Справа № 22-ц-1862/07р.                            Головуючий   1
інстанції    Батченко О.В.
20                                                  Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої      -              Буренкової
К.О.,

суддів:   Козаченка В.І.,    Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання        Гапєєвій
Т.В.,  за участю представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 травня 2007 року   за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

11
грудня 2006 року ОСОБА_2  звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування 2050 грн. матеріальної та 50 000
грн. моральної шкоди.

Позивачка
вказувала,  що 27 лютого 2006 року
вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 засуджений
за ч. 2  ст.  121 КК України (умисне тілесне
ушкодження,  що спричинило смерть її
сину) до 7 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. Смерть сина
спричинила їй душевний біль та страждання,
вона постійно переживає сильний стрес,
що вплинуло на її психічний стан та здоров'я. Крім того,  відповідач частково відшкодував їй витрати на
поховання сина,  але вона також понесла
витрати на спорудження надгробного пам'ятника.

Посилаючись на
викладене,  позивачка просила позов
задовольнити.

Представник
відповідача позов не визнала в зв'язку з тим,
що витрати по відшкодуванню матеріальної шкоди в розмірі 2500 грн. було
відшкодовано позивачці після скоєння злочину,
а розмір моральної шкоди є завищеним.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 травня 2007 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки
15 000   грн.   моральної
шкоди.   В   задоволенні
інших   позовних   вимог

відмовлено.
Також на користь держави стягнуто з відповідача 17 грн. судового збору та ЗО
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить
рішення суду змінити та задовольнити позов в повному обсязі. На думку
апелянта,  судом неповно з'ясовано
обставини,  що мають значення для
справи,  та висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
відповідача,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав. г' Суд першої інстанції,  в межах заявлених вимог,  повно з'ясував обставини справи,  дав належну оцінку доказам,  які були представлені сторонами,  і дійшов правильного висновку про те,  що позивачкою не надано суду належних доказів
понесення нею витрат на виготовлення пам'ятнику. Тому суд правильно відмовив в
задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди.

Задовольняючи
частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на користь
ОСОБА_2 ,  суд обґрунтовано виходив з
положень  ст.  ст.
1167,  1168 ЦК України.

Між тим,  визначаючи розмір моральної
шкоди в розмірі 15 000 грн. суд свій висновок зробив без урахування реального
характеру і обсягу страждань ОСОБА_2  та
без дотримання засад розумності,
виваженості та справедливості.

Так,  згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України,  даних у п. 9 постанови від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25 травня 2001 року),  розмір відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,  душевних,
психічних тощо),  яких зазнав
позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин.

З
матеріалів справи вбачається,  що неправомірними
діями відповідача сину позивачки були спричинені тяжкі тілесні ушкодження,  внаслідок яких настала його смерть,  а позивачка зазнала душевних та психічних
страждань в зв'язку з непоправною втратою сина.

За таких
обставин колегія суддів вважає,  що
сума,  стягнута з ОСОБА_3 на
відшкодування моральної шкоди,  повинна
бути збільшена на користь ОСОБА_2  з 15
000 грн. до 30 000 грн.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів вважає,  що рішення суду на підставі  ст.
309 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру відшкодування моральної
шкоди.

Керуючись  ст.
ст.  303, 309,  313, 316 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 22 травня 2007 року в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 30 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині
зазначене рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення,  але може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
оголошення.