Справа № 33ц-503/07
інстанції - Довгунь І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

17
жовтня 2007 року                                                                                       місто
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Расевича С.І., Русинчука М.М.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користу­ванні земельною ділянкою шляхом знесення
неправомірно зведеної господарської будівлі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Підволочиського ра­йонного суду Тернопільської області від 7 жовтня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада
2005 року,

встановила:

У травні 2005
року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом.

Позивач
зазначала, що відповідач ОСОБА_2., який є її сусідом, самовільно без на­лежного
дозволу по АДРЕСА_1 на від­стані 40 см від її межі збудував цегляну споруду з
порушенням державних будівельних норм, що порушує її права, оскільки відбувається
стік дощових вод на територію її госпо­дарства, внаслідок чого забруднюється і
затоплюється належна їй присадибна земельна ді­лянка. Просила зобов'язати
відповідача знести самочинно збудовану господарську будів­лю.

Рішенням
Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22
листопада 2005 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і направити справу
на новий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 на власній зе­мельній ділянці зі
згоди позивача ОСОБА_1, яка є користувачем суміжної земель­ної ділянки,
побудовано господарську будівлю курник, дах якого схиляється в сторону садиби
відповідача і відповідно стік дощових вод відбувається саме на територію
будин-коволодіння останнього.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що доводи ОСОБА_1 про
наявність перешкод у користуванні належною їй земельною ділян­кою через
будівництво відповідачем господарської споруди курника з порушенням буді­вельних
норм не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Апеляційний суд
обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції і за­лишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є непра­вильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею
335 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції не може встанов­лювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права Відсутні передбаче­ні ч.
1 ст. 338 ЦПК України підстави для його обов'язкового скасування.

Керуючись ст.
ст. 332, 336 ЦПК України, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Підволочиського районного суду Тернопільської області від 7 жовтня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2005 року в да­ній
справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.