Справа
№ 22ц - 598/07                                                        Головуючий
у 1 інстанції - Крупінська С.С.
Категорія - 33                                                                        Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 р. липня 25                                                                                                        місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун О.В.,
Подолюка В.А.

при секретарі Матюхіній О.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  Заборольської сільської ради Луцького району
про визнання частково недійсним Державного акта про право приватної власності
на землю та визнання недійсним рішення Заборольської сільської ради від 27
грудня 2003 року №5/15 за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незаконність
рішення із-за недоведеності обставин,  що
мають значення для справи,  які суд
вважав встановленими,  порушення та
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Просить
скасувати рішення суду та ухвалити нове,
яким в позові відмовити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2004
року провадження в справі в частині вимог про визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2003 року серії ВАК №450374 та про
усунення перешкод зі сторони відповідача у користуванні земельною
ділянкою,  яка належить позивачу на праві
приватної власності - закрито.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2004
року позов задовольнено.

Скасовано рішення Заборольської сільської ради Луцького
району від 27 грудня 2002 року №5/15 про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки
площею,  0,02 га.

2

Визнано частково недійсним Державний акт на право
приватної власності на землю,  виданий 3
липня 2003 року ОСОБА_4,  який
зареєстрований у книзі державних актів на право приватної власності на землю за
№919 в частині земельної ділянки площею 0,0192 га,  яка розміщена на земельній ділянці ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_4
в користь ОСОБА_3  судові витрати
в сумі 17 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає,  що суд першої інстанції прийшов до невірного
висновку про відсутність проектно-технічної документації щодо надання земельної
ділянки в натурі,  оскільки йому видано
Державний акт на право приватної власності на землю та відповідно,  виготовлено технічну документацію.

Вважає,  що суд
вийшов за межі позовних вимог,  оскільки
позивач просила визнати недійсним рішення сільської ради,  а суд скасував рішення.

Крім того,
вважає,  що позивач не надала
доказів,  що набула у визначеному ЗК
України порядку права власності на спірну земельну ділянку.

Судом першої інстанції встановлено,  що відповідачу ОСОБА_4  земельна ділянка не була виділена в
натурі,  відсутня проектно-технічна
документація щодо встановлення меж на місцевості,  а тому частина ділянки площею 0,0192 га
розміщена на земельній ділянці,  що
перебуває у власності ОСОБА_3

Заслухавши доповідача,
пояснення представника відповідача ОСОБА_1,  представника 3 особи - ОСОБА_2,  перевіривши законність і обгрунтованість суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія суддів приходить до висновку,  що рішення суду в частині стягнення судових
витрат підлягає скасуванню,  а в решті -
залишенню без змін з наступних підстав.

Так,  з матеріалів
справи вбачається,  що ОСОБА_3  згідно Державного акту на право приватної
власності на землю,  виданого 29
листопада 2001 року,  належить земельна
ділянка площею 0,15 га,  яку їй було
надано для ведення особистого підсобного господарства та будівництва рішенням
Заборольської сільської ради від 27 вересня 2001 року №19/8.

Згідно рішення Заборольської сільської ради від 27 грудня
2002 року №5/15 ОСОБА_4  надано у
власність земельну ділянку площею 0,02 га. 3 липня 2003 року ОСОБА_4  видано Державний акт на право приватної
власності на землю площею 0,2113 га,  із
них: для будівництва та обслуговування жилого будинку,  господарських будівель та споруд - 0,1200
га.,  ведення особистого селянського
господарства - 0,0913 га.
В розмір земельної ділянки,  на яку
видано Державний акт,  враховано і
земельну ділянку,  яку ОСОБА_4  набув по договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 20 травня 2003 року,  серія
ВАК №450374,  реєстраційний №2263. (а.с.
43)

Судом встановлено,
що при співставленні планів зовнішніх меж земельних ділянок ОСОБА_3  і ОСОБА_4,
земельна ділянка розміром 0,0192 га. (а.с. 6,  8,
50,  10),  яку надано ОСОБА_4  рішенням сільської ради від 27 грудня 2002
року; 5/15 знаходиться у приватній власності ОСОБА_3

3

Відповідно до
ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на
земельну ділянку,  крім випадків,  передбачених цим Кодексом.

Згідно із  ст.152
ч.3 п. «г» ЗК України - захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється
шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Оскільки рішенням сільської ради від 27 грудня 2002 року
№5/15 порушено право власності на землю ОСОБА_3,  то суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про скасування оспорюваного рішення.

Крім того,  суд
обгрунтовано з цих же підстав,  визнав
частково недійсним виданий ОСОБА_4
Державний акт на право приватної власності на землю в частині передачі
земельної ділянки розміром 0,0192 га,
яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Отже,  в цій
частині рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Доводи відповідача,
що суд вийшов за межі позовних вимог безпідставні,  оскільки вирішені ті вимоги,  які заявлені позивачем у позовних заявах.

Потреби залучати у справу в якості третьої особи ОСОБА_5,
продавця земельної ділянки по договору купівлі-продажу не
було,  так як права чи законні інтереси
цієї особи порушені не були.

Разом з тим,
скасувавши рішення Заборольської сільської ради та визнавши частково
недійсним виданий радою Державний акт на право приватної власності на
землю,  суд безпідставно стягнув в
користь позивача із відповідача ОСОБА_4
судові витрати в сумі 17 грн. Судові витрати слід стягнути із сільської
ради,  актами якої були порушені права
позивача.

Відповідно до
ст.309 ЦПК України в цій частині рішення слід скасувати та ухвалити нове
рішення.

Керуючись  ст. ст.
307,  309,  316,
88 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 задоволити
частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 28 грудня 2004
року в частині стягнення судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з Заборольської сільської ради Луцького району в
користь ОСОБА_3  17 грн. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.