Справа
у 1-й інстанції Горяйнов A.M.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007
року     колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі: Головуючого: Гончара В.П., Суддів: Корчевного
Г.В., Слюсар Т.А. при секретарі: Ліліцькому Р.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виділення в натурі частини житлового будинку та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну ідеальних часток в праві власності на
будинок

за апеляційною
скаргою ОСОБА_2

на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2007 року, -

встановила:

У вересні 2002
року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування
будинком АДРЕСА_1, виділення в користування відповідно до належної йому 1/2
частини будинку приміщень напівпідвалу та першого поверху будинку, зобов'язання
не чинити перешкоди у користуванні будинком, знесення побудованих приміщень
біля стін належної позивачу частини будинку та визначення порядку користування
земельною ділянкою на якій розташований будинок.

Свої позовні
вимоги мотивував тим, що він являється власником 1/2 частини даного будинку, а
фактично в його користуванні знаходиться частина будинку, яка менша від його
ідеальної частки в праві власності на нього (а.с.4-5).

Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2007 року провадження в
справі в частині визначення порядку користування земельною ділянкою було
закрито відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року позов ОСОБА_1 було
задоволено частково та виділено позивачу в натурі відповідно до належної йому
1/2 частини спірного будинку ряд приміщень на першому та цокольному поверсі
будинку.

В решті позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 1 ! травня 2007 року рішення Печерського
районного суду м. Києва від 20 червня 2006 року в частині вирішення вимог про
виділ в натурі частини приміщення будинку АДРЕСА_1 було скасовано, а справу в
пій частині направлено на новий розгляд.

При подальшому
розгляду, а саме в липні 2007 року ОСОБА_1 уточнив свої вимоги і просив
виділити йому до належної йому 14 частини будинку АДРЕСА_1 в натурі приміщення
на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 площею 60,4 кв.м, на цокольному поверсі
будинку приміщення № 1-7 площею 7,8 кв. м., приміщення № V площею
6,2 кв.м., та частину приміщення ! -8 площею 8,75 кв.м, згідно належної йому
ідеальної частки в будинку.

Крім цього,
ОСОБА_1 просив суд зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди в користуванні
спірним будинком та знести незаконно побудовані приміщення будинку.

Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 30 липня 2007 року провадження у справі
в частині вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спірним будинком
та знесення незаконно побудованих приміщень було закрито на підставі п. 2 ч. !
ст. 205 ЦПК України.

Не визнаючи
позовних вимог, ОСОБА_2 в липні 2007 року звернувся з зустрічним позовом до
ОСОБА_1 про зміну ідеальних часток в праві власності на будинок АДРЕСА_1 та
визначити, що ідеальна частка в праві власності на спірний будинок ОСОБА_2
становить 3/5 частини будинку і складається із приміщень 1,11,11, 1У ,У, УІ, УИ, УШ, 1
-1,1-2,1-3,14,1-6,1-6 загальною площею 103,9 кв.м., які розташовані в основній
частині будинку «А» займаючи площу 24,3 кв.м., в прибудовах «а», «а-4>\
«а-7», напівпідвалі, усьому цокольному поверсі вартістю 25557 гривень, а
відповідно частка ОСОБА_1 становить 2/5 частини даного будинку і складається з
квартири № 2 з приміщеннями 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 1 загальною площею
33,3 кв. м. та квартири № 3 з приміщеннями 3-1, 3-2, 3-3. 3-4, 3-5, 3-6
загальною площею 27,1 кв.м. вартістю 17150 гри.

Окрім того,
позивач за зустрічним позовом просив визначити порядок користування земельною
ділянкою біля спірного будинку відповідно до угоди, яка була досягнута між
попередніми співвласниками будинку та виділити йому у відокремлене користування
земельну ділянку, яка знаходиться у відокремленому користуванні ОСОБА_2 біля
належної йому частини будинку і відповідно до розміру, вказаному кадастровим
бюро Печерського району м. Києва.

В позові
посилався на те, що він став власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 15.04. ] 997 року, а ОСОБА_1 власником 1/2 частини
будинку на підставі договорів купівлі - продажу від 7.08.1999 року та від
13.08.1999 року.

Раніше даний
будинок належав 3-м співвласникам і був розділений між ними в судовому порядку.
В подальшому кожний із співвласників даного

будинку провів у
встановленому законом порядку до належних кожному із них  частин будинку добудови, які збільшили
корисну площу всього будинку. Але при цьому між ними не було вирішено питання
про зміну ідеальних часток в праві власності на будинок.

В зв'язку з тим,
що між ним та ОСОБА_1 в 2002 році виник спір з приводу спірного будинку, а
кожний із них отримав від попередніх власників будинку вже визначені квартири в
будинку, то просив визначити їх ідеальні частки в праві власності на даний
будинок, які знаходились у кожного з них на час виникнення між ними спору, а
саме станом на 2002 рік..

З врахуванням
висновку спеціаліста-будівельника Київського НДЖІСЕ від 29.07.2003 року просив
визначити, що його частка в праві власності на будинок АДРЕСА_1 становила 3/5
частини, а ОСОБА_1 - 2/5 частини цього ж будинку.

Ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2007 року ОСОБА_2 було
відмовлено в прийнятті зустрічного позову в частині вимоги про визначення
порядку користування земельної ділянки біля спірного будинку та виділення йому
у відокремлене користування земельної ділянки на підставі ст.. 123 ЦПК України.

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2007 року позов ОСОБА_1 було
задоволено.

Постановлено
виділити в натурі ОСОБА_1 належну йому 1/2 (одну другу) частину будинку
АДРЕСА_1 у складі:

·
приміщення на першому поверсі будинку площею 60,4 кв.м.;

·
приміщення на цокольному поверсі будинку №1-7 площею 7,8
кв.м.;

·
приміщення на цокольному поверсі будинку №У площею 6,2
кв.м.;

·
частину приміщення на цокольному поверсі будинку №1-8
площею 8,75 кв.м..

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну ідеальних часток в праві
власності на будинок АДРЕСА_1 - відмовити повністю.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1254 грн. 60 коп.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Печерського районного суду м. Києва
від 10.09.2007 року скасувати, провадження по справі за позовом ОСОБА_1
закрити, зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що
рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального
закону, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначав, що
оскільки спірний будинок в судовому порядку був розділений між попередніми його
власниками, а кожний із співвласників до своєї частини будинку провів добудови,
тому суду не було передбачених законом підстав для його перерозподілу між
новими його власниками.

В суді
апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених
в ній підстав.

Представник
позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись
на законність постановленого судом рішення.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість постановленого по справі рішення, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 і виділяючи йому частину будинку, суд послався на те, що прийняті
по даному будинку Московським районним судом м. Києва 15.12.1966 року та
17.08.1981 року судові рішення провели не розподіл даного будинку, а лише
визначили порядок користування ним між попередніми його співвласниками і такий
порядок користування визначався між попередніми його співвласниками.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд виходив із того, що позивач за
зустрічним позовом мав би дізнатись про порушення свого права на збільшення
його частки у спільній власності на спірний будинок в 1999 році, оскільки він
був обізнаний про продаж ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належних їм часток у праві
власності на спірний будинок ОСОБА_1 та письмово відмовлявся від права
привілеєвої купівлі частки у праві спільної власності, а тому враховуючи , що
строк позовної давності сплинув, а тому в задоволенні зустрічного позову було
відмовлено.

Проте з такими
висновками суду погодитись "не можна, оскільки вони не відповідають
фактичним обставинам справи і зроблені в результаті неправильного застосування
судом норм матеріального та процесуального права.

Так, із
матеріалів справи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 рішенням Московського
районного суду м. Києва від 15.12.1966 року між попередніми його власниками
спочатку був розділений на 2 (дві) квартири, а рішенням того ж суду від
17.08.1981 року розділений на 3 (три) квартири.

(а.с. 140-142,
148-150 т. 1)

Про те, що
названими рішеннями суду був проведений між попередніми його власниками
розподіл даного будинку, а не визначений порядок користування ним, свідчать
рішення суду та технічні паспорти на даний будинок та висновки проведених по
справі 2-х судово-будівельних експертиз.

Як вбачається із
судових рішень, з 17.08.1981 року кожний із співвласників даного будинку мав не
тільки відокремлену частину будинку з окремим входом, кухнею, системою
опалення, але і відокремлені двори для їх обслуговування.

В подальшому
кожний із співвласників даного будинку до виділеної кожному із них частини
спірного будинку у встановленому законом порядку провів добудови про що
свідчать рішення виконкому Московської районної ради м. Києва, які є в
матеріалах справи на а.с. 85,86,133,168,171, 173, 174, 175 т.1.

Як вбачається із
рішень Московського народного суду м. Києва від 15 грудня 1966 року та 17
серпня 1981 року та рішень виконкому Московської районної ради народних
депутатів м. Києва кожний із 3-х власників даного будинку до виділених частин
будинку провів добудови та перебудови, які були узаконені та виконані із згоди
всіх співвласників. При цьому кожна із проведених добудов була узаконена на
конкретну особу.

Таким чином,
оскільки спірний будинок вже був розділений між його попередніми власниками, а
після розподілу будинку проведені добудови та перебудови в ньому були узаконені
вже за конкретними власниками будинку, то висновок суду про те, що будинок не
був розділений між попередніми його власниками спростовується вище названими
рішеннями Московського районного суду м. Києва.

Оскільки до
позивача та відповідача перейшли всі права та обов'язки по будинку, які
належали попереднім його власникам, то до них перейшли і ті частини спірного
будинку, які були виділені його власникам рішеннями суду та відповідними
рішеннями виконкому Московської районної ради м. Києва..

Так як суд
неправильно дійшов висновку про те, що спірний будинок названими рішеннями
судів не був розділений між попередніми його власниками, то це призвело до
помилкового виділення позивачу частини будинку з приміщеннями 1-7 пл. 7,8
кв.м., У пл. 6,2 кв.м., частини приміщення на цокольному поверсі будинку 1-8
пл.8,75 кв.м.

