РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

9 лютого
2007 року                                                                                           м.  Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:       головуючого - судді - Харчука В.М.

суддів - Карпусь
С.  А. та Кізюн О.Ю.

при секретарі -
Хмельницькій Ю.А. з участю:
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

представників
сторін,  адвоката ОСОБА_3

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-216 за апеляційною скаргою
дочірньої компанії «Укргазовидобування» НАК «НафтогазУкраїни» на рішення
Ярмолинецького районного суду від 1 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_4,  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до дочірньої компанії «Укргазовидобування» національної компанії
«Нафтогаз України» про стягнення майнової та моральної шкоди,  заслухавши доповідача,  пояснення учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  судова колегія.

встановила:

,

ОСОБА_4,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із
зазначеним позовом,  посилаючись на
те,  що 4 квітня 2006 року біля 21 години
в смт.  Ярмолинцях на авто дорозі
Ярмолинці - Городок - Гусятин сталась дорожньо транспортна пригода,  під час якої водій автомобіля МАЗ-53371,  державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5
здійснив наїзд на їхнього чоловіка та батька ОСОБА_6. Внаслідок отриманих
ушкоджень ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Власником зазначеного автомобіля
являється ДК «Укргазовидобування» НАК «Нафтогаз України».

На
лікування ОСОБА_6,  послідуючі похорони
та відправлення поминальних обрядів ними,
як позивачами,  понесені
матеріальні витрати на суму 6748,  41
гривень. Крім того,  їм заподіяні
моральні страждання та моральну шкоду,
яку вони оцінюють в розмірі 51000 гривень.

Просили
відшкодувати на їх користь майнову та моральну шкоду.

Представник
відповідача та третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 позову не
визнали,  посилаючись на те,  що у порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_5 відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину,  вина ОСОБА_5 у заподіянні майнової та
моральної шкоди відсутня.

Рішенням
Ярмолинецького районного суду від 1 грудня 2006 року позовні вимоги позивачів
задоволені. Стягнуто із ДК «Укргазовидобування» НАК «Нафтогаз України» на
користь ОСОБА_4,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
рівних частках майнову шкоду в сумі 6748,
41 гривні,  500 гривень витрат на
правову допомогу та 51000 гривні моральної шкоди.

Стягнуто
з відповідача на користь держави державне мито в сумі 2617,  48 гривень та витрати на ІТЗ в сумі 30
гривень.

Головуючий
у 1-й інстанції - Луценко О.П.                           Справа
№22ц-216,

Доповідач
- Харчук В.М.                                                         Категорія
№ 21

2

В апеляційній
скарзі на рішення суду першої   інстанції
ДК «Укргазовидобування» НАК «Нафтогаз України» посилається на ті ж
обставини,  що і в запереченні на
позов,  на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального
права -  ст.  ст.
1166 - 1167,  1195,  1193,
1201 ЦК України,   ст.  ст.  57
ЦПК України.

Зокрема,  судом не враховано,  що за відсутності вини відповідач
звільняється від відшкодування заподіяної шкоди. Суд неповно з'ясував обставини
справи,  тому ухвалив незаконне рішення.
Суд не встановив протиправності в діях водія автомобіля ОСОБА_5,
не зазначив в рішенні,
що наступивші шкідливі наслідки не перебувають в причинному зв'язку з
неправомірними діями ОСОБА_5 Суд також не встановив наявність у позивачів
моральної шкоди. Цьому не надано будь - яких доказів.

Суд
зробив неправильні висновки про обов'язок відшкодувати витрати на придбання
ліків для лікування померлого ОСОБА_6 Вважає,
що ці витрати могли бути відшкодовані лише самому ОСОБА_6,  а не членам його сім'ї. Так як останній
помер,  то це зобов'язання припиняється.

Суд
необгрунтовано стягнув витрати на поминальний обід,  9 та 40 днів

Відповідно
до  ст.
1201 ЦК України,  особа,
що заподіяла шкоду та смерть потерпілому,  зобов'язана відшкодувати витрати лише на
поховання та спорудження надгробного пам'ятника.

Померлий
ОСОБА_6 під час ДТП був
п'яний,  проявив грубу необережність.
Однак суд розмір моральної шкоди з врахуванням зазначеного не зменшив.

Тому
апелянт просить скасувати рішення Ярмолинецького районного суду,  відмовити позивачам у позові.

Судова
колегія приходить до висновку,  що
апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду першої інстанції зміні в
частині визначення розміру моральної шкоди та стягнення державного мита в дохід
держави з мотивів часткової невідповідності висновків суду обставинам справи та
неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно
до  ст.
309 ч.ч. 1, 2 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні у
випадку невідповідності висновків суду обставинам справи,  неправильного застосування норм матеріального
та процесуального права.

