Справа № 33ц-553/07                                              Головуючий в І інстанції -  Запорожець Л.М.
Категорія:33                                                                         Доповідач: Завидовська - Марчук О.Г.
У Х В А Л А

і м е н
е м               У к р а ї н и

20
грудня  2007 року колегія суддів з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської
області в складі:

Лончука
В.Г., Завидовської - Марчук О.Г., Русинчука М.М., Подолюка В.А., Мудренко Л.І.

розглянувши  в судовому засіданні в місті Луцьку  справу за позовом  ОСОБА_1до Чортківської міської ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3про усунення  перешкод в
користуванні  земельною ділянкою -
заїздом за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення  Чортківського районного  суду Тернопільської області від 25 жовтня
2005 року та ухвалу  апеляційного суду
Тернопільської області  від 22
грудня  2005 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні
2005 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Чортківської міської Ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою - заїздом посилаючись на те, що він і
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами, проте
відповідачі вважають заїзд своєю власністю і чинять перешкоди в користуванні
ним.

Рішенням  Чортківського районного суду від 25 жовтня
2005 року  позов задоволено частково,
ухвалено зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні
спільною земельною ділянкою (заїздом) площею 117 м2 до господарств,
які розташовані в м.Чорткові, провулок АДРЕСА_1та провулок АДРЕСА_2,
зобов»язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати ворота на початку
спільного заїзду та перенести їх на межу своєї
земельної ділянки. Судові витрати покладено на сторін в межах понесених
ними витрат.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 22 грудня 2005 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилено, рішення Чортківського  районного суду від 25 жовтня 2005 року
залишено без зміни.

В
обґрунтування  касаційної скарги  відповідачі посилаються на  неправильне застосування апеляційним
судом  норм матеріального та процесуального
права, в зв»язку з чим ставлять питання про скасування рішень  суду і направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши
доповідача, перевіривши доводи касаційної
скарги, законність і обґрунтованість судових рішень, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України рішення  суду
повинно  бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно  з»ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу  своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Частково
задовольнивши вимоги позивача, суд першої інстанції, з висновками якого
погодилась апеляційна інстанція, виходив з того, що відповідачі створюють
перешкоди позивачу в користуванні спільним заїздом до їх садиб.

Проте
погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони не ґрунтуються  на матеріалах справи та не узгоджуються з
нормами матеріального права.

Відповідно
до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Порушення
своїх прав позивач обґрунтував тим, що він має право на користування  заїздом до своєї земельної  ділянки, однак відповідачі чинять йому
перешкоди  в користуванні цим заїздом.

Заперечуючи
позовні вимоги, відповідачі покликались на те, що заїзд облаштований за їх
власні кошти до їхньої земельної ділянки згідно генерального плану і, що
позивач має інший заїзд до своєї садиби, яким не користується.

З
генерального плану забудови земельної ділянки відповідачів від 20.05.1975 року
(а.с.13) вбачається, що спірний заїзд
запланований  до їх присадибної
ділянки від провулку Водної поза межами сусідніх земельних ділянок, а згідно
рішення сесії ХХІ  скликання  Чортківської міської Ради від 17.12.1993 року
(а.с.12) до землеволодіння  відповідача
ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 дорізано земельну ділянку площею 120 м2.

З
генерального плану  забудови земельної
ділянки  позивача (а.с.9) вбачається, що
заїзд до його садиби  розташований від
провулку Водної по його земельній ділянці.

В
матеріалах справи є викопіровка  плану -
схеми суміжних землеволодінь (а.с.22) з якого вбачається, що заїзд проходить
між присадибними ділянками ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 до присадибної земельної
ділянки відповідачів, причому розташування будівель на земельній ділянці
ОСОБА_1 на цій схемі не відповідає
розміщенню  будівель на
генеральному плані  забудови (а.с.9).

Всупереч
вимогам ст. 212 ЦПК України суд належним чином не перевірив  доводів та заперечень  сторін, не з»ясував чи спірний заїзд був у
користуванні позивача та не давши будь - якої правової оцінки наведеним  доказам, дійшов передчасного висновку про
порушення права позивача на користування
цим заїздом.

Апеляційний
суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без зміни, залишив поза увагою
вказані порушення закону.

За
таких обставин постановлені  у справі
судові рішення не можуть залишатись в силі і підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської
області в складі, -

У Х В А
Л И Л А:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити.

Рішення
Чортківського районного  суду
Тернопільської області від 25 жовтня 2005 року та ухвалу  апеляційного суду Тернопільської області  від 22 грудня
2005 року скасувати.

Справу
направити  на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді з розгляду цивільних справ                                                         В.Г. Лончук

у касаційному порядку

апеляційного суду Волинської
області :                                               О.Г. Завидовська - Марчук

М.М. Русинчук

Л.І. Мудренко

В.А. Подолюк