Відповідно до
ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали
законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого
самоврядування, громадян і підлягають виконанню.

Невиконання
судом названих вище вимог закону призвело до того, що суд виділив позивачу
ОСОБА_1 приміщення, які на підставі рішення суду від 17.08.1981 року належали
на праві особистої власності ОСОБА_5 і право власності на які згодом перейшло
на законних підставах ОСОБА_2

Так, відповідно
до рішення Московського районного суду від 17.08.1981 року ОСОБА_5 був
виділений повністю полупідвальний поверх даного будинку, а рішенням виконкому
Московської районної ради м. Києва від 13.05.1991 року №655 в даному цокольному
поверсі були узаконені зроблені ним переобладнання.

Враховуючи, що
ОСОБА_2 набув у власність від ОСОБА_5 відповідне жиле приміщення, то до нього
перейшли і виділені судом та добудовані ним приміщення в спірному будинку.

Разом з тим доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі щодо закриття
провадження за позовом ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі і задоволенню не
підлягають.

Проте з
урахуванням рішення Московського народного суду м. Києва від 17.08.1981 року,
оскільки після розподілу спірного будинку в судовому порядку 17.08.1981 року,
кожний із співвласників даного будинку провів добудови, які не були предметом
того судового розгляду і за цей період змінились співвласники даного будинку в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Враховуючи, що
після ухвалення рішення Московського районного суду м. Києва від 17.08.1981
року співвласниками до виділених їм судом частин будинку у встановленому
порядку були проведені добудови, перебудови які збільшили корисну площу кожної
із квартир, а між сторонами виник спір з приводу належності кожному із них приміщень,
то вимоги відповідача ОСОБА_2 про зміну ідеальних часток в праві власності на
будинок відповідають вимогам ст. 119 ЦК
України в редакції 1963 року, оскільки дані добудови проводились до
01,01.2004 року.

Із висновку
спеціаліста будівельника від 29.07.2003 року вбачається, що частина будинку,
яка знаходиться в користуванні відповідача становить 3/5 частини, а позивача
ОСОБА_1 - 2/5 частини.

При цьому судова
колегія вважаємо ідеальні частки між співвласниками повинні бути визначенні на
час виникнення між ними спору, а саме станом на 2002 рік.

Даний висновок
спеціаліста узгоджується із висновком судової будівельно- технічної експертизи
від 27.03. 2006 року в якому підтверджений факт знаходження у кожної із сторін
чітко визначених приміщень будинку у вигляді відокремлених квартир, що не
оспорюється і самими сторонами.

За таких
обставин, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову
ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Печерського районного суду м. Києва від 10.09.2007 року скасувати і ухвалити
нове рішення наступного змісту.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частини будинку
відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну ідеальних часток в праві власності на будинок
задовольнити.

Змінити ідеальні
частки співвласників в праві власності на будинок АДРЕСА_1.

Визначити, що
ідеальна частка ОСОБА_2 в праві власності на будинок АДРЕСА_1 становить 3/5
/три п»ятих частини/ будинку з приміщеннями 1-1 /коридору/ пл.2,7 кв.м, 1-11
/вбиральні/ пл.2,8 кв.м, 1-111 /сараю/ пл.5,5 кв.м, 1-1У /сараю/ пл.13,1 кв.м,
1-У /сараю/ пл.6,2 кв.м, 1-7 пл.7,8 кв.м, 1-8 /житлової кімнати/ пл.21,1 кв.м,
1-1 /коридору/ пл.3,0 кв.м, 1-2 /передпокій/ пл.6,4 кв.м, 1-3 /кухні/ пл.3,2
кв.м, 1-4 /житлової кімнати/ пл.11,7 кв.м, 1-5 /житлової кімнати/ пл.12,6 кв.м,
1-6 /санвузлу/ пл.1,9 кв.м, 1-У! /котельної/ пл.7,9 кв.м, гараж «В» вартістю
25557 гривень.

Визначити, що
ідеальна частка ОСОБА_1 в праві власності на будинок АДРЕСА_1 становить 2/5
/дві п»ятих/ частини будинку з приміщеннями 2-1 /коридору/ пл.3,6 кв.м, 2-2
/санвузлу/ пл.1,9 кв.м, 2-3 /коридору/ пл.1,8 кв.м, 2-4 /житлової кімнати/
пл.7,7 кв.м, 2-5 /житлової кімнати/ пл.10,3 кв.м, 2-6 /кухні/ пл.4,2 кв.м, 1
/комори/ пл.3,8 кв.м, 3-1 /кухні/ пл.7,4 кв.м, 3-2 /коридору/ пл.2,2 кв.м, 3-3
/вбиральні/ пл.1,3 кв.м, 3-4 /ванної/ пл.1,9 кв.м, 3-5 /комори/ пл.1,5 кв.м,
306 /житлової кімнати/ пл.12,8 кв.м, сараю «Б», льоху під сараєм «Б», сараю «Г»
вартістю 17150 гривень.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.