Справа №22-395907                          Головуючий
у 1 інстанції Неженцева
-5                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця 11   дня апеляційний суд   Донецької області  в складі:

головуючого
судді:                                                Рибалко
Л .І.

суддів                                                                     Новікової
Г.В.

Дем*яносова
М.В.

при
секретарі                                                         Баранові
В.В.

за участю адвоката                                                ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 04 грудня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа- третя Макіївська державна нотаріальна контора про
визнання майна спільною сумісною власністю подружжя , встановлення долі у
спільному с умісному майні, встановлення факту проживання однією сім*єю зі
спадкодавцем та надання йому допомоги, визнання права власності на с падкування
разом зі с падкоємцями першої черги, визнання права власності на частину майна
у порядку спадкування , поділ спадкового майна, та за зустрічним позовоми ОСОБА_5,
яка дії від імені і в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ
спадкового майна; ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,
перевіривши в обсязі апеляційної скарги досліджені по справі докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Чернікова
З.К. в апеляційній скарзі оспорює обгрунтованість рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від 04 грудня 2006 року, яким їй було
відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа-третя
Макіївська державна нотаріальна контора про визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя , встановлення долі , визнання право власності на його
частину, встановлення факту проживання однією сім*єю зі с падкодавцем та
надання йому допомоги, визнання права на спадкування разом зі спадкодавцями
першої черги, визнання права власності на частину майна у порядку спадкування
та його поділ та задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнанао за
кожним із них право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи скарги зводяться
до того, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам діючого
законодавства і постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального
права. Вважає, що суд неповно з*ясував обставини, що мають значення для справи,
а виснвки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом
першої інстанції інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні
обставини, що власником жилого будинку АДРЕСА_2 був ОСОБА_5 на підставі
договору дарування від З липня 1990 року. Йому також на праві спільної сумісної
часткової власності із ОСОБА_2 з якою він знаходився в зареєстрованому шлюбі з
30 травня 1988 року по 30 листопада 1998 року і шлюб було розірвано, належить
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5 помер і після його смерті відкрилася спадщина, що складається із
вказаного жилого будинку і його частки у квартирі.

Відповідно
до вимог ст.ст. 25 та 28 Кодексу про шлюб та сім*ю України, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що якщо майно, яке було
власністю одного із подружжя за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності
внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може
бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя і в разі поділу майна
їх частки визнаються рівними.

Суд
першої інстанції у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України перевіривши надані
сторонами докази, в межах заявлених позовних вимог прийшов до обгрунтованого висновку,
що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Встановивши,
що ОСОБА_5 є співвласником спірної квартири АДРЕСА_1 і його частка з ОСОБА_2 є
рівною, складає по 1/2 частини, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є єдиними спадкоємцями
першої черги за законом , вірно визнав за кожним із спадкоємців право власності
на 14 частину вказаної квартитри.

Відповідно до
вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим,
ухваленим на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз*ясненням Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.1 постанови „
Про судове рішення" №11 від 29 грудня 1976 року, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги цивільно процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права , що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності-
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України

Рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки Донецькоїх області від 04 грудня 2006
року є обгрунтованим, в ньому повно відображені обставини, що мають значення
для справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в ході судового засідання.

Оскільки
апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді
цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної
оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення немає.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Керуючись ч.іп.1
ст.307,308, 313, ч.іп.1 ст.314, 315   ЦПК
України , апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2  відхилити.

Рішення
Кіровського   районного   суду
м. Макіївки Донецької області від 04 грудня 2006 року залишити без
зміни.

Ухвала  апеляційного суду набирає законної сили з дня
її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.