Справа №22-ц-437 2007 р.                                 Головуючий
Категорія 41                                                         Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

18 квітня 2007 року                                                                                        м.
Суми

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в

складі:

головуючого
- Маслова В.О.,

суддів                     - Лузан
Л.В., Шевченка В.А.,

при
секретарі - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою державного
підприємтсва "Охтирський комбінат хлібопродуктів"

на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства
"Охтирський комбінат хлібопродуктів" про стягнення середньої
заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області
від 31 січня 2007 року позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Постановлено стягнути з ДП "Охтирський комбінат
хлібопродуктів" на користь ОСОБА_1. 2297 грн. 52 коп. середньої заробітної
плати за час затримки розрахунку при звільненні, 200 грн. в рахунок
відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирішено
питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП "Охтирський комбінат
хлібопродуктів", посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, з 9 листопада 2005 року позивач працював у ДП
"Охтирський комбінат хлібопродуктів" на посаді оператора V розряду.

Наказом від 31 липня 2006 року ОСОБА_1. було звільнено із
займаної посади з 1 серпня 2006 року за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП
України (а. с. 3).

З розрахункового документа, який позивач отримав 11
серпня 2006 року слідує, що станом на серпень 2006 року борг підприємства по
заробітній платі становив 3625 грн. 55 коп.
(а. с 14, 40), станом на вересень 2006 року - 2352 грн. 34 коп. (а. с 28 зворот). Ця
обставина відповідачем визнається.

23 серпня 2006 року з ОСОБА_1. було проведено розрахунок
по заробітній платі за липень 2006 року, а 29 вересня 2006 року - за грудень
2005 року, що теж не оспорюється відповідачем. Остаточний розрахунок з ним
проведено 30 листопада 2006 року.

Таким чином, період затримки розрахунку з позивачем, як
вірно зазначив суд, тривав з 2 серпня по 30 листопада 2006 року.

2

Відповідно до ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116
цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності до абз. 1 п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при
розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від
підприємтсва, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день
не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не
доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його відповідальність.

Доказів на підтвердження того, що несвоєчасний розрахунок
при звільненні позивача було проведено не з вини підприємства, відповідачем
надано не було.

Виходячи з викладеного вище, суд першої інстанції
обгрунтовано задовольнив даний позов, навівши у рішенні відповідні розрахунки і
мотиви щодо присуджених сум, у тому числі й відносно відшкодування моральної
шкоди.

Належних доказів на спростування, викладених у рішенні
висновків апелянт теж не надав.

Таким чином, перевіривши рішення в межах доводів скарги,
колегія приходить до висновку, що воно ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України,
враховуючи, що ДП "Охтирський комбінат хлібопродуктів" при подачі
апеляційної скарги було сплачено 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, слід стягнути на користь апеляційного суда Сумської області
22 грн. 50 коп.

Керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного підприємтсва
"Охтирський комбінат хлібопродуктів" відхилити, а рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Стягнути з державного підприємтсва "Охтирський
комбінат хлібопродуктів" на користь апеляційного суду Сумської області
(Код , розрахунковий рахунок: 2177, банк: УДК в Сумській
області, МФО: 837013,
призначення платежу: за ІТЗ) 22 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в апеляційному суді Сумської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.