РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року жовтня місяця „15" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді:
Синельщікової О.В.

Суддів:                                                    Горбань
В.В.

Шаповалової О.А.

При
секретарі:                                        Галіч
Ю.Є.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства південного берега Криму» до ОСОБА_1
про стягнення суми,  за апеляційними
скаргами представника Кримського республіканського підприємства «Виробниче
підприємство водопровідно-каналізаційного господарства південного берега Криму»
Панасеня О.В. та ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 12 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

31
жовтня 2006 року Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства південного берега Криму» КРП «ВПВКГ
ПБК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми. Вимоги
мотивовані тим,  що КРП «ВПВКГ ПБК» надає
відповідачці послуги із забезпечення питною водою і водовідведенню,  а відповідачка зобов'язана платити за вказані
послуги. Квартира,  де проживає
відповідачка водолічильником,  не
обладнана,  тому розрахунок витрат води
визначається на підставі додатку № 1,
затвердженого рішенням Ялтинського міськвиконкому № 587 від 28.12.1996
року,  на підставі якого витрати холодної
води нараховуються на одного мешканця у розмірі 14, 8 метров кубичних у
місяць. У квартирі відповідачки зареєстровано 9 чоловік. Заборгованість на
01.08.2006 року складає 1662 грн. 25 коп. Просить стягнути з ОСОБА_1 1662 грн.
25 коп.

Рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 12 квітня 2007 року
стягнуто з ОСОБА_1 на користь Виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства Південного берега Крима 832 ітрн. і
судовий збір на користь держави у сумі 51грн.

На
рішення суду Кримським республіканським підприємством «Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства південного берега Криму» подано
апеляційну скаргу,  в якій просять
рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення,  яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 1662
грн. 25 коп.,  посилаючись на порушення
норм матеріального права.

ОСОБА_1 в апеляційній
скарзі ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову Кримського республіканського підприємства
«Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства південного
берега Криму»,  посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального права,
на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,  на неповне з'ясування обставин справи,  які мають суттєве значення для розгляду
справи.

Справа №
22-ц-4188/2007 р                                   Головуючий
в 1 інстанції Берещанський Ю.В.

Доповідач                                                                                                      Горбань
В.В.

Заслухавши
суддю-доповідача,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційних
скарг,  заперечення на апеляційну скаргу,  вислухавши пояснення представників сторін,  колегія суддів вважає,  що скарги підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що заборгованість по водопостачанню підлягає стягненню з відповідачки за
період з січня 2003 року по вересень 2006 року. При цьому визнав можливим з
урахуванням майнового та сімейного стану відповідачки зменшити суму
заборгованості за водопостачання до 832 грн.

Проте з
такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі погодитися не можна.

При розгляді  справи  судом
першої інстанції встановлено,
що  відповідачка є абонентом
послуг із водопостачання  і  водовідведення,  які надаються їй позивачем Кримським
Республіканським підприємством
«Виробничне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства
південного берегу Криму». Але несвоєчасно сплачує плату за користування
послугами із водопостачання і водовідведення.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції виходив з
того,  що квартира позивачки
водолічильником не обладнана,  тому
розрахунок витрат води повинен визначатися відповідно до додатку № 1,  затвердженого рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської ради № 587 від 28 грудня 1996 року,  по нормі споживання у розмірі 14, 8 куб. м у
місяць на одну людину.

Але цей
висновок суду суперечить фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Із
матеріалів справи вбачається,  що на
водопровідному вводі у квартирі позивачки встановлений водолічильник. Зі змісту
довідки,  наданої позивачем 13.02.2007
року,  слідує,  що водолічильник марки KB-1, 5 знаходиться
у квартирі відповідачки ОСОБА_1,  який
пройшов контрольну повірку 09.03. 2007 року (а.с.  76).

Дроти
даних обставин ні у суді першої інстанції,
ні у суді апеляційної інстанції не заперечував представник позивача. Але
вважав,  що встановлений у квартирі
позивачки водолічильник у 2004 році не пройшов належної перевірки представником
Держстандарту з встановленням пломби з перевірочним тавром,  тому витрата води позивачем розраховується
згідно з п. 9.6 Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України,
затверджених наказом № 65 від 01.07.1994 року Державного комітету
України по житлово-комунальному господарству (зі змінами та доповненнями
),  (далі - Правил).

Відповідно
до п. 4.16 Правил періодична повірка,
обслуговування та ремонт,  у тому
числі демонтаж,  транспортування та
монтаж водолічильників (що перебувають у власності фізичних осіб,  які не є суб'єктами підприємницької
діяльності),  результати вимірювань якими
використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб
воду,  здійснюються за рахунок
підприємств і організацій,  які надають
послуги з водопостачання.

Пунктом
4.19 Правил передбачено,  що знімати
водолічильник,  здійснювати будь-які зміни
в його частинах або положенні на водомірному вузлі,  де його встановлено,  знімати пломби,  накладені органами Держстандарту за необхідності
ремонту лічильників води з подальшим поданням відремонтованих лічильників на
повірку,  має право лише представник
Водоканалу або абонент з дозволу відповідних працівників Водоканалу.

Таким
чином,  із аналізу зазначених Правила
слідує,  що періодичну повірку лічильника
має право здійснювати лише підприємство,
яке надає послуги з водопостачання,
або абонент з дозволу відповідних працівників даного підприємства.

У
матеріалах справи відсутні докази про те,
що абоненту у 2004 році надався дозвіл на зняття лічильника для його
періодичної повірки. Такі докази не надані позивачем,  а також не встановлені колегією суддів при
апеляційному перегляді справи.

Згідно з
актом прийомки в експлуатацію водолічильника чергова повірка лічильника була
проведена за участю представника позивача - слюсаря ОСОБА_2. (а.с.  75).

Дані
обставини підтверджують доводи відповідачки про те,  що вона не мала права без дозволу позивача
здійснювати дії щодо самостійного зняття лічильника для його повірки,  та що ці дії мав право проводити лише
позивач.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що у позивача не було правових підстав
нараховувати відповідачці витрату води згідно з пунктом 9.6 Правил.

Відповідно
до вимог  ст.
ст.  525,  526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається,  якщо інше не
встановлено договором або законом.

Приймаючи
до уваги,  що відповідачка за весь час з
січня 2003 року по вересень 2006 року сплачувала за спожиту воду згідно з
показниками лічильника,  що свідчить про
належне виконання нею зобов'язань за договором,
колегія суддів вважає,  що підстав
для стягнення з неї заборгованості за розрахунком позивача не має.

За таких
обставин рішення суду не можна визнати законним та обгрунтованним і воно
підлягає скасуванню з підстав п.п.3,  4
ч. 1  ст.
309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні
позову.

Виходячи
з наведеного та керуючись  ст.   ст.
303,  304,  307,
308,  309,  314,
315,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Кримського Республіканського підприємства «Виробничне підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства південного берегу Криму» (Виробниче
підприємство водопровідно-каналізаційного господарства південного берегу Криму)
задовольнити частково.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 12.04.2007 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову Кримського Республіканського підприємства «Виробничне
підприємство водопровідно-каналізаційного господарства південного берегу Криму»
(Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства південного
берегу Криму) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 1662 грн. 25
коп.   відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення
може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.