АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-2852                                                                              Головуючий
Притуло Л.В. Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
серпня 2007 року                                                                                                       м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого
:   Онищенка Е.А.

Судців:                                          Бондара
В.О.

Прокопенка О.Л.

При секретарі:
Батарейній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ВАТ
„Мелітопольський завод холодильного машинобудування „Рефма" на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Мелітопольський завод холодильного
машинобудування „Рефма",  третя
особа: ОСОБА_2 про стягнення утриманої суми компенсації вартості навчання,  -

ВСТАНОВИЛА:

06
грудня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ВАТ „Мелітопольський
завод холодильного машинобудування „Рефма" про стягнення утриманої суми
компенсації вартості навчання.

В позові
зазначала,  10 серпня 1999 року між її
сином ОСОБА_2 та відповідачем був укладений договір № 4,  відповідно до якого відповідач зобов'язався
сплачувати навчання її" сина у Одеській державній академії холоду,  а її* син зобов'язався після навчання
відпрацювати на підприємстві за фахом п'ять років. Виконуючи умови
договору,  її син ОСОБА_2 після
закінчення навчання 17 серпня 2004 року був прийнятий на роботу до
відповідача,  але у зв'язку з низькою
заробітною платою та незабезпеченням умов праці для виконання роботи,  був змушений звільнитися з роботи з 14 лютого
2006 року за  ст.  38 КЗпП України. За декілька днів до
звільнення її сина з роботи,  була
укладена угода № 1 від 09 лютого 2006 року до договору № 4 від 10 серпня 1999
року,  яка була підписана нею,  її сином та відповідачем.  Відповідно до п. 2 угоди № 1 від 09 лютого
2006 року вона як працівник відповідача,
а також як мати ОСОБА_2<; зобов'язалась у зв'язку з його звільненням
з роботи сплатити компенсацію за навчання її сина ОСОБА_2. Крім того,  відповідно до п. п.3,  4 вказаної угоди,  ОСОБА_2 до закінчення шести місяців з дня
його звільнення з роботи,  мав право
повернутися на роботу на підприємство,
при цьому йому повинна бути надана робота відповідно до його фаху і
рівня кваліфікації. В

серпні
2006 року її син скористався своїм правом повернення на роботу. Він
неодноразово звертався до відповідача з приводу прийому його на роботу,  але відповіді на свої звернення не отримав та
не працевлаштувався. Невиконання відповідачем своїх зобов'язань про
працевлаштування її сина ОСОБА_2. призвело до того,  що з її заробітної плати було незаконно
утримано 7170, 28 грн. Вказане зобов'язання відповідача виходить з угоди № 1
від 09 лютого 2006 року,  в якій вказано,  що у випадку повернення ОСОБА_2 на
роботу,  відповідач повертає їй утриману
з її заробітної плати компенсацію за навчання сина щомісячно пропорційно
утриманої суми. Між тим,  до теперішнього
часу їй не тільки не сплачена утримана грошова сума,  але вона була звільнена з роботи.

Посилаючись на
зазначені обставини,  просила стягнути з
відповідача на її користь   7170, 28
грн.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2007
року позов задоволено.

Стягнуто
з ВАТ „Мелітопольський завод холодильного машинобудування „Рефма" на
користь ОСОБА_1 7170, 28 грн.,  а також
суму сплаченого судового збору в розмірі 72 грн. та суму сплачених витрат на
інформацІйно-технічне забезпечення в розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ „Мелітопольський завод холодильного
машинобудування „Рефма" зазначає,
що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права,  просить його
скасувати та постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши
доповідача,  учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги,  районний суд
обґрунтовано виходив з того,  що
діючий,  згідно п.3 угоди № 1 від 09
лютого 2006 року,  укладеної між
ВАТ„Мелітопольський завод холодильного машинобудування „Рефма"'та ОСОБА_2,
ОСОБА_1 працівник студент (за договором) до закінчення шести
місяців з дня звільнення має право повернутися на роботу на підприємство,  ОСОБА_2 намагався скористатися цим
правом,  про що свідчить надана ним
заява,  прийнята працівником канцелярії
14 серпня 2006 року та показання свідків,
які підтвердили,  що ОСОБА_2
неодноразово приходив на завод з питання працевлаштування.

Крім
того,  відповідачем суду не надано
журналу вхідної кореспонденції за 2006 рік,
який згідно довідки втрачено,
тобто відповідачем не спростовано факту звернення ОСОБА_2. на
підприємство з питання працевлаштування. в передбачений договором строк

Доводи
апеляційної скарги про те,  що лише ЗО
серпня 2006 року в адресу підприємства надійшла заява від ОСОБА_2. датована 28
серпня 2006 року (а. с.  14) не
спростовують звернень останнього 11 серпня 2006 року та 14 серпня 2006
року,  у якій,  як вбачається зі змісту цієї заяви,  ОСОБА_2 намагався отримати письмову відповідь
на попередні звернення.

Посилання
місцевого суду щодо відрахувань із заробітної плати працівника та розміру цих
відрахувань на вимоги  ст.   ст.
127,  128 КЗпП України
помилкове,  оскільки відрахування
робились відповідно до угоди,  укладеної
між сторонами,  проте це не вплинуло на
рішення суду про обґрунтованість вимог позивачки.

З урахуванням
Зазначеного,  колегія суддів вважає,  що постановлене по справі рішення є законним
та обґрунтованим,  отже підстав для його
скасування не вбачається. Керуючись
ст.   ст.  307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Мелітопольський завод холодильного
машинобудування „Рефма відхилити."

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2007
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.