справа № 2-343/07
23 квітня 2007 року.                                                            Вільногірський       міський       суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді                    Шаповала
при секретарі                                                                                          Кудіній
участю: представника позивача
Григор'єва Д.В. розглянувши
у      відкритому   судовому
засіданні   в   приміщенні
суду   в   м.
Вільногірську, Дніпропетровської області цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)
„Енергетична   компанія   „Дніпрообленерго"   до   ОСОБА_1про стягнення вартості безпідставно
спожитої електроенергії,
31.01.07 року позивач
звернувся в суд з позовом, в якому зазначив наступне.
Відповідач являється володільцем квартири № АДРЕСА_1.
Позивач в особі структурного підрозділу Верхньодніпровського
району електричних мереж (РЕМ) здійснює постачання електроенергії споживачам в
Закону України «Про електроенергетику» використання електроенергії можливе
лише на підставі договору споживача з енергопостачальником.
Проте відповідач в порушення п.7 «Правил користування
електроенергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.99 року № 1357, не звернувся до
позивача для укладення письмового договору на користування електроенергією, при
цьому споживав електроенергію.
Таким чином, відповідач безпідставно використав
електроенергії в період з серпня 2000
року по січень 2007 року    на суму 371.23 грн.
ЦК України (редакція 1963
p.), ст.ст. 1212, 1213 ЦК України ( редакція 2003 p.), особа, яка
безпідставно отримала майно за рахунок іншої особи, зобов'язана повернути дане
майно цій особі. Оскільки повернути електроенергію в натурі відповідач не може,
то він зобов'язаний повернути її вартість.
Доказами правомірності позовних вимог є: копія особового
рахунку № 92804003 на ім'я
ОСОБА_1., відсутність договору на використання електроенергії, відсутність
будь-яких документів про сплату відповідачем за спожиту електроенергію.
Позивач, керуючись ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 3.7 «Правил
користування електроенергією для населення» затверджених постановою КМУ від
26.07.99 року № 1357, ст. 469 ЦК України (редакція 1963 p.),
ст.ст. 15, 16,1212, 1213, п. 4 заключних положень ЦК України ( редакція 2003 p.),
прохає стягнути на його користь з відповідача 371.23 грн. вартості безпідставно
використаної електроенергії та судові витрати.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги
та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі та
додатково пояснив, що відповідач після подання позову в суд договір не уклав і
до погашення заборгованості зі сплати за використану електроенергію не
приступив. За ці роки у відповідача ніяких перешкод для укладення договору з
електропостачання та зі сплати за спожиту електроенергію не було.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки
не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, але сам
був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином. З
врахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти проведення
судового розгляду справи за відсутності відповідача, суд на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України на
місці ухвалив - розгляд
справи проводити заочно, за відсутності відповідача, який не з'явився в суд без
Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини,
які виникають із факту спричинення майнової шкоди внаслідок заволодіння майном
без достатньої правової підстави.
Відповідно до цих правовідносин, пояснень представника
позивача, та внаслідок дослідження в судовому засіданні всіх представлених
особового рахунку №
92804003 на ім'я відповідача; квитанцій про сплату судового збору
в сумі 51.00 грн. та з оплати
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30.00 грн., і оцінки
сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку,
що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Суд приходить до висновків, що відповідач без укладення
письмового договору з позивачем про надання платної послуги з електропостачання,
безпідставно користувався електроенергією за місцем свого мешкання, при цьому
не оплачував спожиту електроенергію, хоча для цього не було ніяких перешкод,
чим завдав позивачу шкоди.
Суд вважає, що відповідно до абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних
положень до ЦК України, який набрав чинності з 01.01.04 року, права та обов'язки сторін підпадають під дію норм
цього Кодексу тому, що вони, хоча і виникли до набрання чинності цим Кодексом,
проте продовжували існувати після того, як він набрав законної сили.
Закону України „Про електроенергетику", споживання електроенергії
можливе лише на підставі договору споживача з енергопостачальником.
Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику»
споживачем енергії являється фізична особа, яка використовує електроенергію для
власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано
ЦК України: ч.1 - Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала. ч.2 Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача
майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. ч.3 -Положення цієї
глави застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування
шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок
ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте
майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення майна.
Відповідно до ст. 88
ЦПК України судові витрати, понесені позивачем в виді судового збору
(державне мито) в розмірі 51.00
грн., та зі сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в розмірі 30.00 грн. - слід стягнути з
відповідача на користь позивача.
Керуючись               ст.ст.   4,   6,
Законом   України   „Про
електроенергетику", „Правилами користування
електроенергією для населення", затвердженими Постановою KM України
26.07.1999 за № 1357, ст.ст. 60,61,79,81,88, 224-228,232,233,212-215, 222, 223,
294 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)
„Енергетична компанія „Дніпрообленерго" до ОСОБА_1 про стягнення вартості
безпідставно використаної електричної енергії - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1, який мешкає по АДРЕСА_1, Дніпропетровської
області, (інші дані відсутні) на користь Відкритого акціонерного товариства
(ВАТ) „Енергетична компанія „Дніпрообленерго" в особі Верхньодніпровського
Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, банківські реквізити: ОКПО
Дніпродзержинське відділення № 3293, МФО 306083, - 452.23 грн. (чотириста
п'ятдесят дві гривні 23 копійки), із яких в рахунок відшкодування вартості
безпідставно використаної електроенергії - 371.23 грн., в рахунок відшкодування
судових витрат в виді судового збору ( державне мито) - 51.00 грн., та в виді
оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30.00
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з повалених причин і докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного вирішення справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному
порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294
ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в строк,
установлений для подачі заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський
міський суд.

Копію рішення протягом п'яти днів з часу його
проголошення надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення
відповідачу за місцем його проживання.