Справа № 22-ц-1280                  Головуючий у 1 -й інстанції - Рунов Г.Ю.
- 34                               Суддя-доповідач   - Ільченко О.Ю.
УХВАЛА

іменем       України

04
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Смирнової Т.В.,

суддів -    Ільченко О.Ю.,    Данильченко Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання -  Кияненко
Н.М. ,

та осіб,  які прийняли участь у
справі -                             позивача,       відповідачки та їх

представників

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м.
Суми від 20 серпня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про зміну місця
проживання дитини та звільнення від сплати
аліментів , -

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзіОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням суду,  яким позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено в повному обсязі.

Визначено
місце проживання ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження разом з батьком ОСОБА_2  та звільнено позивача від сплати аліментів на
користьОСОБА_1,

на
утримання сина ОСОБА_2.,  що були
стягнуті за рішенням Ковпаківського районного суду м.  Суми від 07 лютого 2007 року.

В
доводах скарги апелянт посилається на незаконність судового рішення,  неповне з'ясування судом обставин
справи,  порушення норм матеріального
права.

Зокрема,  зазначає,
що судом не взято до уваги висновки судового рішення про розірвання
шлюбу стосовно того,  що сім'я розпалася
із-за зловживання позивачем спиртними напоями,
вважає,  що позивач не може
приділяти дитині належної уваги із-за систематичних відряджень.

З цих та
інших підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,  яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд 1 інстанції вважав
за необхідне визначити місце проживання дитини разом з батьком. ,  враховуючи при цьому ставлення сторін до
виконання своїх батьківських обов'язків,
особисту прихильність дитини до кожного із батьків,  віку і стану здоров'я дитини,  її особистого бажання проживати разом з
батьком,  тобто виходив з інтересів
дитини.

Колегія
суддів дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши рішення в межах цих доводів ,  заслухавши пояснення сторін,  дійшла висновку,  що скарга підлягає відхиленню виходячи з
таких підстав.

2

Суд 1 інстанції
повно та всебічно з'ясував фактичні обставини по справі і постановив
рішення,  яке відповідає вимогам діючого
законодавства щодо регулювання виниклих
спірних правовідносин.

Судом
встановлено ,  що сторони перебували у
шлюбі та мають синаОСОБА_3а,  13 квітня
1997 року народження. За рішенням Ковпаківського районного суду м.  Суми від 1 листопада 2005 року шлюб між
сторонами був розірваний і дитина була залишена на виховання матері.

Відповідно
до ч. 2  ст.  160 СК України місце проживання дитини,  яка досягла десяти років,  визначається за спільною згодою батьків та
самої дитини.

Отже,  дана стаття передбачає право дитини на вибір
місця проживання.

Як
вбачається із матеріалів справи сину сторін в квітні 2007 року виповнилося 10
років і він виявив бажання проживати разом з батьком ( а.с.  75).

Відповідно до висновку служби у справах неповнолітніх
Сумської міської ради

від 05.06.2007 року за № 314,                служба   вважає
за можливе визначити місце

проживання
малолітнього ОСОБА_3.  разом  з батьком ОСОБА_2  ( а.с.
57-58). Цей висновок підтверджений представником служби і в суді
апеляційної інстанції.

Доводи
апелянта про те,  що із-за систематичних
відряджень позивач не може приділяти належної уваги сину не заслуговують на
увагу,  оскільки із наданої позивачем
довідки вбачається,  що з лютого 2007
року він у відрядження не направляється.

Посилання
апелянта на те,  що судом не взято до
уваги висновки судового рішення від 01.11.2005 р. про те,  що позивач зловживає спиртними напоями,  вихованням сина не займається,  не можна взяти до уваги,  оскільки дані висновки були зроблені на
підставі заяви відповідачки,  проте
доказів щодо факту зловживання ним спиртними напоями не було надано.

А із
матеріалів справи вбачається,  що позивач
із згоди позивачки забирав сина на проживання в с.  Попово-Лежачи,  Глушковського району Курської області
РФ,  де він і навчався певний період,  що підтверджується довідками ( а.с.  18, 23,
24).

СинОСОБА_3
на даний час підтримує стосунки тільки з батьком,  а з матір'ю на протязі року,  взагалі ,
відсутні якісь стосунки. Сама апелянт в суді апеляційної інстанції
зазначила,  що син її уникає,  не бажає спілкуватись,  відмовляється від побутових послуг з її
сторони.

Із
довідок Сумської міської лікарні вбачається,
що позивач із сином відвідує лікарів,
в тому числі   і психологів.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що в даній ситуації,  коли психіка дитини травмована,    слід взяти до уваги те,  що
син на даний   час спілкується
тільки з

з

батьком і таке
спілкування не відображається негативно на стані його здоров'ї та на вихованні.

В суді
не встановлено фактів,  що позивач,  як батько,
недобросовісно виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина
та всупереч його інтересам.  І,  оскільки позивач та відповідачка мають рівні
права і обов'язки щодо дитини та з врахуванням вищевикладених обставин,  є доцільним залишити сина на проживанні з
батьком,  враховуючи певну прихильність
10-річної дитини до батька.

Судом 1
інстанції всі ці обставини враховані,
тому колегія судців не знаходить підстав для зміни або скасування
рішення суду,  яке не спростовується
доводами апеляційної скарги та відповідає вимогам матеріального та процесуального
права

Керуючись  ст.
ст.  303,    307,
308,  313- 315   ЦПК України,     колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1                                                              відхилити,  а рішення

Ковпаківського
районного суду м.  Суми   від 20 серпня      2007 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду