Справа № 22-2050                                                       Головуючий у 1 інстанції:
2007 р.                                                                              Парій
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня
2007 року                                                                                               м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Полякова
О.З.

Суддів :                                   Онищенко Е.А.

Бабак А.М.  При секретарі:    Бабенко Т.І. розглянувши   у
відкритому  судовому  засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від «04» квітня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку,  відшкодування моральної шкоди,  третя особа ОСОБА_2,  -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_1,  звернулась до суду з
позовом до З AT KE "ПриватБанк" про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку,  відшкодування моральної шкоди,  третя особа ОСОБА_2.

У позові
зазначала,  що згідно наказу №26 від
20.05.2004 року вона була прийнята на роботу на посаду операціоніста
корпоративного бізнесу другого Бердянського відділення "Бердянська
філія" Запорізького регіонального управління ПриватБанку. Наказом №61 від
13.11.2006 року на підставі п.2  ст.  41 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1
було звільнено. У зв'язку з вищенаведеним,
просила суд поновити її на роботі у другому відділені "Бердянська
філія" Запорізького регіонального управління ПриватБанку на посаді
операціоніста корпоративного бізнесу. Стягнути з відповідача середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

У ході
судового розгляду справи позивачка звернулась до суду з уточню вальними
позовними вимогами,  просила стягнути з
ЗАТ КБ "ПриватБанк"  на користь ОСОБА_1 середній заробіток в
розмірі 5911, 96 грн. за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2007 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій посилаючись на порушення норм
процесуального права та неповне з'ясування обставин,  які мають значення для справи,  просить рішення суду скасувати та направити
справу на новий розгляд у іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, учасників процесу,
дослідивши обставини справи та

доводи апеляційної скарги колегія судців вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не

підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін , якщо визнає,  що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1 з 20.05.2004 року займала        посаду
операціоніста   корпоративного   бізнесу
другого      Бердянського   відділення Запорізького РУ Приватбанку.

В
листопаді 2006 року в банку була проведена перевірка і згідно висновків від
13.11.2006 року встановлено,  що ОСОБА_1
були порушені вимоги наказу № С-81 від 28.04.2005 року " Про зміну порядку
оформлення,  видачі та активізації
кредитних карток",  наказу № 785 від
16.06.2004 року " Про затвердження програми ідентифікації клієнтав",
п.п.2, 3 " Кодексу корпоративної етики робітника банку" яки
висловилися в умисному внесенні неправдивих даних про клієнта до бази
даних,  порушення процедури випуску
кредитних карток та передачі карток третім особам,  внаслідок чого банку була спричинена
матеріальна шкода.

По факту
шахрайських дій порушено кримінальну справу.

Внаслідок
цього позивачка була звільнена з роботи за  ст. . 41 п.2 КЗпП
України наказом № 61 13.11.2006 року.

Факт   порушення
вимог   трудового   законодавства   підтверджено   особистими пояснення позивачки,  де вона зазначає отримання від сторонніх осіб
заохочення.

Посилання
апелянта про те , що з нею не укладався договір про повну матеріальну
відповідальність і вона не є розпорядником грошових коштів ,  не може бути прийнято до уваги так як згідно
до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопаду 1992 року за
№ 9 " Про практику розгляду трудових спорів" згідно до якого
звільнення з підстав втрати довір"я п.2
ст. 41 КЗпП України може бути також при встановленні у передбаченому
законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання,  хабарництва й інших корисливих правопорушень
ці працівники можуть бути звільнені і в тому випадку,  коли зазначені дії не пов"язані з їх
роботою.

На думку
суду не є суттєвим та не впливає на правомірність звільнення , той факт що
наказом позивачка була звільнена не з посади операціоніста корпоративного
бізнесу,  а з посади старшого економіста
по відкриттю рахунків корпоративного бізнесу,
так як вона фактично виконувала цю роботу,  і це пов"язано з ротацією кадрів і
частою зміною штатного розкладу банку.

На підставі
вищенаведеного , судова колегія приходе до висновку що рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи .доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду і тому підстав для його скасування не
вбачається. Керуючись  ст.   ст. 307, 308, 317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити. Рішення Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 04 квітня 2007 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.