Справа
№22ц-1991/07 Категория 21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2007
року судова палата в цивільних справах апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого
:        Тріфанова О.М.

суддів :               Запорожця М.П.,   Гаврилюка В.К.

секретаря
:   Трачука О. В. розглянув у відкритому
судовому засіданні в місті Луганську цивільну справу за апеляційною
скаргою    Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання у м. Первомайську

на рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 15 березня 2007 року

за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у м.
Первомайську про стягнення недорахованих щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду першої інстанції заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання у м. Первомайську на користь позивача 1824грн. недорахованих
щомісячних страхових виплат за період з 01 березня 2002 року по 01 січня 2007
року. Відповідач зобов'язаний виплачувати позивачеві з 01 січня 2007 року до наступного
перерахунку по 239,60 грн. щомісячно.

В   апеляційній
скарзі    відповідач   просить
скасувати   рішення   суду
та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову , оскільки
судом порушені   вимоги   процесуального   закону,
висновки   суду   не
відповідають матеріалам  справи,
суд неповно з'ясував обставини, які
мають значення для . справи.

В   запереченнях   на
апеляційну   скаргу   позивач
просив   суд   відхилити апеляційну скаргу, та рішення суду
залишити без зміни.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши справу у межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і обгрунтованність рішення суду, колегія суддів
вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і
обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено,
що між сторонами по справі склалися правовідносини, які врегульовані Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105 - X IY зі
змінами та доповненнями.

Позивач є потерпілим. При цьому підстави для проведення страхових виплат,
розмір заробітку для їх обчислення, терміни і порядок проведення перерахунку
страхових виплат сторонами не оспорюються.

Предметом суперечки є коефіцієнти, застосовані відповідачем для перерахунку
сум щомісячних страхових виплат у разі зростання в попередньому календарному
році середньої плати в галузях національної економіки за даними центрального
органу виконавчої влади з питань статистики, передбаченого ч.2 ст.29 Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105.

В період з 14 березня 2002 року по 06 березня 2006 року Правління Фонду СНВ
України щорічно в лютому-березні виносило постанови «Про перерахунок сум
щомісячних страхових виплат потерпілим ( ч.1енам їх сімей), згідно з 01 березня
поточного року проводилися перерахунки сум щомісячних виплат страховок
потерпілим на коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати в
галузях національної економіки.

Суд прийшов до висновку, що така правозастосовна практика суперечить
принципу повного відшкодування шкоди, заподіяної застрахованому внаслідок
пошкодження здоров*я, що передбачено ст..21
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», фактично внесені зміни до ст..29 ч.2 цього
Закону, яка не містить терміну « реальна заробітна плата».

Національне законодавство у сфері регулювання трудових,
пенсійних, цивільних, податкових та інших правовідносин не передбачає
використання показника реальної середньої заробітної плати. Більш того, розміри
внесків страхувальників обчислюються для працедавців у відсотках до сум
фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, включаючи витрати на
виплату основної і додаткової заробітної платні, та інші заохочувальні і
компенсаційні виплати, в тому числі в натуральній формі - ст..47 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105. Таким чином, зростання середньої заробітної плати веде
до збільшення страхових внесків, що, у свою чергу, дає можливість збільшити
страхові виплати потерпілим. При цьому купівельна спроможність населення, тобто
реальна заробітна платня, при визначенні тарифів страхових внесків до
розрахунку не приймається.

Посилання представника відповідача на те, що місцеве
відділення виконавчої дирекції є неналежним відповідачем суд признає не обґрунтованими,
оскільки, позивач не ставить питання про відшкодування шкоди, заподіяної
неправомірними діями відповідача, а просить стягнути страхові виплати у
встановленому законом розмірі, принцип вини не повинен бути покладений в основу
визначення відповідача по справі.

Суд визнав, що позивач правильно визначив відповідача по справі, оскільки
саме Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання у м. Первомайську має в
своєму розпорядженні особисту справу позивача та безпосередньо проводить йому
виплати.

Таким чином, суд
обґрунтовано задовольнив позовні вимоги Суд дав
належну оцінку вказаним
обставинам  і  дійшов
обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про порушення процесуального закону
та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на
увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку до суду надійшли відомості
про те, що позивачОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть).

Ч..1 п.6 ст. 205 ЦПК України передбачено, що підставою для закриття
провадження у справі є смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 310 ЦПК України якщо судом першої
інстанції

ухвалене законне і обгрунтоване рішення, смерть фізичної
особи або припинення

юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після
ухвалення рішення,

що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування

вимог частини
першої цієї статті, якою передбачено скасування рішення. Керуючись ст. 307 ,ч.
2 ст. 310,ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання у м. Первомайську про стягнення недорахованих
щомісячних страхових виплат закрити в з*вязку зі смертю позивача.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але
може бути

оскаржена протягом двох місяців у касаційному порядку до
Верховного Суду

України.