Справа № 22-ц-1119/2007                                  Головуючий у 1
-й інстанції: Сопяненко О.В.
категорія - 21                                                        Суддя
- доповідач: Криворотенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Сибільової Л.О.

суддів - Гагіна
М.В., Криворотенка В.І.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,
які прийняли участь у справі - позивачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_2.,
представника апелянта Похилько Л.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Суми на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «СМНВО ім. Фрунзе»,
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми про
стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, -

встановила:

Вказаним рішенням районного суду стягнуто з відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Суми на користь ОСОБА_1. 5000 грн. на відшкодування завданої
моральної шкоди.

Оскаржуючи рішення місцевого суду, апелянт посилається на неповне
з'ясування судом підстав для відшкодування моральної шкоди, недостатню оцінку
характеру і обсягу моральних страждань, стану здоров'я позивача, недостатнє
обгрунтування розміру відшкодування моральної шкоди. Крім того апелянт
зазначає, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»
зупинено дію деяких статей Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і ч.1енам їх сімей. Ставиться
питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановления нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність
факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, з'ясувавши
правові позиції сторін, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів знаходить
апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебуває з ВАТ СМНВО ім..
Фрунзе у трудових
відносинах, до встановлення професійного захворювання працювала кранівником.
Підприємством сплачуються страхові внески. Професійне захворювання було
виявлено в 2001 році. Висновком Сумської спеціалізованої фтізиатричної МСЕК від
21 грудня 2001 року встановлена стійка втрата працездатності на 30 %. Висновком
від 16 січня 2007 року встановлена 3 група інвалідності зі стійкою втратою
працездатності на 60%. Відповідно до повідомлення про професійне захворювання
від 25 серпня 2004 року у позивачки виявлений силікоз легень першої стадії,
пиловий бронхіт, емфіземи легень 2 ст.

нейросенсорну туговухість 2-3 ступеню. Захворювання викликане негативним
впливом шкідливих факторів виробництва. Зазначенні обставини сторонами не
оспорюються.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 62 від ЗО
грудня 2004 року причиною захворювання є недосконалість технологічних процесів
та неефективність застосування засобів індивідуального захисту.(а.с. 6).

Встановивши факт заподіяння ОСОБА_1. моральної шкоди внаслідок професійного
захворювання і втрати 30% професійної працездатності в 2001 році та
встановлення 3 групи інвалідності зі стійкої втрати працездатності 60% в 2007
році , суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності зі ст.ст. 1, 21, 28
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності», ст. 173 КЗпП України поклав обов'язок по відшкодуванню
цієї шкоди на Сумське відділення Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Розмір цього відшкодування не є завищеним, відповідає розміру заподіяної
шкоди. Він визначений судом з урахуванням всіх обставин ушкодження здоров'я, з
урахуванням принципів розумності і справедливості.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги,
оскільки місцевий суд встановив в цій справі факти і відповідні правовідносини,
обрав правильний шлях захисту порушеного права.

Твердження відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми проте, що обов'язок
встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на МСЕК, колегія
суддів вважає помилковим, оскільки необхідно врахувати, що медичний аспект є
лише одним із критеріїв наявності чи відсутності немайнових втрат особи.

Доводи апелянта на наявність вини позивача в настанні страхового випадку
колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вони носять загальний характер і
не підтвердженні конкретними доказами.

Посилання апелянта на Закон України «Про державний бюджет України на 2007
рік», яким зупинено дію деяких статей Закону «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і ч.1енам їх сімей, колегія суддів
не може прийняти до уваги, оскільки цей Закон набрав чинності з 01 січня 2007
року і не має зворотньої сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Суми відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми
від 27 червня 2007 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили, але можуть бути оскаржена
до Верховного Суду

України на протязі двох місяців.