АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня місяця 29 дня колегія суддів судової палати
по цивільним справам Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії в складі:

Головуючого,
судді:   - Ломанової Л.О.

Суддів:                          - Мамасуєвої Л.О.,
Притуленко О.В.

При секретарі:             - Петриченко
О.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до директора Карадазького природного заповідника
Національної Академії Наук України с.Курортне м. Феодосії ОСОБА_2 про
зобов'язання прийому на роботу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 12
березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до директора Карадазького природного заповідника
Національної Академії Наук України (
далі заповідник), с. Курортне м. Феодосії ОСОБА_2. про зобов'язання прийому
на роботу.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що він з 1985
року працював у Карадазькому природному
заповіднику. У 1999 року був безпідставно звільнений з
заповіднику і з 2000 року неодноразово звертався до
відповідача з питання працевлаштування. У 2006 року в заповіднику утворений
відділ, у якому він за своєю спеціальністю і досвідом роботи може працювати,
однак йому безпідставно відмовляють у прийнятті на роботу.

Рішенням
Феодосійського  міського  суду
АР  Крим  від   12
березня  2007 року  в задоволенні позову відмовлено.

На вказане
рішення суду ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його
скасування з ухваленням нового із задоволенням позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається, на порушення норм матеріального
і процесуального права, неповноту з'ясувань обставин, які мають значення для
справи, неналежну оцінку доказів.

Колегія суддів,
заслухав суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарга,
вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа № 22-ц829- ф/2007                                                      Головуючий
в першій інстанції

суддя Лошакова Т.А.

суддя-доповідач      Мамасуєва Л.О.

Відповідно до
вимог ст.303 Цивільного
процесуального Кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до
вимог ст.308 Цивільного процесуального Кодексу України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Відмовляючи
Дідуленку 0.1. у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості і
неправомірності заявлених позивачем вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується
колегія суддів.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач знаходився у трудових відносинах з Карадазьким Природним заповідником НАН України з 1985 року, де працював у якості тренера
лабораторії біоакустики.

19 липня 1990
року позивач був звільнений з вказаної посади за прогули без поважних
причин згідно наказу №41-к, 01
березня 1999 року
позивач також згідно наказу №
17-к звільнений з посади інженера бібліотечно - інформаційної
групи з тих же підстав. Відповідно диплому позивач має спеціальність біолога,
також має посвідчення про присвоєння йому робітничої кваліфікації екскурсоводу.

01 червня 2006
року у Карадазькому природному заповіднику згідно наказу №27 було утворено
відділ екологічної освіти і зв'язку з суспільством і затверджено штатний
розклад у складі : завідуючого
відділом, спеціалісту 1 категорії,
інженеру 1 категорії,
молодшого наукового працівника, зав.
науковою бібліотекою з переміщенням на вказані посаді без зміни умов
праці, плати і посадових обов'язків працівників з відділу екологічного
моніторингу вказаного заповіднику.(а.с.23).

Як свідчать
матеріали справи, позивач у 2006
році тричі звертався до адміністрації заповідника із заявами про прийом
його на роботу(14.06.2006
року, 07.07.2006 року та 21.11.2006 року, (а.с.8,10,12). На кожне
звернення позивачу надавалась відповідь.

Перша заява
позивача до адміністрації заповіднику взагалі не містить даних, на яку роботу
він претендував; у другій заяві міститься прохання прийняти його на роботу у
заповідник в якості супроводжуючого екскурсійних груп по екологічній тропі або
екскурсоводу; в третій заяві позивача також не зазначена конкретна робота у
відділі екологічної освіти та наукової інформації.

Матеріали справи
не містять даних про те, що відмови позивачу у прийнятті на роботу по вказаних
заявах є безпідставними. В штатному розкладі заповідника не вбачається посад
екскурсоводу чи супроводжуючого екскурсійних груп на екологічній тропі, на
момент звернення позивача до адміністрації із третьою заявою посада молодшого
наукового працівникам була зайнята. (а.с.62).

Відповідно до
ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією
угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи. Тобто трудовий договір із працівником повинний бути
укладений на виконання конкретної роботи, передбаченої штатним розкладом.

Відповідно до вимог ст.22 КЗпП України
забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Позивачеві відмовлено у укладенні трудового договору, прийнятті його на
роботу з мотивів відсутності вакантних посад.

Аналіз матеріалів справи та фактичні обставини не надавали суду першої
інстанції підстав для визнання позову позивача обґрунтованим.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і підстав для змін чи
скасування рішення суду не вбачається.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308,
314 Цивільного процесуального Кодексу
України, колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного
суду АРК у м.
Феодосії,

У X В А Л И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Феодосійського міського суду АРК
від 12.03.2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її оголошення, може
бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.