Справа № 22ц-2163/07       Головуючий в суді першої інстанції
Категорія                       Доповідач
в суді апеляційної інстанції Медведева
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02
серпня 2007 року                         Колегія
суддів   судової палати у цивільних

справах
апеляційного суду Луганської області в складі :

Головуючого
- Медведєвої Л.П.

Суддів                              Оробцової    Р.І.

Стрюкової   О.В. при секретарі - Харитонової О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в М. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду М. Луганська
від 17 січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3,  поданого від їх імені представником
ОСОБА_4,  доОСОБА_1 про визнання
недійсним заповіту та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА :

В апеляційній
скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і справу направити
на новий рогляд ,  посилаючись на
неповноту дослідження судом обставин,
які мають значення для справи.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволені. Визнано недійсним заповіт
ОСОБА_5 на користьОСОБА_1 від 20 листопада 2002 року,  засвідчений пртиватним нотаріусом ОСОБА_6 і
зареєстрований в реєстрі за № 3127,
визнано право вланості на все майно,
належне померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5,
за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, визнанро право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
знято арешт з квартири АДРЕСА_1,
накладений ухвалою Ленінського районного суду М. Луганська від 24 жовтня
2006 року.

Заперечення від
інших осіб,  які беруть участь у
справі,  до суду не надані.

Позивачі
у судове засідання не з'явилися,  причину
неявки не повідомили,  про час і місце
судового засідання їх було оповіщено у встановленому законом порядку.

У
судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала.

Представник
відповідача - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала
та пояснила,  що суд першої інстанції не
встановив,  кому належала спірна
квартира,  так як в справі немає
правовстановлюючого документа на право власності на квартиру. Крім цього,  суд порушив норми процесуального права та
ухвалив рішення у відсутність відповідачки. При таких обставинах суд зобов'язан
був ухвалити заочне рішення.

Представник
позивачів - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги та пояснила,  що
відповідачка дійсно не була присутня у судовому засіданні 17 січня 2007 року
при ухваленні рішення,  однак,  про час судового засідання вона була
повідомлена під особистий підпис.
Те,  що в протоколі судового
засідання вказано,  що вона була присутня
у судовому засіданні,  є очевидно
помилкою секретаря,  і ця помилка не
вплила на рішення суду. Доводи апеляційної скарги про те,  що у висновку психіатричної експертизи
зазначено,  що ОСОБА_5 і під час укладення
заповіту від 05 березня 2002 року на користь позивачам не зрозуміла значення
своїх дій,  не можуть бути взятими до
уваги,  так як вказаний заповіт не був
предметом спору в даній цивільній справі,
питання про нього не стояло і суд при таких обставинах не міг вийти за
межі позовних вимог. Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах
справи правовстановлюючого документа на спірну квартиру також не можуть бути
взяті до уваги,  так як всім учасникам
процесу відомо,  що квартира на праві
власності належала померлій ОСОБА_5.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  вислухавши
пояснення відповідачки та її представника,
представника позивачів,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів встановила наступне.

16 липня 2003
року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 і ОСОБА_3
доОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.
В обгрунтування позовних вимог вказала,
що 05 березня 2002 року самотня сусідка позивачів - ОСОБА_5,  що мешкала в квартирі АДРЕСА_1,  залишила заповіт,  в якому вказала,  що все майно,
яке належало б їй на день

смерті,  де б воно не було і з чого б воно не
складалося,  і все те,  на що згідно із законом вона мала би право,  заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 12 листопада
2002 року у ОСОБА_5 відбувся другий інсульт,
в результаті якого вона знепритомніла,
у неї віднялася мова і її паралізувало. ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років ОСОБА_5 померла. Коли
позивачки звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадщини,  їм повідомили,  що за 6 днів до смерті ОСОБА_5 залишила заповіт
на все своє майно ОСОБА_1. Позивачки просили визнати заповіт від 20.11.2002
року,  складений ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_1
недійсним,  оскільки ОСОБА_5 на момент
складання заповіту,  хоча і була
дієздатною,  але знаходилась у такому
стані,  коли вона не могла розуміти
значення своїх дій або керувати ними,  що
відповідає правилам  ст. 55 ЦК України / в
редакції Кодексу 1963 р./,  та визнати за ними право власності на
все майно,  яке належало померлій.

За
результатами розгляду справи судом першої інстанції були встановлені наступні
обставини і визначені відповідно до них наступні правовідносини.

Так,  судом було встановлено,  що 05 березня 2002 року державним нотаріусом
Ленінського району М. Луганська був засвідчений заповіт ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,  в якому перша
заповідала їм все належне їй майно.

У свою
чергу позивачки здійснювали за нею догляд,
допомогали їй утримувати домашнє господарство,  лікували її,
забезпечували всім необхідним для існування.

12 листопада
2002 року у ОСОБА_5 відбувся інсульт,
вона вт ратила здатність балакати ,
пересуватися,  приймати їжу,  розуміти оточуючих,  і,  не
приходячі у свідомість,  померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом
також встановлено,  що 20 листопада 2002
рооку приватним нотаріусом ОСОБА_6 дома у ОСОБА_5 був складений і засвідчений
заповіт ОСОБА_5 на користь відповідачки ОСОБА_1.

Спір
судом вирішено на підставі  ст.  ст. 55, 534 ГК України / в редакції Кодексу
1963року /,  при ухваленні рішення суд
керувався нормами  ст.  ст.  7,
57, 60, 64, 66, 81, 88 ЦПК України.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
того,  що у судовому засіданні
показаннями свідків та висновком амбулаторної посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи встановлено факт неможливості ОСОБА_5 у зв'язку
з тимчасовим станом,  через
функціональні   розлади    психіки,
порушення    фізіологічних    процесів
в

відповідачки
та її представника про те,  що останнім
повідомлено про судове засідання у справі на 17 січня 2007 року на 9 годин 30
хвилин.

Як
вбачається з протоколу судового за сідання / а.с. 159 - лицьова сторона /
судове засідання 17 січня 2007 року почалося о 9 годині 30 хвилин,  як і було повідомлено відповідачці.

Та
обставина,  що відповідачка не була
присутня у судовому засіданні 17 січня 2007 року,  не оспорюється представником позивачів,  а на ту обставину,  що в протоколі судового засідання зазначено,  що відповідачка була присутня,  останньою зауваження на протокол судового
засідання не подавались.

При
викладених обставинах колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду М. Луганська від 17 січня
2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3,  поданого від їх імені представником
ОСОБА_4,  доОСОБА_1 про визнання
недійсним заповіту та визнання права власності,
відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 17 січня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду
України.