Справа №
22Ц-1959/2007 p.                                              Головуючий
у 1 інстанції Супрун Г.Б.
5,  29                                                                 Доповідач у 2
інстанції Якорський М.  А
УХВАЛА

іменем України

18 червня 2007 року                                                                                                         м.  Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого
судді:     Яворського М. А.,

суддів:                                Корзаченко
І.Ф.,  Червінко К.С,

при
секретарі                     Муханько
О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Броварського
міськрайонного суду від 05 лютого 2007 року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про вселення,  встановлення порядку користування жилим
приміщенням,  усунення перешкод у користуванні
власністю,  відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  -

встановила:

В грудні
2004 року
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 та просили
постановити рішення про вселення їх до квартири АДРЕСА_1,  зобов'язати
відповідачів по справі не чинити перешкод у користування зазначеним житловим
приміщенням в даній квартирі. Зобов'язати відповідачів повернути їм в натурі
майно,  одяг,  взуття згідно доданого переліку,  стягнути кошти в розмірі 750, 58 грн. за
спричинену матеріальну шкоду,  а також
10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Під час
розгляду справи позивачі неодноразово змінювали позовні вимоги і остаточно 25 січня 2007 року заяви
збільшені позовні вимоги в частині повернення належного їй майна,  та просили стягнути грошову компенсацію за
вказане майно,  яке залишилося в спірній
квартирі в розмірі 15876
грн. 58 коп. та 1074 грн. на
відшкодування витрат пов'язаних з придбанням пальта,  а всього 16950 грн. 58
коп.,  а решту позовних вимог,  а саме про вселення до квартири,  встановлення порядку користування вказаною
квартирою,  зобов'язання не чинити
перешкод у користуванні майном та квартирою залишили без змін та просили їх
задовольнити.

Рішенням
Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4
про вселення,  встановлення порядку
користування жилим приміщенням,
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  відмовлено;

Додатковим
рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2007 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про усунення;
перешкод в користування квартирою відмовлено.

Не
погоджуючись із вказаними рішеннями Броварського міськрайонного суду Київської
області позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу,  в якій просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення у відповідності до вимог
ст.  309 ЦПК України,

мотивуючи
свої доводи тим,  що суд першої інстанції
розглядаючи,  вказаний спір допустив
порушення норм матеріального та процесуального права,  зокрема на іх думку безпідставно відхилив їх
клопотання про обов'язкову участь відповідачів при розгляді справи,  незаконно задовольнив клопотання представника
відповідачів,  щодо приєднання до справи
процесуальних документів,  що не містять
інформацію щодо предмету спору (рішення Броварського міськрайонного суду від 27.12.04 р. та ухвалу
Верховного суду України від 30
серпня 2006 року) не
законно відхилив її клопотання про притягнення до участі в даній справі
співробітника КНДІСЕ ОСОБА_5,  не врахував положення
ст.  47 Конституції
України щодо їх житлових прав у вказаній квартирі,  тому просили апеляційну скаргу задовольнити.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  що з'явилися на розгляд справи,  перевіривши матеріали справи в межах позовних
вимог та в межах апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню,  виходячи з наступних
підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.1995р. ОСОБА_1,  дійсно була власником 3/8 частини спірної
квартири АДРЕСА_1,  (а.с. 81 т.1). У вказаній квартирі з її згоди
був зареєстрований позивач по справі ОСОБА_2

Відповідно
до рішення Броварського міськрайонного суду від 27 грудня 2004
року припинено право власності ОСОБА_1 на 3/8 частини квартири та власником всієї спірної квартири
визнано ОСОБА_3 Дане
рішення суду першої інстанції після перегляду в апеляційному та касаційному
порядку залишено без змін. (а.с.  4-8 т.П).

Тому суд
першої інстанції,  виходячи з зазначених
обставин,  а саме з того,  що позивачі по справі не є власниками
вказаної квартири та не є членами сім'ї нового власники квартири (ОСОБА_3)
прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог позивачів,  про вселення до квартири,  встановлення порядку -користування спірною
квартирою та усунення перешкод у користуванні спірною квартирою.

Крім
того,  вирішуючи спір між сторонами по
вказаній справі та,  відмовляючи у
задоволенні позовних вимог позивачів про повернення відповідачами по справі
особистих речей позивачів,  а також
уточненні позовні вимоги позивачів про стягнення з відповідачів по справі на їх
користь грошової компенсації за вказані речі,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачами по справі на час розгляду вказаної справи не було надано
переконливих доказів того,  що вказані
речі позивачів знаходилися у спірній квартирі на момент заселення в дану
квартиру відповідача по справі ОСОБА_3,
а допитані свідки ОСОБА_6,
ОСОБА_7 спростували вказані доводи позивачів.

Колегія
суддів критично оцінює покази свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
які ними були дані при апеляційному розгляді оскільки
вказані свідки давали покази вибірково та помилялися при цьому відносно поверху
на якому розташована спірна квартира та в датах відвідування вказаної квартири.
Таким чином дані покази не спростовують висновку суду першої інстанції щодо не
доведення позивачами факту утримання саме відповідачем ОСОБА_3 належного їм
майна.

Крім
того вказані ж свідки підтвердили проте,
що на час к відвідування
вказаної квартири в даній квартирі знаходилося і майно інших співмешканців
зокрема ОСОБА_10.,  якої на час їх відвідування квартири свідками в даному
приміщенні не було і тому вважати,  що
вони бачили саме майно позивачів,  а не
ОСОБА_10 у
колегії підстав не має.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої
інстанції,  розглядаючи спір повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює.

Так
відповідно до вимог  ст.  48
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких
порушень його права,  хоч би ці порушення
і не були поєднання з позбавленням володіння.

Як
вбачається з матеріалів справи на момент звернення позивачки ОСОБА_1 та її сина
ОСОБА_2 були законні підстави для вселення до вказаної квартири,  як у співвласника даної квартири
(ОСОБА_1),  та членами сім'ї власника
(ОСОБА_2),  однак після постановления рішення
Броварського міськрайонного суду від 27
грудня 2004 року про
позбавлення частки ОСОБА_1 та набранням даним рішенням суду законної сили,  позивачі по справі не будучи членами сім'ї
нового власника,  яким є ОСОБА_3 не мають права
на вселення до вказаної квартири та відповідного права користування житловим
приміщенням у вказаній квартирі,
оскільки права члена сім'ї власника квартири є похідними від прав
власника.

Доводи
апелянтів про необхідність вирішення їх прав станом на час звернення до суду
тобто на 2004 рік не
може бути прийнято колегією суду як підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та задоволення позову,
оскільки відповідно до вимог ч.3
ст.  2 Цивільного
процесуального кодексу України провадження в цивільних справах здійснюється
відповідно до законів,  чинних на час
вчинення окремих процесуальних дій,
розгляду і вирішення справи.

Посилання
апелянтів на не правильне вирішення судом першої інстанції спору щодо
позбавлення їх прав власності на вказану квартиру рішенням Броварського
міськрайонного суду від 27
грудня. 2004 року не може бути прийнято колегією суддів оскільки дане
рішення суду не є предметом апеляційного розгляду,  крім того зазначене рішення суду першої
інстанції набрало законної сили та є чинним на час ухвалення рішення суду
першої інстанції від 05 лютого 2007 року та додаткового рішення суду від 19
лютого 2007 року.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовуються
висновків суду першої інстанції тому рішення суду повинно бути залишено без
змін,  а апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  308, 313-315 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Броварського міськрайонного суду від 05
лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в
касаційномупорядку до Верховного Суду України протягом 2 місяців.