Справа № 22-1523/07                            Головуючий у 1
інстанції: Ванчак Л.А.
41                                                              Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
червня 2007 року колегія суддів судової. палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого:
Каблака П.І.

суддів: Мойсюка
М. І.,  Шандри М. М.

при
секретарі: Щербатій І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти Дрогобицької міської ради
на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого
2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до відділу освіти Дрогобицької міської
ради,  Дрогобицької міської ради про
стягнення заборгованості по заробітній платі, -

встановила:

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто
з відділу освіти Дрогобицької міської ради Львівської області на користь
позивача 30-ти відсоткову надбавку за вислугу років в сумі 545 грн. 73
коп.,  допомогу на оздоровлення в сумі
295 грн. 63 коп.,  компенсацію від втрати
частини заробітної плати у зв"язку з порушенням термінів її виплати в
розмірі 304 грн. 58 коп.3а період з січня 2001 року по 1 серпня 2002 року.

У разі
недостатності у відділу освіти Дрогобицької міської ради Львівської області
коштів,  відповідальність за її зобов'язаннями
щодо виконання рішення покладено на Дрогобицьку міську раду Львівської області.

Рішення
суду оскаржив відділ освіти Дрогобицької міської ради Львівської області,  просить рішення скасувати та ухвалити нове
про відмову в задоволенні позовних вимог.

В
апеляційній скарзі покликається на те,
що рішення суду є незаконним,
оскільки вищевказані виплати є кредиторською заборгованістю Державного
бюджету України,  а тому є внутрішнім
боргом держави і погашатимуться періодично,
у вигляді цільових субвенцій з Державного бюджету. Таким чином,  бюджетні установи органів місцевого
самоврядування не можуть нести відповідальність за даний борг.

Окрім
того,  зазначає,  що позивачеві вже було виплачено
заборгованість в розмірі 1590 грн. 09 коп.,
яку позивачка отримала за рішенням суду та 840 гри. заборгованості,  а тому її вимоги с безпідставними.

Разом з
тим,  звертає увагу на те,  що здійснення виплати компенсації в
зв"язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за рахунок коштів,  що

передбачені на виплату надбавки за вислугу років та допомоги на
оздоровлення с порушенням
принципу цільового використання бюджетних коштів.

Вислухавши
доповідача,  пояснення представника
відповідача в підтримання скарги,
заперечення позивача,  перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що її слід
відхилити з наступнитх підстав.

Відповідно
до гарантій визначених ч.7  ст. 43
Конституції України,  право на своєчасне
одержання винагороди за працю захищається законом.

При
ухваленні ріїнення,  суд вірно керувався
положеннями  ст. 57 ЗУ "Про освіту" та
встановив,  що позивач має право на
одержання виплат,  які передбачені
згаданою нормою закону і як наслідок,
обгрунтовано не взяв до уваги покликання представника відділу освіти на
відсутність коштів для виплати таких.

Статтею
57 Закону України "Про освіту" передбачені гарантії' держави
педагогічним,  науково-педагогічним та
іншим працівникам закладів освіти,  в
тому числі і виплата надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки,  які введені
в дію відповідно з 01 січня 1997р. та з 01 січня 1998р.

Судом
встановлено,  що всупереч зазначеним
вимогам закону,  надбавки за вислугу роюв
та допомога на оздоровлення з січня 2001 по серпень 2002 років позивачу не
виплачувались з посиланням на відсутність бюджетного фінансування.

Згідно з
роз"ясненнями Пленуму Верховного Суду України викладеними в п.8 Постанови
№ 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці",
при вирішенні спорії* про виплату премш,
винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років надбавок і
доплат,  необхідно виходити з
нормативно-правових актів,  якими
визначено умови та розмір цих виплат. З мотивш відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено лише у тому разі,  коли вони обумовлені в зазначених актах
наявністю певних коштів чи фшансування.

Твердження
апелянта про те,  що суму боргу
позивачеві нараховано з порушенням норм чинного законодавства,  а саме з компенсацією,  яка чинним законодавством у даному випадку не
передбачена,  не заслуговують уваги,  оскільки спростовуються діями відповідача
щодо виплати заборгованості за минулі роки.

За
період з 1997 по грудень 2000 року включно,
відповідачем було сплачено на користь ОСОБА_1. суму боргу по заробітнш
платі разом з індексацією та компенсацією,
а також допомогу на оздоровлення за рішенням суду.

В
подальшому позивачка звернулась до суду з новими вимогами про стягнення з
відповідача суми боргу за період з січня 2001 року по серпень 2002 року,  які є підставними і суд першої шстанцІЇ вірно
перепровіривши суму нарахування ухвалив правильне по суті ріїнення.

Апелянт
стверджує,  що виплату компенсацій в
зв"язку з порушенням термінш виплати заробітної плати чинним законодавством,  який регулює спірні правовідносини не
передбачено,  у зв"язку з чим кошти
для проведення такої виплати цільовими субвенціями з Державного бюджету не
надані.

Проте,  згідно "Порядку проведення компенсації'
громадянам втрати частини грошових доходш у зв"язку з порушенням термінш
її виплати"   дія цього Порядку

поширюється на підприємства,
установи та організації всіх форм власності і господарювання та
застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових
доходів,  у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи). І оскільки особою відповідального за
невиплату в даному випадку є працедавець - відділ освіти Дрогобицької міської
ради,  що встановлено та доведено в суді
першої інстанції,  таку компенсацію і
виплачує останній.

З огляду
на викладене та беручи до уваги сукупність доказів,  досліджених судом першої інстанції,  яким у рішенні суду дано належну оцінку,  колегія суддів не вбачає підстав для
скасування рішення суду першої інстанції,
яке грунтується на повно і всебічно з"ясованих обставинах справи та
ухвалене на основі правильно застосованих норм матеріального та процесуального
закону.

Разом з
тим,  слід виключити з резолютивної
частини рішення четвертий абзац,  про
зобов'язання виконання рішення суду Дрогобицькою міською радою Львівської
області,  у разі недостатності у відділу
освіти Дрогобицької міської ради Львівської області коштів,  оскільки Законом України "Про реструктуризацію
заборгованості з виплат,
передбачених  ст. 57 Закону
України "Про освіту" педагогічним,
науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів" від 9.09.2004 р. передбачено інший механізм погашення
заборгованості,  в тому числі і
виплат,  визначених за рішенням суду.

Керуючись
п.1 ч.1  ст.  307,
ст.  308,  п.1 ч.1
ст. 314,   ст.  315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відділу освіти Дрогобицької міської ради Львівської області відхилити.

Рішення
Дрогобицького міськрайонного суду м. Львова від 27 лютого 2007 року залишити
без змін,  виключивши четвертий абзац
резолютивної частини рішення.

Ухвала
набирає законної сили з моменту ії проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня вступу в законну силу,
безпосередньо до Верховного Суду України.