АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                                                        м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого
судді - Сидоренко І.П.

суддів -   Миза Л.М. ,
Михайлов В.О.

при
секретарі - Пугачовой Н.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської
області від 22грудня 2006року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на майно,  скасування
рішення Іллічівської міської ради від ЗОжовтня 2003року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на ХА частину квартири,  за позовом Одеського регіонального управління
Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про розірвання
кредитної угоди та стягнення кредитних коштів,
за позовом ОСОБА_1 до Одеського регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву»,  ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитної угоди та договору поруки,  за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про
визнання права власності на квартиру,  -

встановила:

08.12.2005р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав,  що 30.01.2002р. між його сином ОСОБА_3 та
Одеським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд) було
укладено кредитну угоду,  згідно якої
Фонд надав цільовий кредит у сумі 44238грн на будівництво квартириАДРЕСА_1.
Також 30.01.2002р. між ним (ОСОБА_2.) та Фондом було укладено договір поруки до
кредитної угоди,  за яким він
зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати перед Фондом за виконання
зобов'язань ОСОБА_3. за кредитною угодою. У зв'язку з тим,  що ОСОБА_3. вимоги за договором кредиту не
виконував,  то він (ОСОБА_2) виконав їх в
повному обсязі,  сплативши на підставі
договору поруки основну частину кредиту за спірну квартиру. На підставі
наведеного просив визнати за ним право власності на спірну квартиру.

09.08.2006р.
ОСОБА_1.  звернулася до суду із позовом
до ОСОБА_3, . посилаючись на те,  що з
2000року вона та ОСОБА_3. знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. Спірна
квартира була придбана за рахунок кредиту,
якій сплачувався нею та ОСОБА_3,
та частково за рахунок допомоги їх батьків,  тому спірна квартира є спільною сумісною
власністю подружжя. На підставі наведеного просила визнати за нею право
власності на 12 частину спірної квартири.

Справа №>
22ц-2697/07

Головуючий у
першій інстанції Семенов
О.А.

Доповідач
Сидоренко І.П.

Категорія ЦП: 5

2

Рішенням суду
від 22.12.2006р. позов ОСОБА_4 задоволений (а.с. 215-217).

Суд
визнав за ОСОБА_2. право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволені
позову ОСОБА_1  - відмовлено.

Ухвалою
від 11.08.2006року судом першої інстанції прийнята відмова від позову Одеського
регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. про розірвання кредитної угоди та стягнення кредитних коштів (а.с.
183),  а ухвалою від 17 серпня 2006року
також прийнята відмова від позову ОСОБА_1. до Одеського регіонального
управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому будівництву»,
ОСОБА_3. та ОСОБА_2. про визнання недійсними кредитної угоди та договору
поруки (а.с. 190),  та провадження по
вищевказаним справам закрито.

Не
погодившись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_1.  оскаржила його в
апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1.
просить скасувати рішення,  а
справу направити на новий розгляд,
посилаючись на те,  що рішення
суду є незаконним та необгрунтованим,
оскільки судом були порушені норми матеріального та процесуального
права,  а висновки суду не відповідають
дійсності,  оскільки ОСОБА_1 насправді не
відмовлялась від своїх позовних вимог,  а
суд не розглянув її зустрічний позов. Крім того,  суд не притягнув до участі у справі в якості
третьої особи Орган опіки та піклування,
т.я. рішення по справі зачіплює інтереси неповнолітньої дочки
апелянтки,  яка прописана у спірній
квартирі,  (а.с. 231-234).

Перевіривши
матеріали справи,  повноту встановлення
обставин справи та відповідність ним висновків суду,  правильність застосування норм матеріального
та процесуального права,  заслухавши
пояснення сторін,  колегія суддів дійшла
до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи
повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
суд 1 інстанції обгрунтовано прийшов до висновку,  що спірна квартира не може бути визнана
спільною сумісною власністю подружжя,
так як була фактично отримана ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1  за договором укладеним особисто.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду,
оскільки вони відповідають обставинам справи,  зібраним доказам,  яким суд дав належну оцінку,  та нормам ЦК України.

Судом
першої інстанції встановлено,  та
підтверджено в ході апеляційного провадження,
що 30 січня 2002року була укладена кредитна угода між Фондом та ОСОБА_3,  згідно якої Фонд надав ОСОБА_3. кредит в
розмірі 44238грн.

