Справа № 22ц-1340/07                               Головуючий у 1-й інстанції
38                                                 Доповідач
апеляційного суду Славгородська Н.П.
УХ В А Л А

Іменем України

26 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: головуючого - СлавгородськоїН.П.,  суддів: Мурлигіної О JR.,
Шолох ЗЛ.,  при
секретарі Фірсовій Т.В.,  за участю:

·
позивачки ОСОБА_1.,

·
відповідачки ОСОБА_2.,
її представника ОСОБА_3 ,

·
представника органу опіки і піклування Меншової
Н.Л.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за  апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Снігурівського   районного суду
Миколаївської області від 8 грудня 2003 року

за  позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2003 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про
позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка
зазначала,  що батьком дитини був її
син,  який загинув у 2000 p.,
a відповідачка останнім часом не працює,  живе на пенсію по втраті годувальника,  приділяє мало часу для виховання дитини,  а в червні 2003 р. взагалі залишила дитину і
до цього часу не з'явилася,  не залишила
дитині ні одягу,  ні грошей.

Рішенням
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2003 р. позов
задоволено: відповідачку позбавлено батьківських прав відносно малолітньої
дитини і стягнуто з неї аліменти на користь позивачки на утримання дитини в
розмірі Уа частини всіх видів заробітку.

В
апеляційній скарзіОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на те,  що висновки
суду не відповідають дійсним обставинам справи,
позивачка ввела суд в оману щодо того,
що вона покинула дитину.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  які приймають участь в справі,  дослідивши матеріали справи і перевіривши
наведені в скарзі доводи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що батько малолітньої ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14). Після його смерті дитина проживала
зі своєю матір'ю ОСОБА_2 в м.
Снігурівка. Відповідачка не мала постійного місця роботи,  вихованням дочки не займалася,  проводила час на свій розсуд без врахування
інтересів дитини (а.с. 5, 25). У червні 2003 р. вона покинула дитину на
позивачку,  виїхала до Росії,  матеріальної допомоги на утримання
дитини    не    надає і її долею не цікавиться. Рішенням
виконкому

Снігурівської
міської ради від 29 серпня 2003 р. № 158 ОСОБА_1 призначена опікуном над
неповнолітньою онукою (а.с. 5).

Згідно
висновку органу опіки і піклування вважається доцільним позбавити батьківських
прав відповідачку відносно її малолітньої дочки (а.с. 5).

Суд
першої інстанції дав належну оцінку зібраним по справі доказам і дійшов
правильного висновку про те,  що
відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої
дочки,  а тому виходячи з інтересів
малолітньої дитини обгрунтовано позбавив її батьківських прав у відповідності
до  ст.
70 КпШС України,  який діяв на час
розгляду справи.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  які відповідають обставинам справи. Суд
розглянув справу за останнім відомим місцем проживання відповідачки,  за яким вона зареєстрована. Крім того,  в судовому засіданні апеляційної інстанції
встановлено,  що у червні 2003 р.
відповідачка виїхала в м.  Сургут
Російської Федерації,  де проживає до
теперішнього часу,  10 грудня 2005 р.
зареєструвала шлюб з іншим чоловіком (а.с. 41). У березні 2004 р. вона таємно
забрала дитину і вивезла її в м.  Сургут,  звідкіля дитина була повернута позивачці за допомогою
органів міліції. З цього часу відповідачка не ставила питання про відібрання
дитини,  не спілкувалася з нею та не
утримувала її. Зазначені обставини підтверджують обґрунтованість висновків суду
щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки,  яка свідомо нехтувала своїми батьківськими
обов'язками.

Керуючись статтями
303,  308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2003 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.