Справа
21(3)                                                                                 Грищенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року травня 29 дня колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого             - Михайлів Л.В.,

Суддів             - Карнаух В.В., Барильської А.П.

При
секретарі             - Чубіній А.В.,

за участю:
представника відповідача Бершадської Людмили Станіславівни

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого
Рогу від 20 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про стягнення
моральної шкоди з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2006 року її позов до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі
про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

З відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі на
користь позивачки стягнуто 38
000грн.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Кривому Розі ставить питання про скасування рішення
суду, оскільки судом порушені .
норми матеріального і процесуального права. Суд не взяв до уваги, що на
підставі ст. 77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" з
01.01.2006 року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст.
21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності". Суд неправильно керувався ст. 34 Закону України" Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання,
які  призвели  до
втрати  працездатності",  відмовивши
відповідачу  в

задоволенні
клопотання про призначення МСЕК для встановлення факту спричинення моральної
шкоди, суд порушив принцип змагальності сторін.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1. працювала на КДГМК «Криворіжсталь»
з 06.07.1999 року по 16.02.2004 року. 21 жовтня 2003 року позивачці
була заподіяна травма, про що було складено акт форми Н-1 від 24.10.2003 року і акт форми
Н-5 від 23.10.2003 року.

Відповідно до висновку МСЕК від 25.02.2004 року позивачці
встановлено 65 %, а при
повторному огляді висновком МСЕК 04.04.2005
року підтверджена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 60% з 01.03.2005 по 01,03.2006 рік та
встановлена третя група інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано
керувався ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності»,
яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його
спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачці у зв'язку з виробничою травмою,
встановлений в судовому засіданні. Позивачці протипоказана фізична
праця,навантаження при розумовій праці, із-за травми голови відчуває постійні
головні болі, відчувається хиткість к ходьбі, порушення сну, страждає
зниженням, зору. Переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних
життєвих зв'язків.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку
відповідача відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими
змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого,
тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, конкретних обставим по справі, характер моральних
страждань і наслідків, що наступили. Суд при визначенні розміру спричиненої
позивачці з боку відповідача моральної шкоди врахував, фізичні і моральні
страждання позивачки, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її
життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що
наступили.

Доводи відповідача про те, що суд не врахував, що на
підставі ст. 77 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" з
01.01.2006 року призупинена дія абзацу четвертого, статті 1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди), підпункту "є" пункту 2 частини 1 ст.
21, частини 3 ст. 28, частини 3 ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати
працездатності" є безпідставними, оскільки правовідносини сторін виникли
до набрання чинності цим Законом, який не має зворотної сили і розповсюджується
на ті правовідносини, які

виникли
після 01.01.2006 року, а
позивачці втрата професійної працездатності вперше встановлена висновком МСЕК
від 25.02.2004 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд
неправильно керувався ст. 34
Закону України" Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели
до втрати працездатності"; а також про те, що відмовивши відповідачу в
задоволенні клопотання про призначення МСЕК для встановлення факту спричинення
моральної шкоди, суд порушив принцип змагальності сторін є безпідставними і
висновків суду не спростовують.

Однак з матеріалів справи видно, що визначена судом сума відшкодування
моральної шкоди- 38 000 грн. не
відповідає важкості перенесених страждань позивачки та ступеню втрати нею
працездатності, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суму відшкодування
належить зменшити до 30 000 грн.

В іншій частині рішення відповідає нормам матеріального та процесуального
закону.

Керуючись ст.ст.
303,307, 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія  суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу               Відділення   виконавчої
дирекції Фонду   соціального

страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому  Розі задовольнити частково.

Змінити рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 грудня 2006 p., зменшивши суму
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі на користь ОСОБА_1  30
000 грн.

Рішення може бути оскаржене на протязі двох місяців до
Верховного Суду України з моменту набрання ним     законної сили.