Справа № 22ц - 1195/2007                                             Головуючий у 1 інс.
Доповідач - Миронцов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого
- судді Коренькової З.Д.,

суддів -
Миронцова В.М., Заболотного В.М.,

при
секретарі - Івановій Н.Б., Вареник О.М

з участю сторін: представника позивача - Підприємства
споживчої кооперації „Центральний ринок" Кирієнка Сергія Михайловича,
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4, представника
відповідача ОСОБА_5. -ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
апеляційних скарг ОСОБА_1, ОСОБА_5,ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від
05 червня 2007 року по цивільній справі за позовом підприємства споживчої
кооперації "Центральний ринок" Чернігівської обласної спілки
споживчих товариств до ОСОБА_1, ОСОБА_5,ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду від 05
червня 2007 року позовні вимоги задовільнені частково зі стягненням солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь підприємства споживчої кооперації
"Центральний ринок" Чернігівської обласної спілки споживчих товариств
7498 грн. 39 коп. у відшкодування
шкоди, завданою нестачею, та по 51 грн. з кожного у відшкодування судового
збору; стягненням з ОСОБА_3 на
користь підприємства споживчої кооперації "Центральний ринок"
Чернігівської обласної спілки споживчих товариств 16966 грн. 55 коп. у

відшкодування
шкоди, завданої нестачею, та 169 грн. 66 коп.
у відшкодування судового збору, а всього 17136 грн. 21 коп.; стягненням з ОСОБА_2 на користь
підприємства споживчої кооперації "Центральний ринок" Чернігівської
обласної спілки споживчих товариств 1498 грн. 91 коп. у відшкодування шкоди, завданої нестачею та 51 грн. у
відшкодування судового збору, а всього 1549 грн. 91 коп.; стягненням з ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь
державного бюджету м. Чернігова витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи по 7 грн. 25 коп. з кожного.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1., ОСОБА_5.,ОСОБА_2., ОСОБА_3 просять рішення
суду першої інстанції як безпідставне і незаконне та таке, що постановлене з
грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Апелянт ОСОБА_1. зазначає, що суд не звернув уваги на його доводи про те,
що ревізія, яка проведена без його участі, є незаконною, при звільненні з
посади директора СП "Чернігівський
ринок" за власним бажанням до нього ніхто ніяких претензій 1 не
пред'являв, при цьому керівництво не вжило заходів для проведення
інвентаризації. З результатами ревізії його ніхто не знайомив та претензій не
виставляв, до кола осіб, з якими була укладена письмова угода про матеріальну
відповідальність, він не відносився. Вказівка в мотивувальній частині рішення
про те, що в діях відповідачів вбачаються ознаки діянь, переслідуємих у
кримінальному порядку, є надуманою.

Апелянт ОСОБА_5. вказує, що при звільненні з посади
головного бухгалтера за власним бажанням їй ніхто ніяких претензій не
пред'являв, при цьому керівництво не вжило заходів для проведення
інтентаризації. З розпорядженням про проведення ревізії, постановою та її
результатами її ніхто не знайомив і претензій не пред'являв.

АпелянтОСОБА_2. зазначає,
що з висновків суду та акту ревізії не витікає за який період виникла нестача в
магазині, де вона була завідуючою. За період роботи у неї нестачі по магазину
не було ніколи, що підтверджується звітами, що здавалися нею до бухгалтерії
підприємства.

Апелянт ОСОБА_3 вказує,
що він в заподіянні шкоди не винен. В його функціональні обов'язки ніколи не
входив обов'язок проводити закупку сільськогосподарської продукції. Рішення
суду першої інстанції про накладання на нього обов'язків про відшкодування
збитків за закупівлю сільськогосподарської продукції є безпідставним та
незаконним. На його думку, ревізія проведена поверхово без вивчення необхідних
бухгалтерських документів, з висновками якої його не знайомили та претензій
ніяких не пред'являли.

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд
приходить до слідуючого висновку.

Згідно досліджених документів ОСОБА_1. в період з
29.08.1998 по 23.05.2001 року працював у позивача на посаді директора (т.1,
а.с. 5, 6), ОСОБА_5. в період з 01.09.1997 по 22.05.2001 року працювала
головним бухгалтером (т.1 а.с. 7, 8),ОСОБА_2. в період з 31.01.1997 по

25.12.2000    року працювала
завідувачем магазину №1 (т.2 а.с. 116, 117),

ОСОБА_3 в період
з 04.01.1998 по 13.08.2001 року працював на посаді

комірника з повною матеріальною відповідальністю (т.1, а с. 5 6, 57).

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції
в обгрунтування рішення поклав результати ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.03.1999 по 01.04.2001 року.

Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до названого акту ревізії у 2000 році по 4-х видаткових касових
ордерах: №323 від 22.02.2000 p.,
№342 від 23.02.2000 p.,
№349 та 2234 від 24.02.2000 p., № 477 від 18.03.2000 p., №442, 443 від
12.-3.2000 p.,
№453 від 15.03.2000 р.,(т.1 а.с. 17-25), за підписами керівника ринку,
головного бухгалтера та касира, на працівників ринку( які на час подій вже не
працювали): ОСОБА_7 оформлена видача готівкових коштів на загальну суму 1663,29
грн., на ім"я ОСОБА_8. оформлена видача коштів на суму 381,76 грн., на
ім"я ОСОБА_9. на суму 274,15 грн, на ім"я ОСОБА_10 на суму 1358,14
грн., а всього на названих осіб було оформлено видачу готівкових коштів на
загальну суму 3677,34 грн. Із пояснень названих осіб (т.1 а.с. 15,16 в
матеріалах ревізії) слідує, що ніхто з них по цим ордерам коштів не отримував.

При цьому, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_5, при дослідженні в судовому засіданні
вищеназваних фінансових документів заявили, що в деяких ордерах підписи
здійснені були не ними, а заявлені позовні вимоги до них щодо вищезазначеної
нестачі безпідставні, оскільки як оформленням касових ордерів так видачу коштів
по ним на вказаних осіб здійснювала виключно касир ринку.

Таким чином, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої
інстанції, щодо задоволення в цій частині позовних вимог, оскільки крім
названого проміжного акту ревізії будь-яких доказів, свідчащих, що з вини
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виникла нестача грошових коштів на суму 3677,34 грн.
позивачем надано не було, а в суді не встановлено.

Також апеляційний суд вважає безпідставним задоволення
позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1. і ОСОБА_5. солідарно грошових коштів в
сумі 3821,05 грн. А саме, задовольняючи позов в цій частині суд першої
інстанції в основу рішення поклав як основний доказ невиробничих витрат коштів
з вини відповідачів, проміжний акт ревізії господарсько-фінансової   діяльності       СП
„Чернігівський   ринок"   від

03.07.2001    року.

А саме, як зазначено в акті ревізії, по трудовому
договору з ОСОБА_11 (демонтаж павільйонів) видано з каси ринку 7238 грн. В
загальну суму угоди (9400 грн.) включено вартість використаних матеріалів,

яка оплачена, як
заробітна плата і на вказану суму нараховано внески до пенсійного фонду та
фонду соцстраху в розмірі 1292,39 грн.

По трудовій угоді з ОСОБА_12.
в загальну суму угоди (3705 грн.) включено вартість використаних матеріалів,
яка оплачена, як заробітна плата і на вказану суму нараховано внески до
пенсійного фонду та фонду соцстраху в розмірі 967 грн.

Крім того, за монтаж-демонтаж
павільйонів додатково використано будівельних матеріалів без прикладення
відповідних документів на суму 2086,06 грн., на які також нараховано внески до
пенсійного фонду та фонду. Крім того, без відповідного документального
підтвердження було видано 800 грн. за надання адвокатських та аудиторських
послуг.

Відповідно до ст.. 134 КЗпП
України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди,
заподіяної з їх вини підприємству у випадках, коли: 1) між працівником і
підприємством укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за незабезпечення цілостності майна та інших
цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 3) шкоди завдано
діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному
порядку.

Як вбачається з матеріалів справи письмовий договір щодо повної матеріальної
відповідальності між ОСОБА_1., ОСОБА_5. та СП „Центральний ринок" не укладався і у кримінальному
порядку названі особи не переслідувались.

Згідно досліджених матеріалів справи (т.1 л.с.39) прокуратурою м. Чернігова
відносно посадових осіб СП
„Центральний ринок" було порушено дві кримінальні справи за ознаками
злочинів, передбачених ст..
84 ч.2, 172 КК України та ст..ст. 364 ч.2, 366 ч.2 КК України, однак ні по
одній з них ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не
притягувались. В подальшому об'єднана кримінальна справа була призупинена на
підставі ст..206 ч.ї
КПК України за невстановленням осіб вчинивших злочини.

Згідно п.2 ст.133 КЗпП України керівники підприємств та їх заступники, а
також керівники структурних підрозділів на підприємствах можуть нести обмежену
матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству заподіяно зайвими
грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних
чи грошових цінностей.

А тому, за викладених обставин ОСОБА_1., як директор ринку, а ОСОБА_5., як
головний бухгалтер можуть нести відповідальність тільки у розмірі свого
середнього місячного заробітку.

Відповідно до наданої КП „Центральний ринок" довідки
за №44 від 16.10.2007 р. середньомісячна заробітна плата за 2001 рік ОСОБА_1.
та ОСОБА_5. складала, відповідно, 436,72 і 357,92 грн., а тому в розмірі
названих сум підлягає стягненню
відшкодування матеріальної шкоди.

Крім того, посилаючись на вказаний акт ревізії суд першої інстанції дійшов
висновку, що діями відповідача ОСОБА_3
позивачу завдано матеріальних збитків на суму 16966,55 грн. Даний висновок суду
є необгрунтованим, оскільки не узгоджується з дослідженими матеріалами справи.

