорі, яку відповідачка зобов'язалась
повернути до 01 листопада 2007 року. В підтвердження отримання грошей вона
написала розписку. Однак, у зазначений термін часу відповідачка борг не
повернула, стала уникати зустрічі з позивачкою, на письмову пропозицію про
добровільну сплату боргу повідомила, що повернути борг не може, оскільки у неї
немає грошей. В зв"язку з викладеним позивачка звернулась до суду і
просить стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 6000 грн.

В судовому
засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник
відповідачки проти задоволення позову не заперечував.

Виходячи з
наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.
4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Перевіривши
матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обгрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами
справи встановлено, що 03 травня 2007 року між сторонами був укладений договір
позики, що підтверджується договором, та 06 травня 2007 року ОСОБА_1 передала
ОСОБА_2 6000 грн. - суму обумовлену у договорі, яку відповідачка зобов'язалась
повернути до 01 листопада 2007 року. В підтвердження отримання грошей вона
написала розписку, вказаний факт підтверджується розпискою, власноруч написаною
відповідачкою. Однак, у зазначений термін часу відповідачка борг не повернула,
стала уникати зустрічі з позивачкою, на письмову пропозицію про добровільну
сплату боргу повідомила, що повернути борг не може, оскільки у неї немає
грошей. В зв"язку з викладеним позивачка звернулась до суду і просить
стягнути з відповідачки грошові кошти в розмірі 6000 грн., що підтверджується
заявою позивачки.

Відповідно до
ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені  родовими
ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На вимогу ч. 2
ст. 1047 ЦК України
відповідачка на підтвердження укладення договору позики та його умов надала
власноручну розписку позичальника, яка посвідчує передання їй вказаної грошової
суми.

Таким чином,
визнання відповідачкою позовних вимог ОСОБА_1 не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 625 ч. 1,
1046, 1047, 1049 ЦК України,
суд, -

вирішив:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.