Справа № 22-1771/2007
рік                    Головуючий у 1
інстанції Сіваченко І. В.
Категорія     29                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючої
Краснощокової Н. С. суддів Маширо О.П.,
Ігнатової Л.Є. при секретарі Маслаковій М.Г. розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.Донецьку  цивільну справу по апеляції ОСОБА_1 на
рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 14 грудня 2006 року у
справі за позовом ОСОБА_2   до    ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення порядку
користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням,

установив:

До
апеляційного суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на рішення суду, яким
було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визначений порядок користування
спірною квартирою АДРЕСА_1

Суд
виходив з того, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. Під
час подружнього життя вони придбали квартиру АДРЕСА_1 Ця квартира має дві
прохідні жилі кімнати площею 15,1 кв.м та 12,2 кв.м.

Рішенням
Пролетарського районного суду м.Донецька від 7 листопада 2001 року за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 було визнане право власності на 1/2 ідеальну частину цієї квартири -
за кожним.

30
серпня 2006 року ОСОБА_3
продав свою 1/2 частину квартири ОСОБА_1.

На час
виникнення спору у спірній квартирі були зареєстровані: позивачка з малолітньою
дитиною, її колишній чоловік ОСОБА_3
та ОСОБА_1. Оскільки сторони не змогли досягти домовленості про порядок
користування квартирою, суд встановив такий порядок, при якому позивачці з
дитиною виділив кімнату площею 15,4 кв. метри, відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1
- жилу кімнату площею 12,2 кв. метри, а підсобні приміщення були залишені у
загальному користуванні сторін.

Оскільки
більша кімната є прохідною, суд зобов"язав ОСОБА_2 забезпечити доступ
ОСОБА_3. та ОСОБА_1 до їхньої кімнати.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове,
яким передати у спільне користування усіх мешканців квартири балкон

площею 0,9 кв. м, на який можна вийти
тільки з кімнати, що суд виділив у користування позивачці.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,

апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду

скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні її
позовних вимог, з

таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 під час
перебування у зареєстрованому шлюбі 17 лютого 1999 року за договором
купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9). 5 березня 2001 року вони
розірвали шлюб (а.с.8).

Рішенням
Пролетарського районного суду м.Донецька від 7 листопада 2001 року за ОСОБА_3
та ОСОБА_2 було визнане право на 1/2 ідеальну частину спірної квартири (а.с.6),
а 13 серпня 2006 року ОСОБА_3
продав свою 1/2 частину квартири ОСОБА_1(а.с.28-30).

У
спірній квартирі на час розгляду справи були зареєстровані: позивачка ОСОБА_2 з
малолітньою донькою та ОСОБА_3(а.с.
10).

Задовольняючи
вимоги позивачки, суд виходив з того, що можливо виділити сторонам у
користування по жилій кімнаті: позивачці з дитиною - кімнату площею 15,4 кв.м,
а ОСОБА_1 з ОСОБА_3 - площею 12,2 кв.м. Однак при цьому суд не врахував, що ці
жилі кімнати не є ізольованими, вони прохідні, а крім того, ОСОБА_3 не є власником
житла.

Згідно
зі ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване
жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат. Не можуть бути
самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим,
проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі; частина
кімнати або кімната, зв"язана з іншою кімнатою спільним входом, а також
підсобні приміщення.

За
аналогією закону ця вимога закону також застосовується у разі визнання порядку
користування жилими приміщеннями у квартирах, які належать сторонам на праві
власності.

За таких
обставин рішення суду в частині визнання порядку користування жилим приміщенням
у спірній квартирі не відповідає вимогам закону, тому в цій частик і його слід
скасувати та відмовити позивачці у задоволенні таких вимог.

Відмовляючи
позивачці у задоволенні її позовних вимог в частині усунення перешкод у
користуванні жилою площею, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надала
до суду відповідних доказів щодо цього.

ОСОБА_1
в апеляційному суді пояснив, що у засіданні суду першої інстанції позивачці
були передані ключі від вхідних дверей квартири, про що ОСОБА_2 власноручно
склала розписку.

Таким
чином, висновок суду першої інстанції про те. що позивачка не довела свої
вимоги щодо того, що відповідачі стають їй на перешкоді у користуванні спірною
квартирою, є обґрунтованим, тому у цій частині рішення суду слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 309, 313, 316 ЦПК України, апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Пролетарського районного суду м.Донецька від 14 грудня 2006 року в частині
встановлення порядку користування жилою площею у квартирі   АДРЕСА_1 скасувати та в цій частині позову
ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.