Справа
№22Ц-083 5/2007                         Головуючий
у суді 1 інстанції Кісілевич П.І.
33                                               Доповідач
у суді 2 інстанції Коцюрба О.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого:   Мережко М. В.,

Суддів:                Коцюрби О.П.,  Березовенко Р.В.,

При
секретарі:    Бобко О.В.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 27 грудня 2006 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  третя особа -Ірпінська міська рада Київської
області,  про усунення перешкод в
користуванні проїздом загального користування та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали цивільної справи,  доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі
звернулися в Ірпінський міський суд Київської області з вказаним позовом,  вказуючи на те,  що їм на праві власності,  на підставі договору купівлі-продажу від 26
жовтня 1962 року належить 1А частина будинку АДРЕСА_1. Інша частина цього
будинку належить відповідачу.

Відповідач
в 2000 році перекрив дорогу до їх будинку,
поставивши ворота на проїзній частині вулиці. Вони неодноразово
зверталися із скаргами на дії відповідача до Ірпінського міськвиконкому,  після чого інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю було видано відповідачу припис,  згідно якого він до 16 жовтня 2000 року
повинен знести самочинно поставлені ворота. Так як відповідач відмовлявся
знести ворота з проїжджої частини вулиці,
то мешканці їх частини будинку та будинку АДРЕСА_1 змушені були самі
знести ворота.

В
листопаді 2005 року відповідач знову самочинно здійснив самозахват дороги,  вгородивши її бетонним парканом.  Раніше ширина дороги між будинками АДРЕСА_2
була 15 м. ,  то на даний час вона
становить 9 м.  в кінці проїзду та 2
м.  на початку проїзду,  а потім відповідач перекрив і прохід шириною
2 м.  металевим парканом.  В зв'язку з чим вони позбавлені можливості
під'їзду до свого будинку. Вони не можуть під'їхати до свого будинку,  викачати стоки з каналізаційної ями,  привезти до будинку необхідні речі,  до будинку не може під'їхати машина швидкої
медичної допомоги.

Вважають,
що діями відповідача їм заподіяно
моральну шкоду,  яку ОСОБА_2оцінює в 6000
грн.,  ОСОБА_3 - в 3000 грн.

Із-за неправомірних дій відповідача вони постійно нервують,  не мають можливості вільного під'їзду до
будинку,  змушені постійно
переживати,  що в разі необхідності до
будинку не зможе під'їхати машина швидкої медичної допомоги чи пожежна машина.

Просили
суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні проїздом
загального користування по вул.
Радянській в м.  Ірпінь Київської
області шляхом знесення самочинно побудованого бетонного та металевого паркану
та відновлення ширини дороги,  яка
існувала раніше,  а також стягнути з
відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі,
яка вказана в позовній заяві.

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2006 року позовні
вимоги позивачів задоволено частково.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня
2006 року та ухвалити по справі нове рішення,
яким відмовити позивачам в задоволенні позовної заяви,  вказуючи на його незаконність,  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів цивільної справи,
задовольняючи частково позовні вимоги позивачів,  Ірпінський міський суд Київської області
виходив з того,  що відповідач самочинно
захопив частину проїзду загального користування площею 90 кв.м. ,  чим порушив право позивачів на користування
проїздом.  Також такими діями відповідача
позивачам заподіяно моральну шкоду.

Колегія
суддів вважає,  що висновки суду першої
інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог позивачів є
помилковими,  так як не відповідають
дійсним обставинам справи.

Так,  з висновку відділу містобудування та
архітектури виконкому Ірпінської міської ради від 23 листопада 2006 року №2063
«Про визнання статусу незабудованої території між садибами АДРЕСА_2
зазначено,  що дана територія була не
забудована і не передбачена для організації проїзду чи проходу з моменту
виділення земельних ділянок. Оскільки виділення нових земельних ділянок в
глибині кварталу не передбачалось. Тупиковий під'їзд до даних садиб з
розворотною площадкою з боку вул.
Радянської існує. Даний прохід не використовується і більше того не передбачений
для використання іншими садибами,
орієнтованими на вул.  Радянську.
Крім того,  організований Укртелекомом
круговий проїзд навколо своєї території з вул.
Жовтнева вирішує всі питання по під'їзду та обслуговуванню житлових
будинків АДРЕСА_3.

Окрім
вказаного,  рішенням 16-ї сесії 5
скликання Ірпінської міської ради Київської ради №440/-16-Y від 3
квітня 2007 року ОСОБА_1  надано дозвіл
на виконання проекту додаткового відведення земельної ділянки площею 807
кв.м.  (в тому числі і території самозахвату земельної
ділянки) для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд на умовах оренди строком на 5 років в
АДРЕСА_4,  загальна площа земельної
ділянки становитиме 1807 кв.м.

Незважаючи
на наявність у матеріалах справи документів та звернень з боку Ірпінського
міськвиконкому про те,  що спірне
питання,  що виникло між сторонами,  за заявою ОСОБА_1  винесено на розгляд сесії міської ради,  яка повинна була відбутися 22 грудня 2006
року та клопотання за підписом Ірпінського міського голови на ім'я Ірпінського
міського суду Київської області судом першої інстанції до уваги не

прийнято,   що  призвело до
ухвалення  Ірпінським  міським
судом  Київської області 27 грудня
2006 року незаконного рішення.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення Ірпінського міського суду Київської
області в межах доводів апеляційної скарги,
вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає задоволенню в повному обсязі,  рішення суду скасуванню,  і по справі необхідно ухвалити нове
рішення,  яким відмовити позивачам в
задоволенні їх позовних вимог,  як в
частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди позивачам в користуванні
проїздом загального користування до будинку АДРЕСА_1,  так і в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
заподіяної моральної шкоди.

Керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2006 року
скасувати,  ухвалити по справі нове
рішення,  яким відмовити ОСОБА_2,  ОСОБА_3в задоволення позовної заяви.

Рішення
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного
Суду України.