УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Житомирської області у складі:

головуючого -
судді      Широкової Л.В.

суддів:                                                   Товянської
О.В.,

Забродського
М.І.

при секретарі                                       Лаговській
О.О.

з участю:

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданої в
інтересах ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області
від 13 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок та про визнання недійсним договору
дарування вказаного будинку ОСОБА_2. громадянином ОСОБА_4 та зустрічним позовом
ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна незаконного володіння
та про виселення, -

встановила :

У березні 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом. Просила
суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, визнати
договір дарування від 12.05.1999 року недійсним в зв'язку з визнанням права
власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування позовних
вимог зазначала, що з 1981 року вона проживає в будинку АДРЕСА_1 з дозволу
колишнього власника спірного будинку ОСОБА_4. Даним будинком вона володіє понад
25 років, привела його в належний стан, користується прибудинковою земельною
ділянкою. її володіння є відкритим, добросовісним, безперервним. Посилалась на
те, що договором дарування, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2., порушуються її
права, оскільки вона прописана у спірному будинку з 1981 року.

29 травня 2006 року ОСОБА_1., яка
діє в інтересах ОСОБА_2.,
подала зустрічну позовну заяву, в якій просила ухвалити рішення про
витребування з незаконного володіння ОСОБА_3. житлового будинку АДРЕСА_1
шляхом  передачі вказаного будинку
ОСОБА_2. протягом одного місяця з дня вступу рішення в законну силу. Посилалась
на те, що згідно договору дарування від 12.05.1999 року ОСОБА_2 є власником
будинку АДРЕСА_1. Спірним будинком ОСОБА_3. користується незаконно, оскільки
ОСОБА_4. дозволу на вселення відповідачки по зустрічному позову в даний
«будинок, який належав йому на праві власності, не давав. З 1981 по 1997 рік
він безвиїзно перебував в районі Крайньої Півночі Російської Федерації.
Зазначає, що факт володіння та користування ОСОБА_3. вказаним будинком не може
бути визнано добросовісним з тих підстав, що право останньої на володіння
спірним будинком оспорювалось в судовому порядку з жовтня 1999 року. Рішенням
Житомирського районного суду від 2 грудня 2005 року договір дарування від 29 липня
1981 року, посвідчений виконкомом Іванівської сільради від імені ОСОБА_4. на
ім'я ОСОБА_3. визнано незаконним, оскільки вказаний договір ОСОБА_4. не
підписував.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1., яка діє в інтересах ОСОБА_2., подала до
суду заяву про уточнення позовних вимог, просила суд ухвалити рішення про
витребування з незаконного володіння ОСОБА_3. житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом
передачі вказаного будинку ОСОБА_2. та поновити процесуальний строк для
пред'явлення цих вимог, як пропущеного з поважних причин.

16 березня 2007 року ОСОБА_1. подала
заяву про збільшення позовних вимог, крім зазначених вище вимог, просила суд
виселити ОСОБА_3. з житлового будинку АДРЕСА_1. Посилалась на те, що
відповідачка по зустрічному позову не набула законних підстав для проживання в
спірному будинку, а тому підлягає виселенню із спірного будинку без надання
іншого житлового приміщення.

Рішенням Житомирського районного суду від 13.06.2007 року в позові ОСОБА_3.
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2. задоволено частково, виселено ОСОБА_3,
1952 року народження, з будинку АДРЕСА_1 і області без надання іншого жилого
приміщення.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1., яка
діє в інтересах ОСОБА_2.,
подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати
в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2. про витребування будинку з
чужого незаконного володіння., ухвалити нове рішення про задоволення цієї
позовної вимоги. Зазначає, що судом правильно встановлені обставини справи,
законність набуття права власності на спірний будинок ОСОБА_2 та
безпідставність вимог ОСОБА_3. Вважає, що суд зробив хибний висновок щодо
праваОСОБА_2 на витребування майна у вигляді житлового будинку з незаконного
володіння ОСОБА_3. Посилається на те, що вимога про виселення не може замінити
позовну вимогуОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_2. в задоволенні позову до ОСОБА_3. в частині витребування житлового
будинку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що житловий будинок не

може  розцінюватися
як  майно,  яке
може  бути  витребувано
з незаконного володіння.
Визначена законодавцем   правова
норма ст.387 ЦК України,
яка дає право власнику майна на витребування його із чужого незаконного
володіння, є загальною нормою, яка в цілому захищає право власності особи на
майно, та застосовується у майнових /цивільних/ правовідносинах.

Рішення суду відповідає вимога закону та встановленим
обставинам справи, підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 304,307,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
поданої в інтересах ОСОБА_2 відхилити, а рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 13 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом

двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою
апеляційного

суду.