Справа № 2-427 2007 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

01 червня 2007 року                                       Новоазовський районний суд

Донецької області

у складі: головуючого судді                                                                               Преснякової А.А.

при секретарі                                         Мірошниченко Т.М..

за участю позивачки                                            ОСОБА_1

представника позивачки адвоката                     ОСОБА_2

представника відповідача                                    ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Новоазовську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства "Житкоменерго"
про стягнення заборгованості по заробітній платні, середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку та моральної шкоди,

встановив:

Позивачка 13.04.2007 року
звернулася до суду з даним позовом до відповідача, 22.05.2007 року доповнила позовні вимоги, вказуючи, що знаходилася з
відповідачем в трудових відносинах з 26.04.2005р.
по 13.01.2007 року. Відповідач своєчасно заробітну платню не виплачував,
внаслідок чого виникла заборгованість на день
звільнення в сумі 1920 грн. 61 коп. Після звернення до суду їй стало відомо, що відповідач недоплатив їй заробітну плату
у розмірі 394,36 грн.

Крім того, відповідач зобов'язаний
виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, а також спричинену їй порушенням
її трудових прав моральну шкоду у розмірі 1000
гривень. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість по зарплаті, середній заробіток за весь час затримки
розрахунку по день фактичного розрахунку, моральну шкоду у
розмірі 1000 гривень та судові витрати.

Позивачка та
її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснивши, що діями відповідача позивачці спричинено також моральну
шкоду, вона не могла погашати кредит у визначені
строки, проводити оплату комунальних послуг. Просять задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що заборгованість по зарплаті утворилася, у зв'язку з важким
фінансовим положенням, що склалося, на підприємстві, чому
сприяла ОСОБА_1, оскільки її діями підприємству
заподіяно матеріальних збитків, справа судом розглядається, тому при звільненні
їй виплачено заборгованість по зарплатні у
розмірі 1000 грн., а заборгованість у сумі 1920,61 грн. вважають спірною, підлягаючою стягненню за спричинені позивачкою
збитки підприємству.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні 30.05.2007р. показав, що позов
визнає частково, в розмірі заборгованості по зарплатні
у сумі 1920,61 грн., яку не виплачено, оскільки діями працівників підприємства,
в тому числі і позивачкою підприємству спричинено збитків на суму біля 10 тисяч гривень, згідно акту ревізії. Вважали, що
ця заборгованість по зарплатні буде направлена на погашення збитків.

Суд
вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов доведеним і підлягаючим
задоволенню.

У судовому
засіданні встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 26.04.2005р. по 13.01.2007 року, що
підтверджено копією трудової книжки (а/с 7),

2

копією наказу
№ 1-ОК від 15.01.2007 p., згідно якого позивачку звільнено з 13.01.2007р. за власним бажанням
(а/с 59).

Згідно
наданих відповідачем довідок (а/с 8, 53, 58, 69) відповідач має заборгованість
по заробітній платні перед позивачкою в сумі 1920
грн. 61 коп., в січні 2007 року, після звільнення
позивачки, відповідачем сплачено їй заборгованість у розмірі 1000 гривень, середній
заробіток позивачки становить 1310,60 грн.

З довідки контрольно-ревізійного
відділу в Новоазовському районі Донецької області та акту ревізії КРВ від
11.01.2007р. (а/с 29-52) вбачається, що згідно перерахунку заробітної плати ДКП
«Житкоменерго» з 01.07.2006р. по 01.12.2006р.
робітникам нараховані зарплати без застосування регіонального коефіцієнту - 1,08, тобто ОСОБА_1 не донараховано зарплати на
загальну суму 394,36 грн.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений ним
орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

З ст. 117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу,   при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по
день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено
на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган,
який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником
або  уповноваженим   ним органом
моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних
прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі
викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДКП "Житкоменерго" про стягнення заборгованості по заробітній платні
підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки
слід стягнути заборгованість по зарплаті в сумі 1920 грн. 61 коп., недораховану заробітну плату у розмірі 394,36 грн., що
складає 2314,97 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДКП
"Житкоменерго" про стягнення середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку та моральної шкоди підлягають задоволенню частково,
враховуючи, що на час оголошення рішення виплату всіх сум при звільнені
відповідачем затримано на 95 робочих днів,
середнього заробітку - 1310,60 грн., середньомісячного числа робочих днів в січні 2007 року - 21, що становить 1310,60
: 21 х 95 = 5928,90 грн., але зважаючи та те, що на час звільнення позивачці частково виплачено заборгованість по
зарплаті у розмірі 1000 гривень, що складає 34 % від всієї
суми, що належить сплатити, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку
у розмірі 66% від належної суми, що становить 3913,08 грн.

Доводи
відповідача про те, що між сторонами існував спір про відрахування із
заробітної плати позивачки сум на відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної нею підприємству під час виконання трудових обов'язків, тому стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку повинно вирішуватися
після розгляду їх позову про стягнення з позивачки збитків, суд не бере до
уваги, оскільки не можна вважати спором про розмір сум, належних для виплати
при звільненні, спір про відрахування із заробітної
плати (на відшкодування матеріальної шкоди, на

3

повернення
авансу, тощо), для його вирішення встановлено інший порядок, відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п.20 постанови від
24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про
оплату праці».

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що діями відповідача позивачці спричинено моральну шкоду, оскільки вона не могла погашати кредит у визначені строки,
проводити оплату комунальних послуг, тобто порушення відповідачем законних прав
позивачки вимагали від неї додаткових зусиль для організації
свого життя, з врахуванням глибини душевних страждань, вимог розумності і справедливості, суд вважає можливим стягнути
з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 300 гривень,
задовольнивши в цей частині позов частково.

Також з відповідача на підставі ст.
88 ЦПК України підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 грн. та 8.50 грн.
в доход держави та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, на користь
позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 450 гривень, згідно наданих довідок
(а/с 5, 12, 19, 55), витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 гривень, а всього підлягає
стягненню 457,50 гривень.

Керуючись ст.
10, 11, 60, 88,209, 212- 215 ЦПК України, ст. 23 ЦК України, ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1
до Державного комунального підприємства "Житкоменерго"
про стягнення заборгованості по заробітній платні, середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з
Державного комунального підприємства "Житкоменерго" на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платні в сумі 2314( дві тисячі триста чотирнадцять) гривень 97 коп., середній заробіток за весь
час затримки розрахунку у розмірі 3913 (три тисячі
дев'ятсот тринадцять) гривень 08 коп., судові витрати у розмірі 457 (чотириста
п'ятдесят сім) гривень 50 коп., моральну шкоду у розмірі 300 (триста) гривень,
а всього підлягає стягненню 6985 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят п»ять)
гривень 55 коп.

Стягнути з
Державного комунального підприємства "Житкоменерго" судовий збір на
користь держави на рахунок 0314, ЗКПО - 34686825, МФО - 834016, код бюджетної класифікації- 22090100, одержувач - УДК в Донецькій області, в сумі 59
(п'ятдесят дев'ять) гривень 50 коп.

Стягнути з
Державного комунального підприємства "Житкоменерго" на користь
держави на рахунок 0004, ЕДРПОУ - 34686537, МФО - 834016, одержувач - УДК у м. Донецьк, банк- ГУ ДКУ у Донецькій області, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
(тридцять) гривень.

Рішення в
частині стягнення заборгованість по заробітній платні підлягає негайному виконанню
в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області через суд Новоазовського району шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.