А саме, відповідно ксерокопій накладних: №1139 від 6.08.1999 p., №1154 від
12.08.1999 p.,
№3972 від 31.05 2000 р.,№10242 від 12.12.2000 p., №10409, №10408
від 15.12.2000 p.,
№10688 від 22.12.2000 р. ( т.1 л.с.62-71) ОСОБА_3. з магазину «Лагрос» та малого приватного підприємства
«Вітраж», для потреб «Центрального ринку» дійсно відпущені матеріальні цінності
на загальну суму 7213,16 грн. А протягом 2000 року з каси підприємства по 34
видаткових касових ордерах видані на прізвище ОСОБА_3 готівкові кошти на загальну суму 9753,40 грн. для
розрахунку із здавальниками сільгосппродуктів (т.1 л.с.112-145).

Однак в зазначених накладних підписи особи, яка відпустила і отримала товар
з магазину «Лагрос» відсутні, а тому зробити висновок ким саме отримай товар
неможливо, оскільки відсутні оригінали названих накладних, а будь яких інших
документів, які б підтверджували отримання саме відповідачем названих
товаро-матеріальних цінностей з вищеназваних торгівельних підприємств позивачем
не надано, а в суді не встановлено.

При цьому, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи за №23 від
26.01.2007 року здійсненої НД ЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області
вказаної експертизи підписи в видаткових касових ордерах : №978 від 27.05.2000 p., №2264 від
23.06,2000 p.,
№2286 від 27.06.2000 p.,
№1315 від 30.06.2000 p.,
№1965 від 15.09.І000 p.,
№455 від 30.03.2000 p.,
№832 від 05.05.2000 p.,
№2522 від 17.11.2000 p.,
№2110 від 23.11.2000 p.,
№2187 від 29.11.2000 p.,
№2327 від 14.12.2000 р. на загальну суму 2453 грн - виконані не ОСОБА_3., а тому названа
сума нестачі за цими касовими ордерами не може бути включена в загальну суму
нестачі, яку повинен відшкодовувати відповідач ОСОБА_3

Однак, відповідно до вищезазначеного висновку експертизи підписи в
видаткових касових ордерах: №№ 473 від 17.03.2000 p., 926 від
20.05.2000 p.,
2239 від 21.06.2000 p.,
1336 від 04.07.2000 p.,
1392 від 12.07.2000 p.,
1617 від 05.08.2000 p.,
1634 від 08.08.2000 p.,
1689 від 15.08.2000 p.,
1766 від 27.08.2000 p.,
2370 від 04.11.2000 p.,
856 від 07.05.2000 p.,
858 від 09.05.2000 p.,
888а від 13.05.2000 p.,
2408 p.,
від 09.11.2000 р.,2458 від 11.11.2000 p., 2472 від
13.11.2000 р. .2480 від 14.11.2000 р., 2051 від 19.11.2000 р., 2076 від
22.11.2000 p.,
2299 від 12.12.2000%, 2303 від від 13.12.2000 p., 2474 від
28.12.2000 р. на загальну суму 6780,40 грн - виконані самим ОСОБА_3.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що названа сума підлягає
стягненню з відповідача в рахунок відшкодування нестачі.

Крім того, відповідно до інвентаризаційного опису та
звірочної відомості від 15.03.2001 року комісією СП «Центральний ринок» була здійснена перевірка наявності
товарно-матеріальних цінностей на підзвіті матеріально-відповідальної особи ОСОБА_3

Названий документ свідчить,
що при проведенні
інвентаризації під час передачі товаро-матеріальних цінностей при звільненні ОСОБА_3 комісія нестачі
на складі у останнього не виявила.

При цьому, Апеляційний суд погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2.
нестачі в сумі 1498,91 грн., оскільки, як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка обіймаючи посаду завідувачки магазину №1, з якою був укладений
договір про повну матеріальну відповідальність, що не заперечувала в суді і
самаОСОБА_2., допустила
нестачу товаро-матеріальних цінностей на зазначену суму, що підтверджується
матеріалами ревізії фінансово-господарської діяльності СП „Центральний
ринок" від 11.03.2001 року. При цьому, хоча відповідачка і заявила в суді,
що магазин вона здала без нестачі, однак будь яких доказів тому єю надано не
було, а в суді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3
задовольнити. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 червня 2007 року -
змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Підприємства споживчої кооперації
„Центральний ринок" Чернігівської обласної спілки споживчих товариств
436,72 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 51 грн. у відшкодування
державного мита;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Підприємства споживчої
кооперації „Центральний ринок" Чернігівської обласної спілки споживчих
товариств 357,92 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 51 грн. у
відшкодування державного мита;

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Підприємства споживчої
кооперації „Центральний ринок" Чернігівської обласної спілки споживчих
товариств 7770,32 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої
нестачею та 77,73 грн. у відшкодування державного мита;

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.