Справа № 22 -ц -441                         Головуючий у 1-й
інстанції  Костенко В.Г.
Категорія   19                               Судця-долові дач       ДубровнаВ.В.
УХВАЛА

іменем  України

17 квітня                  2007 року
колегія  суддів  судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Сумської області у складі:

головуючого
- Попруги СВ.,

суддів -
Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,
які приймають участь у справі - ОСОБА_1,
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на
рішення Зарічного районного суду  м. Суми
від 05 лютого 2007 року

у цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з
обмеженою відповідальністю «Сумитеплосервіс»

про відшкодування моральної шкоди , -

встановила:

Рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено частково і
стягнуто на його користь з ОСОБА_2. 500 грн. на відшкодування моральної шкоди
та 8 грн. 50 коп. відшкодування витрат.

Відмовлено
ОСОБА_1. в задоволенні  позову в іншій
частині за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. не погоджується з рішенням
суду та просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог в повному обсязі.

В своїх доводах посилається на те, що судом
необгрунтовано задоволено лише частково його позовні вимоги.

ОСОБА_2. в своїй апеляційній скарзі посилається також на
необґрунтованість судового рішення, вважає, що він не повинен нести
відповідальність за якість теплопостачання.

З цих підстав просив скасувати рішення суду та
постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Вислухавши суддю -доповідача, пояснення сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

При вирішенні наявного спору суд вважав, що позивач має
право на відшкодування моральної шкоди, оскільки вона була заподіяна
відповідачем ОСОБА_2., який самовільно втручався  у роботу опалення будинку, в зв*язку  з чим в квартирі позивача

2

була
низька    температура повітря, що
призводило до    обмеження    у нормальному користуванні квартирою.

Колегія суддів знаходить такий висновок суду законним та
обгрунтованим, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом
першої інстанції, в опалюваний період 2004 -2005 років ОСОБА_2. на громадських
засадах виконував обов'язки голови будинкового комітету будинку АДРЕСА_1 якого
проживає ОСОБА_1. Мав вільний доступ до лічильника тепла для зняття показників,
самовільно втручався в роботу опалення будинку шляхом регулювання системи
запірною арматурою . Дане втручання створювало ОСОБА_1. нестерпні умови
проживання, оскільки температура в його квартирі була низькою , коливалася від
5 до 17 градусів.

Втручання в систему опалення ОСОБА_2. і як наслідок
зменшення температури повітря в квартирі позивача знайшло своє підтвердження .

З приводу незаконних дій ОСОБА_2. ОСОБА_1. та інші
мешканці будинку неодноразово звертались до різних інстанцій з заявами, в яких
зазначали про те, що голова будинкового комітету з метою зменшення оплати за
тепло перекриває засув подачі теплоносія, внаслідок чого в квартирах,
розташованих на нижчих поверхах зменшується, а в деяких - навіть припиняється
підігрів, оскільки подача тепла в будинку здійснюється зверху, з 15 поверху .

В листах - відповідях на звернення мешканців будинку
товариства "Сумигаззбут" / а.с. 21-23/, Управління
житлово-комунального господарства Сумської міської ради / а.с. 25,56/,
виконавчого комітету Сумської міської ради / а.с. 26/ йдеться про те, що з
ОСОБА_2. проведена бесіда по недопущенню регулювання гідравлічних режимів
запірної арматури, про опломбування запірної арматури, що не дасть можливість
регулювання теплопостачання , про передачу ключів головою будинкового комітету
начальнику житлово-екплуатаційної дільниці.

Факт самовільного втручання відповідача в систему
опалення підтверджується копією акту від 25.10.2005 року (а.с. 28), з якого
вбачається, що начальником 2-ї дільниці ТОВ «Сумиконмунтранс» ОСОБА_3. у
присутності позивача, відповідача і ОСОБА_4. запірна арматура системи опалення
опломбована, а ОСОБА_2. вказано на неприпустимість регулювання теплової енергії
.

В судовому засіданні ОСОБА_2. підтвердив те, що з ним
дійсно проводились бесіди щодо невтручання в систему опалення, визнав, що
декілька раз він регулював систему опалення, але , як він зазначив, це було
викликано виробничою необхідністю.

Коливання температури повітря в квартирі позивача, її
зниження нижче допустимої підтверджується актами , що є в матеріалах справи.

Викладеними обставинами спростовується позиція ОСОБА_2.
про не втручання його систему опалення та про те, що він не винний в тому, що у
позивача була низька температура.

3

Суд дійшов правильного
висновку, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача спричинені
моральні страждання, в зв'язку з чим він має право на відшкодування моральної
шкоди на підставі ст. 386 ЦК
України.

Доводи апелянта ОСОБА_1
про те, що він не згоден з розміром стягненої моральної шкоди не
заслуговують на увагу, оскільки суд при визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди в повній мірі врахував обсяг страждань, яких зазнав позивач,
характер немайнових втрат, а також те, що позивач багато часу та зусилля
витратив  при захисті своїх інтересів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір
відшкодування відповідає принципам розумності та справедливості при даних
обставинах справи, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування судового
рішення.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків
судового рішення і не дають підстав для висновку про неправильне застосування
чи порушення норм матеріального і процесуального права судом 1 інстанції, а
тому відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.
308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів:

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, а рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 05 лютого 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.