АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ    ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2477/ 2007                                                Головуючий
у 1 й інстанції - Самоткан
-19/21                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007
року Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого
-Глущенко Н.Г.

суддів -
Григорченка Е.І.,  Прозорової М. Л.

при секретарі -
Білоконь Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань

України в м.
Павлограді

на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 20

грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Відділення

виконавчої дирекції Фонду соціального страхування ,  від нещасних випадків на

виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді про стягнення

страхової виплати за моральну шкоду,  -

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним вище позовом і просив стягнути з відповідача
на його користь 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те,  що він тривалий час працював у тяжких
підземних умовах на вугільних шахтах,  в
тому числі на шахті „Героїв Космосу" ВАТ „Павлоградвугілля". За час
роботи він захворів на професійне захворювання - пиловий бронхіт. Згідно висновку
МСЕК від 15.10.2001 року йому було встановлено 30% втрати професійної
працездатності та 3 група інвалідності.

В
зв'язку з отриманим професійним захворюванням та втратою професійної
працездатності йому - позивачу спричинена моральну шкоду,  оскільки його стан здоров'я погіршився,  відчуває депресію та інше.

Відповідач
- Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Тернівка позовні вимоги не визнав.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня
2006 року позовні вимоги задоволені частково,
з Фонду на користь позивача стягнуті страхові виплати за моральну шкоду
в сумі 10000 грн. / а.с. 22-23/.

В
апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті
Павлограді    ставить питання про
скасування рішення суду та постанову нового

рішення,  посилаючись на те,  що рішення ухвалено з порушенням
матеріального та процесуального права,
оскільки в справі відсутня довідка МСЕК про наявність моральної шкоди
позивачу,  суд не врахував що згідно
п.27  ст. 77 Закону України „Про бюджет
2006 року" накладено мораторій на виплату потерпілим та членам їх сімей
моральної шкоди.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно по п.
п.3,  4 ч.1  ст.
309 ЦПК України,  з наступних
підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із встановлених ним
обставин про те,  що позивач тривалий час
працював у тяжких підземних умовах на вугільних шахтах,  в тому числі на шахті „Героїв Космосу"
ВАТ „Павлоградвугілля". За час роботи він захворів на професійне
захворювання - пиловий бронхіт. Згідно висновку МСЕК від 15.10.2001 року йому
було встановлено 30% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності.

За таких
обставин міський суд прийшов до висновку про те,  що позивачу внаслідок професійного
захворювання спричинено моральну шкоду і,
що відповідно до вимог  ст.   ст.
21,  28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
страхову виплату за моральну шкоду повинен сплатити відповідач.

З даними
висновками суду погодитись неможна оскільки вони є неправильними і суперечать
обставинам справи,  діючому матеріальному
та процесуальному закону.

Як
вбачається з матеріалів справи в 1996 році ОСОБА_1 дійсно отримав професійне захворювання виконуючи трудові
обов'язки,  що підтверджується наказом №
187 від 18.02.2007 по шахті „Героїв Космосу" та медичними документами
(а.с. 6, 8, 13)

Зазначене
професійне захворювання ОСОБА_1
встановлене ще в 1996 році,  коли за
висновком МСЕК від 223.12.1996р.,  - йому
було встановлено 35% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності
по професійному захворюванню пиловий бронхіт.

,    йому висновком
МСЕК  від   15.10.2001
р; / а.гС. 71 /,  -  йому було
встановлено  по професійному,  захворюванню вже 30% втрати  професійної працездатності та 3 група

інвалідності.

Тобто
правовідносини,  які виникли між
сторонами регулюються матеріальним законом,
який діяв на момент отримання позивачем професійного захворювання на
виробництві.

Моральна
шкода,  яка була спричинена позивачу в
результаті отриманого професійного захворювання,  яке встановлене в 1996 році,  при виконанні ним трудових обов'язків,  - може бути відшкодована виходячи з
вимог  ст.  12 Закону України від 14.10.1992 року / з
послідуючими змінами та доповненнями/ „ Про охорону праці" та п.11 Правил
відшкодування шкоди власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди,  заподіяно працівникові ушкодженням
здоров'я,  пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків (затверджених постановою Кабміну України від 23.06.1993
року № 472 - з послідуючими змінами та доповненнями ),  а не виходячи з вимог Закону України
"Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",  яким керувався суд першої інстанції
розглядаючи даний спір по суті.

Таким
чином,  на час виникнення у позивача
права на отримання моральної шкоди,
розмір відшкодування моральної шкоди,
виходячи з вимог п.11 Правил відшкодування шкоди власником
підприємства...,  не міг перевищувати 200
мінімальних розмірів заробітної плати без урахування будь-яких інших виплат.

Право на
відшкодування моральної шкоди виникло у позивача в 1996 році,  але він не скористався своїм правом на     відшкодування моральної шкоди,     у встановлений

законом строк,  а звернувся до суду з позовом про стягнення страхової
виплати за моральну шкоду лише у листопаді 2006 року.

Оскільки
моральна шкода,  в зв'язку з професійним
захворюванням позивача,  випливає з його
трудових відносин,  але регулюється
спеціальним матеріальним законом,  то
колегія суддів вважає,  що до даних
правовідносин повинен застосовуватись трирічний строк на звернення до суду за
вирішенням спору,  який позивачем
пропущено без поважних на те причин. Звернувшись до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди майже через 10 років позивач не ставив питання
про поновлення строку на звернення до суду із зазначеним позовом,  на поважність причин пропуску строку не
посилався і доказів поважності пропуску строку суду не надав.

За таких
обставин колегія суддів не може визнати рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим,  а тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу в його позовних
вимогах,  в зв'язку з пропуском строку на
звернення до суду.

Таким
чином,  апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення суду
скасуванню,  як таке,  що не відповідає обставинам справи,  а також ухвалене з порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись стт
ст.  303, 307, 309 ЦПК України,  колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня
2006 року  - скасувати.

Відмовити
ОСОБА_1 в його
позовних вимогах про стягнення страхової виплати за моральну шкоду,  Рішення суду набирає законної сили з моменту
її-проголошення,  але може бути
.оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з цього часу.