Також
30.01.2002р. між ОСОБА_2. та Фондом було укладено договір поруки,  згідно якого ОСОБА_2 зобов'язався солідарно в
повному обсязі всім своїм майном,
відповідати перед Фондом та згідно п.2.5. договору у випадку сплати за
ОСОБА_3. суми заборгованості набуває право зворотної вимоги до боржника (а.с.
4-6).

Розрахунки
проводилися через рахунок ОСОБА_3. відкритий Одеською філією АКБ «Правекс-банк» на
підставі договору (а.с. 72).

Згідно
акту від 05 вересня 2003року спірна квартира отримана ОСОБА_3 (а.с. 9). На
підставі рішення виконкому Іллічівської міськради Одеської області від 30
жовтня 2003 року ОСОБА_3. є власником квартири (а.с. 59).

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1.
та ОСОБА_3. знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2003року по
12.04.2006р.

Відповідно
до  ст.
ст. 2, 6 КпШС України,  який діяв
на той час,  правове регулювання шлюбних
і сімейних відносин,  особисті і майнові
відносини,  які виникають в сім'ї між
подружжям в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб,    укладений

3

у державних органах реєстрації актів
громадянського стану.

Згідно  ст. 24 КпШС України майно,  яке належало кожному з подружжя до
одруження,  а також одержане ним під час
шлюбу в дар або в порядку успадкування,  с власністю
кожного з них.

Таким
чином судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції відносно
того,  що спірна квартира не може бути
визнана спільною сумісною власністю подружжя,
так як була фактично отримана ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу за договором
укладеним особисто,  у власних інтересах.
Крім того,  положення  ст. 74 СК України,  щодо права на майно жінки та чоловіка,  які проживають однією сім'єю,  але не перебувають у шлюбі між собою,  не розповсюджується на відносини,  які склалися між сторонами по справі,  оскільки СК України набув чинності з 01 січня
2004 року.

Посилання
ОСОБА_1  на набуття права на частку
квартири у тому числі,  у зв'язку з
тим,  що кредит частково сплачений нею,  та частково її батьками,  судом не прийнято до уваги,  тому що,
як вказав суд,  добровільна сплата
будь-якою особою заборгованості ОСОБА_3. перед Фондом без його згоди,  не породжує прав на спірну квартиру у такій
особі.

Доводи
апелянта відносно того,  що суд першої
інстанції не розглянув зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1.,  яка начебто не відмовлялась від своїх
позовних вимог,  не знайшли свого
підтвердження в суді апеляційної інстанції,
оскільки по-перше,  на а.с.  186 є власноруч написана заява ОСОБА_5. від
17.08.2006р. про залишення її позовів без розгляду,  по-друге,
як свідчить протокол судового засідання від 17.08.2006р. ОСОБА_1
відмовилась від своїх позовних вимог і їй роз'яснено наслідки відмови від
позовних вимог передбачені  ст.  ст. 205, 206 ЦПК України (а.с.  188),
у наслідку чого була винесена ухвала суду від 17.08.2006р. (а.с.
190).,  яка не оскаржувалась ОСОБА_5. у
передбаченому законом порядку.

Посилання
апелянта на те,  що суд першої інстанції
не притягнув до участі у справі орган опіки та піклування є
необгрунтованими,  оскільки винесене
рішення суду першої інстанції ніяким чином не зачіпляє інтереси малолітньої
доньки апелянти. Крім того,  суд
апеляційної інстанції ставиться критично до наданої довідки про склад сім'ї за
№ 049 від 05.09.2006р.,  так як в ній
зазначено,  що власником (співвласником)
квартири є ОСОБА_1,  у той час як згідно
свідоцтва про право власності власником зазначеної квартири був ОСОБА_3. (а.с.
59),  який не прописаний у ній,  та з неї не вбачається з якого саме часу
прописані зазначені особи.

Відповідно
до ч.1  ст. 60 ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Однак,
позивачка не довела суду обґрунтованість своїх позовних вимог.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що суд 1 інстанції повно і всебічно дослідив
і оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

На
підставі викладеного та керуючись п.1
ст. 307,   ст.  ст. 308, 313,
п.1  ст. 314,   ст.
ст. 315,  317, 319 ЦПК України,  судова палата

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 22 грудня 2006року-залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня ^абрання законної сили до суду
касаційної інстанції. 6v>wtf апеляційного
суду Одеської області: