Справа №22ц-3939-2006                                       Головуючий
у 1 інстанції Бескровная
Категорія 17                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року   Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого судді:   Голубинського A.M..,

Суддів                            Олєйникової'Л.С,

ЖдановоїВ.С...

При секретарі       Баранові В.В .,

В
присутності   позивача
ОСОБА_1,відповідача ОСОБА_2його представника ОСОБА_3,

Розглянув у відкритому судовому засіданні місті Донецьку
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного
суду міста Донецька від І 6 грудня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ::
В серпні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,посилаючись на тедцо
неправомірними діями відповідача йому спричинена шкода.

В
обгрунтування своїх вимог посилався на тедцо йому на праві власності належить
автомобіль ЗАЗ-ДЕУ Ланос -Д 4М держномерНОМЕР_1. 22 липня 2003 року приблизно в
18 годин біля будинку АДРЕСА_1 відбулося ДТП
з участю його автомобіля і автомобіля відповідача ВА32106,держномер
НОМЕР_2, в результаті чого був пошкоджений його автомобіль на суму 6624 грн.29
коп.

Йому також
заподіяна і моральна шкода,яка полягає в тому,що пошкоджено його новий
автомобіль.у зв"язку з чим він позбавлений можливості працювати на ньому і
одержувати оплату,вимушений робити дорогий ремонтдцо заподіює йому моральні
страждання і переживання.,Моральну шкоду оцінює в 5000 грн.

Просив
стягнути з відповідача матеріальну шкоду 6624 грн.29 коп та моралоьну шкоду
5000 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду міста Донецька від 16 грудня 2005 року вимоги
ОСОБА_1. задоволені частково та з ОСОБА_2
на його користь стягнуто матеріальну шкоду 6624 грн.29 кощморальну шкоду
1500 грн,судовий збір 51 грн..крім того на користь держави судовий збір 23
грн.75 коп.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції виходив з того, що 22 липня 2003 року ОСОБА_2 при
керуванні автомобілем ВАЗ-2106 порушив п.10.4 Правил дорожнього руху і допустив
зіткнення з автомобілем ДЄО Ланос під керуванням ОСОБА_1.,який належить йому на
праві особистої власності. В результаті ДТП
автомобілю позивача були причинені механічні пошкодження ,чим причинена
матеріальна та моральна шкода.

Суд
першої інстанції прийшов до висновку,що шкода позивачу причинена від дій
фізичної особи ОСОБА_2

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 оспорює обгрунтованість рішення
суду,просить його скасуватидіостановити нове рішення дтосилаючись на те.що
судом неповно з"ясовані обставини по справі,висновки суду не відповідають
обставинам по

справі,порушені
та неправильно застосувані норми матеріального та процесуального права.

При цьому в обгрунтування апеляційної скарги вказуєдцо
судом не досліджені механізм і місто зіткнення транспортних засобів,суд не
з"ясував як повинен був діяти водій ОСОБА_1 у дорожній обстановці,які були
порушені ним правила дорожнього руху і чи мав він технічну можливість не
допустити зіткнення автомобілів.На його думку,в дорожньо-транспортній пригоді
винен і ОСОБА_1.Після
зіткнення водій ОСОБА_1 скрився з міста пригоди,чим порушив п.2.10 Правил
дорожнього руху та приїхав через 30-40 хвилин .У ході судового розгляду ОСОБА_1
постійно міняв свої пояснення.чому суд не дав критичної оцінки.

В судовому засіданні ОСОБА_2та його представник ОСОБА_3 підтримали
вимоги апеляційної скарги,просять її задовольнити,скасувати рішення суду та
постановити нове рішення,котрим відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скаргидгросив її
відхилити,рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю -доповідача ,сторони,дослідивши матеріали цивільної
справи,вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню ,а рішення суду першої
інстанції скасуванню з постановою нового рішення з наступних підстав.

Згідно статті 213 ЦПК України в редакції 2004 року
рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.Законним є рішення,яким
суд,виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із
законом.Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень,підтверджених тими доказамидкі були досліджені в судовому
засіданні.

На підставі статті 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції.

Як
встановлено судом першої інстанції і таке вбачається із матеріалів справи, 22
липня 2003 року о 18 годині між
автомобілем ВАЗ-2106 під керуванням ОСОБА_2 і автомобілем ДЄО Ланос під
керуванням ОСОБА_1.,який належить йому на праві особистої власності.,відбулось
зіткнення.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2. управляючи своїм
автомобілем , та виконуючи поворот вліво поза перехрестям з відповідного
крайнього положення , в порушення п. 10.4 Правил дорожнього руху ,не вступив
дорогу зустрічному транспортному засобу ,ДЕО Ланос ,який було пошкоджено

Але з таким
висновком погодитися не можна.

Апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції неправильно встановив
обставини дорожньо транспортної пригоди.дійшов до неправильного висновку і
задовольнив позов.

Відповідно до статей 440,450 ЦК
України в редакції 1963 року шкодалавдана майну фізичної або юридичної
особи,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.

Шкода.завдана джерелом підвищеної небезпеки
відшкодовується особокхяка на відповідній правовій підставі/право
власності,інше речове право,договір підряду,оренди тощо/ володіє транспортним
засобом,механїзмом, іншим объектом
,використання,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Сторони
є джерелом підвищеної небезпеки,оскільки . керували автомобілями на законних
підставах,як власники транспортних засобів./а.с. 15,42/

Із матеріалів
справи ,а саме з висновків комплексної судово транспортно-трасологічної
автотехнічної експертизи ;4589/18-4590/19 від 22 грудня 2003 року
/а.с.59-68,додаткової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи
№1860/18-1861/19 від 4 липня 2005 року /а.с.102_105/,проведенних судом першої
інстанції,додаткової судово транспортно-трасологічної експертизи,проведеної
Апеляційним судом/а.с.235-237/ вбачається,що ДТП відбулося з вини водія ОСОБА_2

Між тим,
сукупність всіх доказів ,наданих сторонами в судовому засіданнГа саме
:пояснення відповідача,які були послідовними на протязі всього судового
засідання в суді першої інстанції та апеляційної інстанції,пояснення свідка
ОСОБА_4,допитанної в суді першої інстанції/а.с30-31/, висновок Научно
-іследовательного експертно-криміналистичного центру Головного Управління
МВС України в Донецькій області №3 53 від 16 березня 2007 року
/а.с./,проведеного Апеляційним судом по клопотанню відповідача, котрому
апеляцій суд віддає перевагу ,оскільки проведениними раніше експертизами не
бралося до уваги,що автомобіль ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_5не рухався з
місця пригоди та проведено моделювання з використанням транспортних засобів
,які брали участь в ДТП
,а також масштабне моделювання з використванням програм
,,Корел","Крим" дає підстави для надання висновку ,що вини
ОСОБА_2 в ДТП ,яке
мало місце 22 липня 2003 року немає..

Апеляційний
суд не бере до уваги і матеріали адміністративної справи,а саме матеріалами ДАІ
Ворошиловського MB УМВС України в Донецькій області.на підставі яких була
прийнята Постанова про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності за ст..124
КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 грн.,оскільки матеріали розглянуті
судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_2та його повідомлення.Оскільки
ОСОБА_2не знав про розгляд протокола
.він не мав можливості надати заперечення та оскаржити його.Крім того,на
підставі ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з
висновком вказаної експертизи від 16 березня 2007 року водію автомобіля
ВАЗ-2106 ОСОБА_5 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил
Дорожнього руху України,в його діях невідповідностей вимогам ПДР не
углядається,оскільки ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти розглянуте ДТП.

Водію автомобіля ,,ДЕО-Ланос"Білому необхідно було
діяти у відповідності з вимогами п.10.5,11.4 Правил Дорожнього руху України,в
його діях невідповідності вимогам ПДР углядаються.оскільки ОСОБА_1 мав технічну
можливість запобігти розглянуте ДТП.у разі
виконання вимог п.10.5,11.4 ПДР.

Зіткнення
автомобілей ДЕО-Ланос з автомобілем ВАЗ-2106 мало місце на смузі руху
автомобіля ВАЗ-2106 .Пошкодження у вигляді вм"ятини на копоті утворилася
ні в результаті приложения
вказаного пошкодженню сил ударно динамічного походження в результаті
контакту з автомобілем ВАЗ-2106,амогла утворитися в результаті приложения до лівої
передньої частини автомобіля /капота/"ДЕО-Ланос" контактної взаімодії
в результаті приложения зусилля
до переньої лівої частини автомобілю/капота/наирямком 40-50 зпереду назад та
зліва направо відносно продольної осі автомобіля ДЕО-Ланос"

В п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди/зі
змінами,внесеними постановами від 8 липня 1994 р№7,від 30 вересня 1994 р№11,від
25 травня 1998 р№15,та від 24 жовтня 2003 року №9/вказано,що розглядаючи позови
про відшкодування шкоди,суди пловинні мати на увазі,що відповідно до статей 440
і 450 ЦК шкода,заподіяна
особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,яка її заподіялала умови,то дії останьої
були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та

є   вина
зазначеної   особи, а   коли
це   було   наслідком
дії   джерела   підвищеної небезпеки,незалежно від наявності
вини.

Оскільки матеріальна шкода підлягає виплаті винним
дорожньо-транспортної події ,а вина ОСОБА_2 в ДТП,яке мало місце 22 липня 2003
року не встановлена,вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ,яка
складає 6624 грн.29 коп,відшкодуванню не підлягає .

Неправильним є висновок суду першої інстанції і в частині
вимог ОСОБА_1   у відшкодуванні моральної
шкоди.

Згідно з вимогами ст..440-1 ЦК
України в редакції 1963 року моральна шкода,завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями .діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою
,яка її завдала,за наявності її вини.

Апеляційний суд вважаєдцо у з"язку з діями ОСОБА_2 у
дорожньо-транспортній пригоді,позивачу не заподіяна і моральна шкода.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України №5 від 25 травня 2001 року, а під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайного характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших
негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Оскільки в діях ОСОБА_2 не встановлено противозаконності.в задоволенні
моральної шкоди ОСОБА_1.,пов"язаного з ДТП також слід відмовити.

З
урахуванням викладеного,апеляційну ОСОБА_2 слід задовольнити .рішення суду
скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Витрати,пов"язані
з проведеням експертиз ,підлягають стягненю з ОСОБА_1.на підставі ст.88 ЦПК
України на користь ОСОБА_2 та НІЕКЦ при Головному Управління МВС України в
Донецькій області та складають відповідно 1о57 грн.96 коп та 278 грн.98 коп

З
урахуванням викладеного,апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань Україні вмісті Селидово слід задовольнити частково,рішення суду в
частині стягнення розміру компенсації моральної шкоди змінити,в рештій частині
рішення суду залишити без змін.

Відповідно
до п.З ст.309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду
першої інстанції і постановлює нове рішення або змінює його,якщо є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись
ст.ст. 307 ч.Іп.3,309 п.З.313,314 ч.2 п.1,316 ЦПК України .апеляційний суд

ВИРІШИВ:.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду міста Донецька від 16 грудня 2005 року залишити
скасувати.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 витрати,пов"язані з оплатою проведення експертиз на користь
ОСОБА_2 1057/одна тисяча пятьдесят
сім /грн.96 коп, на користь НІЕКЦ при ГУМВСУ в Донецькій області /Код ОКПО
25574914 (розрахунковий рахунок 0450 .банк :УГК в Донецькій області МФО 834016,код
експертної роботи 01,10.1,10.4/- 278/двісті сімьдесят вісім / грн.98 коп.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту проголошення,може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.