Судом
встановлено,  що 4 квітня 2006 року біля
21 години на авто дорозі Ярмолинці -Городок - Гусятин в смт.  Ярмолинцях
сталася дорожньо - транспортна пригода,
під час якої автомобіль МАЗ-53371,
д/н НОМЕР_1,  належний ДП
«Укргазовидобування» НАК «Нафтогаз України»,
під управлінням водія ОСОБА_5 вчинив наїзд на гр. ОСОБА_6,  заподіяв останньому тілесні ушкодження у
вигляді черепно -мозкової травми,
перелому склепіння та основи черепа,
забою головного мозку середнього ступеня.

Внаслідок
заподіяних тілесних ушкоджень після тривалого лікування ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
помер.

Дружина
померлого ОСОБА_4 та його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесли матеріальні витрати
на лікування потерпілого,  його
поховання,  відправлення поминальних
обрядів на суму 6748,  41 гривень.

Крім
того,  дружина та діти пережили нервове
потрясіння,  перенесли моральні
страждання у зв'язку з трагічною втратою рідної людини,  яку позивачі оцінили в суму 51000 гривень.

Обставини
вчинення ДТП та заподіяння
шкоди фактично визнаються сторонами та повністю підтверджуються дослідженими
доказами: відмовними матеріалами по факту ДТП
Ярмолинецького РВ УМВСУ,  постановою
про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5,  свідоцтвами про смерть потерпілого,  одруження та народження позивачів,  накладними на придбання товарів,  довідкою лікарні та аптеки,  іншими доказами.

Фактично,  цих обставин не заперечує і представник
відповідача.

3

Відповідно
до  ст.
ст.  1187 ч.ч.1-2,  5,
ст.  1167, ч.2 п.1 1168,  1193,
1201 ЦК України майнова та моральна шкода,  заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,  відшкодовується власником джерела підвищеної
небезпеки незалежно від вини у спричиненні такої шкоди.

Єдиними
підставами для звільнення власника джерела підвищеної небезпеки від обов'язку
по відшкодуванню шкоди є прямий умисел потерпілого або дія непереборної сили.

При
визначенні розміру моральної шкоди суд зобов'язаний враховувати поведінку потерпілого,  його вину у заподіянні такої шкоди.

Відповідно
до  ст.
ст.  7,  23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди,  завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна
шкода полягає в душевних стражданнях,
яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та
членів її сім'ї,  близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується,  в тому
числі,  грішми.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини
фізичних та душевних страждань та з врахуванням інших обставин,  які мають істотне значення.

При
визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості. Позивачами за звичаєм понесені витрати на поминки.

З
матеріалів справи вбачається,  що під час
дорожньо - транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 перебував в стані
алкогольного сп'яніння,  він проявив
грубу необережність і переходив проїжджу частину дороги,  не переконавшись у відсутності транспортних
засобів,  що рухаються.

При
визначенні розміру морального відшкодування суд цих обставин не врахував. Тому
судова колегія приходить до висновку,  що
розмір морального відшкодування на користь позивачів слід зменшити до 5000
гривень на користь кожного із них. Потерпілим таки заподіяно моральну шкоду
внаслідок моральних страждань,
спричинених смертю близької людини.

Відповідно
до  ст.
79 ЦПК України,  п.3 п.п/п «а» при
вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди при задоволенні позовних вимог
суд стягує з відповідача на користь держави державне мито в ромзірі1% від
задоволених позовних вимог але не менше З неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Із
позовних вимог немайнового характеру (моральна) мито справляється в розмірі 0,
5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (8, 50 гривень) (-п/п. д) -
Декрет KM України «про державне мито від 1993 року.

З
матеріалів справи вбачається,  що судом
першої інстанції неправильно застосовано зазначені норми ЦПК України та Декрету
KM України «Про державне мито». Стягненню з відповідача
підлягає 67, 50 гривень мита при задоволенні позовних вимог в частині стягнення
майнової шкоди та 8, 50 гривень в частині стягнення моральної шкоди,  а всього 75, 50 гривень.

В решті
доводи апеляційної скарги апелянта задоволенню не підлягають так як не
ґрунтуються на нормах права та суперечать встановленим обставинам справи.

Відповідно
до  ст.
84 ЦПК України стягненню з відповідача у випадку задоволення позовних
вимог позивачів підлягають витрати на правову допомогу,  яку суд обгрунтовано стягнув на користь
позивачів.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307-308 309,
313-315,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,

вирішила:

Апеляційну
скаргу дочірньої компанії «Укргазовидобування» національної компанії «Нафтогаз
України» задоволити частково.

Рішення
Ярмолинецького районного суду від 1 грудня 2006 року в частині стягнення
моральної шкоди,  а також державного мита
змінити.

Позовні
вимоги позивачів в цій частині задоволити частково.

4

Стягнути із дочірньої компанії
«Укргазовидобування» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на
користь ОСОБА_4,  ОСОБА_1,  ОСОБА_2 по 5000 (п'ять тисяч) гривень
моральної шкоди кожному,  а також
державне мито в дохід держави в сумі 75, 50 гривень.

В решті рішення
суду прешої інстанції залишити без змін.

Рішення
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня його проголошення.