Справа № 33ц-87                                                      Головуючий
в 1 інстанції Очеретяний Є.В.
- 44                                                            Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем    України

14
травня 2007 року.                                                                                   м.
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Расевича С.І.,
Стрільчука В.А., Русинчука М.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
військово-лікарської комісії військово-медичної служби управління служби
безпеки України в Тернопільській області про скасування постанови цієї комісії
та виключення із свідоцтва вказівок про захворювання за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області від 3 червня 2004 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області від 12 серпня 2004, -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до військово-лікарської комісії військово-медичної
служби управління служби безпеки України в Тернопільській області про
скасування постанови цієї комісії та виключення із свідоцтва вказівок про
захворювання.

Ухвалою
судді Тернопільського міськрайонного суду від 3 червня 2004 року, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 серпня 2004 року,
постановлено позовну заяву ОСОБА_1 вважати неподаною і повернути її позивачу.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові ухвали, посилаючись на
порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Зі
змісту ст. 237 ЦПК України 1963 року, чинної на час звернення позивача до суду
вбачається, що справи по скаргах на рішення, дії або бездіяльність органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (
п. 3 ст. 236 ЦПК України) розглядаються судом за правилами цього Кодексу, з
винятками і доповненнями, зазначеними в главі 31-А цього Кодексу.

Згідно
ст. 2481 ЦПК України 1963 року громадянин має право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю органу державної
влади, органу місцевого самоврядування, посадової і службової особи порушено
його права, свободи чи законні інтереси.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує постанову військово-лікарської комісії
військово-медичної служби управління служби безпеки України в частині визнання
його непридатним до військової служби в мирний час, та записи свідоцтва про
його хвороби, і спори

з цього приводу
розглядаються відповідно до правил глави 31-А ЦПК України 1963 року, а тому
ОСОБА_1 вправі звернутись в суд не в позовному провадженні, а із скаргою.

Визнаючи
позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її позивачу, суддя суду першої
інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 137 ЦПК
України 1963 року, з урахуванням особливостей порядку розгляду таких скарг,
передбачених ст.ст. 2481 - 2484 ЦПК України 1963 року, зокрема, не вказано чиї
та які саме рішення, дії чи бездіяльність оскаржуються, які конкретно права і
свободи порушено, не наведено правове обґрунтування останніх та не
запропоновано шляхи їх поновлення, а також не вказано, чи подавалася така сама
скарга вищестоящим в порядку підлеглості органам або посадовій особі, яку й
коли відповідь отримано, і позивач у встановлений строк не усунув зазначених
недоліків, як це передбачено ст. 139 ЦПК України 1963 року.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком судді та залишив його ухвалу без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею
335 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм процесуального права. Відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Доводи
касаційної скарги не спростовують висновки судів. Керуючись ст. ст. 332, 336
ЦПК України, колегія -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від З червня
2004 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 12 серпня 2004
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.