АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц - 3978 / 2007                               Головуючий
в І інстанції - Боженко
- 19/20                                                 Доповідач  - Глущенко Н.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

11
вересня 2007 року         Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів           -
Григорченка Е.І.,  Прозорової М. Л..

при
секретарі  - Білоконь Н.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ТОВ фірма
"Бізон" на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 27 грудня 2006 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бізон" до ОСОБА_1  про відшкодування шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2005 року ТОВ фірма "Бізон" звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1    про відшкодування шкоди.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те,  що відповідач з 19.03.2001 року по 14.01.2002
року працював на посаді водія,  а з
14.01.2002 року по 24.05.2004 року - на посаді завідуючого складом ТОВ фірма
"Бізон" і 19.03.2001 року з ним було укладено договір про повну
матеріальну відповідальність.

Проведеною
20.05.2004 року інвентаризацією підзвітних відповідачеві товарно-матеріальних
цінностей було виявлено недостачу,  чим
заподіяно відповідачу матеріальну шкоду. Недостача виникла в результаті
крадіжки відповідачем ввірених йому матеріальних цінностей.

Оскільки
дії відповідача мають ознаки діянь переслідуваних у кримінальному порядку,  то позивач звернувся у правоохоронні органи з
заявою про порушення кримінальної справи,
що і було зроблено. Відповідача вироком Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 08.06.2005 року було визнано винним в
скоєнні злочину передбаченого ч.3
ст.  191 КК України. Під час
розгляду кримінальної справи позивачем було заявлено цивільний позов на суму
29265, 16 грн.,  однак судом було
встановлено тільки два епізоди крадіжки з боку відповідача товарно-матеріальних
цінностей лише на суму 8737, 16 грн.,  а
тому позов було задоволено тільки в межах 8737, 16 грн.,  а в іншій частині залишено без розгляду.

Стягуючи
за вироком з відповідача 8737, 16 грн. суд не прийняв до уваги Порядок
визначення розміру збитків від розкрадання,
нестачі,  знищення (псування)
матеріальних цінностей (затверджено постановою Кабміну України від 22.01.1996
року № 116),  згідно з

вимогами якого розмір збитків спричинених відповідачем позивачу складає
23258, 29 грн. і позивач просить суд стягнути зазначену суму на його користь з
відповідача / а. с.  2, 26, 36 /.
Відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог. Рішенням   Павлоградського  міськрайонного  суду Дніпропетровської області  від 27.12.2006 року ТОВ фірма
"Бізон" відмовлено в позовних вимогах / а с.  42 /.

З
рішенням суду від 27.12.2006 року не погодився позивач,  який звернувся до суду з апеляційною
скаргою,  де ставить питання про
скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог в повному обсязі.

Як на
підстави апеляційної скарги позивач посилається на те,  що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
закону / а. с.  48-49 /.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає задоволенню,  а рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності з п. п. 3, 4  ст.
309 ЦПК України,  з наступних
підстав.

Відмовляючи позивачу у його позовних вимогах суд першої інстанції виходив з
того,

що позивачем не надано ніяких доказів які б підтверджували розкрадання
відповідачем

майна на суму зазначену в позові / а. с.
42 /.

З такими
висновками суду колегія суддів погодитись не може оскільки вони не відповідають
обставинам справи,  а також діючому
матеріальному закону.

Так,  судом встановлено,  що дійсно ОСОБА_1  працював з 19.03.2001 року по 14.01.2002 року
водієм на посаді ,  а з 14.01.2002 року
по 24.05.2004 року на посаді завідуючого складом ТОВ фірма "Бізон" і
з ним 19.03.2001 року було укладено договір про повну матеріальну
відповідальність / а. с.  4-5, 7 /.

Згідно
наказу відповідача від 18.05.2004 року № 11/ 05 було проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей на складі,
матеріальні цінності на якому знаходилися на відповідальну зберіганні
ОСОБА_1  / а. с.  6 /,  в
результаті якої встановлено недостачу / а. с.
9-14 /,  і у зв'язку з чим було
порушено кримінальну справу.

,  ,
Вироком , , равдоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08, 06.2005 .браку ОСОБА_1
визнаний винним в привласненні та. розтраті чужого майна,  було,
йому ввірене,  тобто був визнаний
в скоєнні злочину передбаченого. З
ст.  1, 91* КК. України і йому
призначене покарання 3 роки позбавлення волі 3 позбавленням прав обіймати певні
посади строком на 2 роки. Відповідно до
ст. ст". 75, 76 КК України ОСОБА_1
звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки.

Згідно
зазначеного вироку ОСОБА_1  визнаний
винним в привласненні та розтраті майна на загальну суму 8737, 16 грн. і за
вироком суду з ОСОБА_1  стягнено на
користь ТОВ фірма "Бізон" 8737, 16 грн. у відшкодування матеріальної
шкоди / а. с.  15-16/.

Згідно
ч. 4  ст.
61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі,  що набрав законної сили,  обов'язковий для суду,  що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,  стосовно,  якої ухвалено вирок,  з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою. В результаті розслідування кримінальної справи та вироком
суду встановлено,  що ОСОБА_1  винний в недостачі матеріальних цінностей на
суму 8737, 16 грн. ( яка і стягнена з останнього на користь позивача вироком
від 08.06.2005 року ),  а не 11850, 17
грн. -на що посилається позивач в своєму позові.

За таких
обставин,  колегія суддів приходить до
висновку,  що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 11850, 17 грн.,
замість 8737, 16 грн.,  є
необґрунтовані і в цій частині слід відмовити позивачу.

Судом
встановлено,  що відповідач скоїв
злочин,  яким причинив позивачу,  як матеріальну шкоду (яка відшкодована за
вироком суду в сумі 8737, 16 грн.),  так
і спричинив збитки,  які підлягають
відшкодуванню відповідно до п.3  ст.  134 КЗпП України та Порядку

визначення розміру збитків від розкрадання,
недостачі,  знищення (псування)
матеріальних цінностей (затвердженого постановою Кабміну України від 22.01.1996
року № 116).

Розмір
збитків,  який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача,
відповідно до вище зазначеного Порядку складає 20969, 18 грн. виходячи з
наступного розрахунку: / ( 8737, 16 грн. х 1, 5) + 1747, 43 / х 2 =29706 грн. -
8737, 16 грн. = 20969, 18 грн.

Таким
чином,  вимоги позивача щодо
відшкодування збитків,  підлягають
частковому задоволенню.

Згідно  ст.  ст.
79, 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню
судові витрати в сумі 380 грн. ( 233, 40 грн. - держмито; 117, 00 грн. -
держмито; 30 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення),  які понесені позивачем у зв'язку зі
зверненням до суду з позовом та переглядом рішення в апеляційній інстанції і
підтверджені відповідними документами / а. с.
3, 46, 47 /.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 309 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бізон"
-задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27
грудня  2006року -скасувати.

Позовні
вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Бізон"
-задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма
"Бізон" 20969, 18 грн. ( двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять
гривен 18 коп. ) - у відшкодування збитків,
380 грн. - судові витрати,  а
всього 21349, 18 грн.

В іншій
частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю фірма
"Бізон" - відмовити.

,     Рішення,
набирає,  законної сили з моменту
його проголошення,  але може бути

оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

цього
часу.