УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

Головуючого -
Гірського Б.О.

суддів - Кузьми P.M.,
Демковича Ю.Й.

при секретарі -
Жовняревич Т.М.

з участю
представника апелянта ОСОБА_1-

ОСОБА_2,  адвоката ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від
30 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,  треті особи - Тернопільська районна державна
нотаріальна контора,  Драганівська
сільська рада Тернопільського району та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про визнання права власності на майно,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2006. року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4,
третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної
контори,  Драганівської сільської ради
Тернопільського району про визнання за ним права власності на спадкове майно -
житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами АДРЕСА_1 та дві земельні
ділянки площею 0, 25 га та 0, 21 га кожна,
які належали померлому 08.02.2005 року його дядьку - ОСОБА_5

Позивач
вказав,  що згідно  ст. 1263 ЦК України він належить до третьої черги спадкоємців за
законом,  як племінник померлого. Після
смерті дядька він прийняв спадщину,  про
що у встановлений законом шестимісячний строк подав в нотаріальну контору
письмову заяву. Однак,  у видачі
свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено.

Справа
№22а - 753                                               Головуючий
у 1 інстанції - Костів О.З.

Категорія
- 5                                                                      Доповідач
- Кузьма P.M.

В січні
2007 року ОСОБА_1
уточнив свої вимоги та просить визнати за ним право власності на спірне
майно в порядку спадкування за правом представлення,  згідно ч.3
ст. 1266 ЦК України,  посилаючись на те,  що його батько ОСОБА_6 - рідний брат
померлого ОСОБА_5,  помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року,  тобто,  до відкриття спадщини,  а тому він має право на спадкування тієї
частини майна,  яка б належала за законом
його батьку,  якби він був живим на час
відкриття спадщини,  оскільки спадкоємці
першої черги за законом відсутні.

ОСОБА_4 в травні 2006
року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за
нею права власності на спірне майно,
посилаючись на те,  що з червня
1999 року вона із ОСОБА_5 проживала спільно однією сім'єю без шлюбу. 22.05.2002
року вони за спільні кошти придбали будинок АДРЕСА_1,  а також дві земельні ділянки загальною площею
0, 46 га,  а тому у відповідності до
положень глави 8 Сімейного кодексу України це майно є їх спільною сумісною
власністю та вона має право на 1/2 його частину. Крім цього,  вона є спадкоємцем четвертої черги за законом
та в зв"язку із цим має право на іншу Vi частину
спірного майна. Після смерті ОСОБА_5 вона прийняла спадщину шляхом вступу у
фактичне управління спадковим майном,
оскільки проживала та продовжує проживати у спірному житловому будинку
та використовує земельні ділянки за призначенням.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 30 березня 2007 року позов задоволено
частково.

Визнано
за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та Vi частину
земельних ділянок площею 0, 25 га та 0, 21 га кожна,  які належали померлому 08.02.2005 року
ОСОБА_5,  в порядку спадкування за
законом як спадкоємцем другої черги за правом представлення.

В задоволенні
решти вимог відмовлено.

Зустрічний
позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про
визнання права власності на майно задоволено частково.

Визнано
за ОСОБА_4 право
власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та Vi частину
земельних ділянок площею 0, 25 га та 0, 21 га кожна,  які належали померлому 08.02.2005 року
ОСОБА_5 як на майно,  нажите за час
спільного сумісного проживання однією сім»єю без шлюбу.

В задоволенні
решти вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення його позову в зв'язку з та
неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Справа
№22а - 753                                               Головуючий
у 1 інстанції - Костів О. З.

Категорія
-5                                                                       Доповідач
- Кузьма P.M.

Зокрема
суд невірно зробив висновок про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5
протягом п'яти років та не врахував,  що
ОСОБА_4 в
спірному будинку не була зареєстрована і не мала відповідних документів на
нього.

Колегія
суддів,  розглянувши матеріали справи,  перевіривши доводи апелянта,  вважає що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Встановлено що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від

22.05.2002
року,  ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7 житловий
будинок з надвірними побудовами та спорудами,
що знаходиться в АДРЕСА_1.

Іншим
договором купівлі-продажу від 22.05.2002 року ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_7
земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд
площею 0, 25 га. та земельну ділянку для ведення особистого підсобного
господарства площею 0, 21 га.,  які
розташовані на території Драганівської сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області.

08.02.2005
року в с. Драганівка Тернопільського району ОСОБА_5 помер,  що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1,  виданим 04.08.2005 року відділом РАЦСу
Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
відповідачка - позивачка ОСОБА_4 проживала із спадкодавцем ОСОБА_5 з 1999 року
однією сім'єю без шлюбу.

Факт
спільного сумісного проживання ОСОБА_4 із ОСОБА_5 однією сім'єю без шлюбу підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_8,  ОСОБА_9,  ОСОБА_10,
ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14  та ОСОБА_15,
які пояснили,  що
ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 із 1999 року проживали по АДРЕСА_2,
згодом по вАДРЕСА_3,  ще пізніше -
по АДРЕСА_4 разом із матір'ю покійного,
і з травня 2002 року до дня смерті ОСОБА_5 - у с. Драганівка
Тернопільського району,  де придбали собі
житловий будинок та належні до нього земельні ділянки.

Показами
даних свідків підтверджуються поясненя ОСОБА_4 про те що спірне
будинковолодіння вони придбали за кошти від продажу квартири АДРЕСА_2,  яка належала їй та квартири по АДРЕСА_3,  яка належала ОСОБА_5

Виходячи
з цього є підстави вважати,  що
будинковолодіння АДРЕСА_1 придбане ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за спільні кошти.

Будь-яких
інших доказів,  які б заперечували дані
обставини судом не здобуто та не наведено в доводах апеляційної скарги.

Справа
№22а - 753                                                 Головуючий
у 1 інстанції - Костів О.З.

Категорія
-5                                                                       Доповідач
- Кузьма P.M.

Відповідно
ст.  17
Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року,  який діяв на час придбання ОСОБА_5 спірного
будинковолодіння в 2002 році,
майно,  придбане внаслідок
спільної праці членів сім'ї,  є їх
спільною сумісною власністю,  якщо інше
не встановлено письмовою угодою між ними.

Враховуючи
наведені норми закону колегія суддів погоджується з висновком суду про
те.,  що 1/2 частина будинковолодіння
АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельних ділянок площею 0, 25 га та 0, 21 га
кожна,  які належали померлому 08.02.2005
року ОСОБА_5 має належати ОСОБА_4 як на майно,
яке є їх спільною сумісною власністю нажите за час спільного сумісного
проживання однією сім»єю без шлюбу.

За таких
обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними і не відповідають здобутим
по справі доказам.

Рішення
суду ухвалене з додержання норм матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування,  виходячи з доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів не
вбачає.

Керуючись  ст. ст 307,
308,  313-315 ЦПК України колегія
суддів-,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від ЗО березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сил з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців.