АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22 - 2753 / 2007р.                         Головуючий
у 1 інстанції: Васильцов О.В.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"
14 " серпня 2007 року                                                                                    м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Онищенка
Е.А.,

Судців:                                  Прокопенка
О.Л.,

Бон дара В. О.,  При секретарі:
Батарейній О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11
червня 2007 року по справі за позовом ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк" до ОСОБА_1 та приватної фірми „Клинок" про
стягнення заборгованості за кредитним договором,  -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2006 року ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк"
(далі - Банк) до ОСОБА_1 та приватної фірми „Клинок" про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В позові
зазначали,  що 03.08.2004 року між ним та
ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 26д-04,  згідно якого остання отримала від Банку
кредит в сумі 24000 грн. зі сплатою 19 % річних із щомісячним частковим
поверненням суми кредиту за графіком,
який є додатком до кредитного договору та кінцевим-терміном повернення
кредиту 02.08.2006 року.

Відповідач
не виконала умови договору,  тому сума
заборгованості складає 14000 грн. Крім того,
ОСОБА_1. не сплачувались відсотки за користування кредитом та по цим
відсоткам створилась заборгованість в розмірі 1770 грн. 90 коп. Пеня,  передбачена за несвоєчасне повернення
відсотків за користування кредитом,
складає 94 грн. 17 коп. Відповідачем також не сплачена комісійна
винагорода у сумі 560 грн.,  а всього
заборгованість складає 16425 грн. 07 коп.

03.08.2004
року між Банком та приватною фірмою „Клинок" був укладений договір поруки
№ 15-9,  згідно якого ПФ „Клинок"
виступила майновим поручителем та прийняла на себе обов'язок відповідати перед
Банком за погашення ОСОБА_1. кредиту та інших платежів за кредитним договором №
26д-04 на засадах солідарного боржника.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2007
року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПФ „Клинок" на
користь ЗАТ „Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк"
заборгованість за

кредитом та відсотками в розмірі 15770 грн. 90 коп.,
пеню в розмірі 94 грн.
17 коп.,  заборгованість за комісійною винагородою - 560 грн.,
а всього 16425 грн.
07 коп.

Не погоджуючись з
рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу,  в якій,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права,  неповне з'ясування обставин,  що мають значення для справи,  просить рішення районного суду
скасувати,  а справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну
скаргу,  якщо встановлює,  що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ЗАТ «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» районний суд виходив з того,  що відповідачі,  ОСОБА_1 як позичальник за кредитним договором
і приватна фірма «Клинок» як поручитель,
особи які відповідно до вимог
ст.  1054 ЦК України не
виконали умови кредитного договору по погашенню кредиту та процентів ,  у відповідності зі  ст.
ст.  536,  546,
549,  554 ЦК України відповідають
перед кредитором як солідарні боржники.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини справи,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено і підтверджується матеріалами справи,  що 03 серпня 2004 року між Банком та ОСОБА_1.
був укладений кредитний договір відповідно до якого позивач надав позичальнику
ОСОБА_1 кредит у сумі 24 000 грн. на придбання житла зі сплатою 19 % річних за
користування кредитом.

Відповідно
до п.3.5 договору позивальник ОСОБА_1 зобов'язалася сплачувати комісійну
винагороду у розмірі 70 гривен щомісячно,
та у відповідності до п. 5.3 Договору сплачувати Банку за несвоєчасну
оплату сум кредиту та процентів пеню,
яка обчислюється від суми простроченого платежу у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ,  що діяла на час
прострочення.

Додатком
до кредитного договору встановлений графік погашення кредиту - 2 числа кожного
місяця по 1000 грн. до 02 серпня 2006 року готівкою.

На
забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору в той же день 03
серпня 2004 року між Банком та Приватною фірмою «Клинок» був укладений договір поруки
за № 15-9,  за яким ПФ «Клинок»
відповідно до п.1.3 виступає поручителем і зобов'язується відповідати за
погашення заборгованості позичальником ОСОБА_1. на засадах солідарного
боржника.

Протягом
періоду дії договору кредит сплачувався не вчасно,  та на час його закінчення виникла
заборгованість за кредитом на 03 серпня 2006 року в сумі 14 000 грн.,  за відсотками за користування кредитом у сумі
1170 грн. 90 коп.,  пеня за несвоєчасну
сплату відсотків 94 грн. 17 коп.,
заборгованість за комісійну винагороду в сумі 560 грн.,  а всього 16 425 грн. 07 коп.

Ні
ОСОБА_1,  ні ПФ «Клинок» свої
зобов'язання за укладеними договорами перед Банком не виконали.

З огляду
наведеного судова колегія вважає,  що
районний суд дійшов до правильного висновку про покладення зобов'язання по
погашенню заборгованості за кредитним договором ,  відсотків за користування,  винагороди та пені солідарно на двох
відповідачів.

Посилання
апеляційної скарги на те що районний суд,
не прийняв до уваги той,  факт
,  що гроші вона отримала для ПФ «Клинок»
і вважала,  що саме ця юридична особа має
несе відповідальність перед Банком є необгрунтованими,  оскільки вони спростовуються самим кредитним
договором та висновками суду першої інстанції.

Таким чином доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права
,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З
урахування наведеного колегія суддів вважає,
що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Крім
того вважаючи ,  що при складанні рішення
районний суд в його резолютивній частині допустив описку,  зазначив помилково особу з якої необхідно стягнути
судовий збір та витрати ОСОБА_2,  судова
колегія вважає за необхідне у відповідності зі
ст.  219 ЦПК України цю помилку
виправити.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308 , 317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11
червня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Виправити
допущену в резолютивній частині судового рішення описку що до зазначення
призвіща,  ім'я та по батькові з «
ОСОБА_2» на «ОСОБА_1».

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте вона може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.