Справа № 9 кв - 283 / 2007р.                                                     Головуючий
Категорія : 13                                                                               Лозіна
апеляційній інстанції Лузан Л.В. Доповідач в касаційній інстанції Адаменко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20» червня
2007р.                                                                               м.
Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області у складі суддів:

Вініченко Б.Б.
Адаменко Л.В. Бородійчук В.Г.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на
рішення Зарічного районного суду м. Суми від 6 жовтня 2004 року і ухвалу
апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2005 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Сумихімпром», виконкому Сумської
міської ради про повернення раніше займаного житлового приміщення або зобов'язання
видати рівноцінне житлове приміщення

встановила:

В червні 2004 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувались тим, що у 1986 році її матері -
ОСОБА_2 та їй була надана в користування квартира АДРЕСА_1

Після смерті її матері ІНФОРМАЦІЯ_1 року на підставі рішення виконкому
Трубчевської районної ради Брянської області № 155 від 29 квітня 1987 року над
нею ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження була встановлена опіка з боку її діда ОСОБА_3,
який проживав в Росії.

Під час її проживання з опікуном, рішенням спільного
засідання адміністрації та профкому ВАТ «Хімпром» виділена їй та її матері
квартира була надана іншим особам, які її приватизували.

Після досягнення нею повноліття вона через свого представника неодноразово
зверталась до відповідачів з приводу надання їй іншого житла. Проте у
поверненні житла, яке вона займала раніше або у виділенні іншого рівноцінного
житла їй було відмовлено.

Позивачка,
посилаючись на порушення її права на житло, відповідно до ст. 47

Конституції
України, ст. 261 ЦК України та ст. ст. 46, 71 ЖК
просила зобов'язати відповідачів повернути їй квартиру АДРЕСА_1, а в разі
неможливості її повернення, надати інше рівноцінне житлове приміщення та
стягнути на її користь судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 6 жовтня
2004 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13
січня 2005 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення,
посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для
перегляду судових рішень немає.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або ( та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені судами першої та апеляційної інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні, передбачені ч.1 ст.338
ЦПК України, підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок судів першої та апеляційної
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 342 ЦПК України, Законом України
«Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ» № 697 - V від
22.02.2007 року, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
представника ОСОБА_1 відхилити. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 6
жовтня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2005
року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.