Категорія № 21(2)                                 .                          інстанції -Тимошенко T.I.
Доповідач -Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого
судді - Михайлів Л.В. суддів - Карнаух В.В.,  Соколан Н.О. при секретарі - Гладиш К.І.

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - ОСОБА_2,
представника відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.  Кривому Розі
Дніпропетровської області-ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кривому Розі Дніпропетровської області на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»,  відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі
про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування
втраченого заробітку у зв"язку з втратою професійної працездатності та
компенсації у зв, язку з несвоєчасною виплатою коштів,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» ( надалі- "ВАТ "КЗРК"),  Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Кривому Розі (
надалі- Фонд соціального страхування),
про відшкодування шкоди,  і просив
суд стягнути з ВАТ "КЗРК" недоплати по щомісячним виплатам   відшкодування   втраченою
заробітку   у   сумі
13355.76   грн.,

компенсацію
в сумі 8549.39 грн..; з Фонду соціального
страхування -недоплати по щомісячним страховим виплатам у сумі 30883.97 грн. за
період з 01.04.2001. по 01.01.2006. і щомісячно по 993.38 грн.,  починаючи з 01.01.2006 . до зміни обставин,  що тягнуть їх перерахунок.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Кривого
Рогу від 23 квітня 2007 року на користь позивача стягнуто з Фонду соціального
страхування: заборгованість по щомісячним страховим виплатам у сумі 8513 грн.
18 коп.3а період з 10.01.2003. по 01.01.2006. і щомісячно по 466 грн. 85
коп.,  починаючи з 01.01.2006. до зміни
обставин,  що тягнуть їх перерахунок. В
іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  ставить
питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд,  оскільки судом при ухвалені рішення порушено
норми матеріального права. А саме: суд необгрунтовано стягнув з відповідача
Фонду соціального страхування заборгованість лише за три роки,  а в іншій частині відмовив; вважає,  що строк ним не було порушено,  оскільки йому стало відомо про неправильні
виплати тільки в 2005 році. Також вважає,
суд в порушення п.43 Правил... необгрунтовано відмовив йому в задоволені
позову в частині стягнення компенсаційних виплат.

Фонд
соціального страхування в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення
суду та відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі,  оскільки постановляючи рішення,  суд першої інстанції не взяв до уваги,  що Фонд соціального страхування не є належним
відповідачем,  суд не перевірив,  чи були застосовані на підприємстві
коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів) за оспорюваний
період; неправильно застосував п. 28 "Правил відшкодування шкоди...",  що призвело до неправильного вирішення спору;
суд не застосував строк позовної давності не перевірив фактичного росту
заробітної плати на підприємстві в оспорюваний період.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарга підлягають частковому
задоволенню,  а рішення суду -
скасуванню,  з таких підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється,
що позивач працював у відповідача машиністом бульдозеру 5-го розряду.

При
огляді ЛТЕК від 01.06.1989. позивачу було встановлено 80% втрати професійної
працездатності терміном до 02.06.1990.

За
висновком ЛТЕК від 17.04.1990. року позивачеві було встановлено 90% втрати
професійної працездатності та 2 група інвалідності безстроково.

Згідно
наказу від 10.06.1992. № 434 відповідач призначив позивачеві щомісячне
відшкодування втраченого заробітку в сумі 1106.90 крб.,  згідно наказу № 412 відповідач ВАТ «КАРК»
визначив позивачу відшкодування шкоди у розмірі 13630 крб. щомісячно. З
01.01.1996. зазначений відповідач виплачував позивачу місячно по 51 грн. 54
коп. відшкодування шкоди.

Вважає,  що починаючи з 01.01.1996. відповідач ВАТ
«КЗРК» неправильно визначав йому суми відшкодування шкоди,  застосовуючи не всі коефіцієнти підвищення
тарифних ставок і окладів,  які застосовувалися
на підприємстві,  або занижуючи їх.

Ухвалюючи рішення,  суд,  в порушення вимог  ст.
311 ч.1 п.5 ЦПК України,  не
з'ясував суть та обсяг позовних вимог ОСОБА_1.
та розглянув не всі позовні вимоги,
оскільки позивачем був заявлений позов про стягнення з Фонду соціального
страхування заборгованості по щомісячним страховим виплатам у розмірі 30883
грн. 97 коп. та щомісячні виплати по 993 грн. 38 коп.,  судом стягнено заборгованість у сумі 8513
грн. 18 коп. і щомісячні виплати у сумі 466 грн. 85 коп.,  в іншій частині позов не вирішено,  рішення не постановлено. В матеріалах справи
відсутня заява позивача,  чи його
представника про відмову від частини позовних вимог,  також відсутня ухвала суду про закриття
провадження в цій частині вимог. Крім того,
суд першої інстанції не розглянув та не постановив рішення в частині
позову про стягнення з Фонду соціального страхування компенсації за несвоєчасно
виплачені суми .

Задовольняючи
позов частково,  суд виходив з того,  що при перерахуванні позивачу сум страхових
виплат,  підприємство помилково взяло до
розрахунку коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати,  а не встановлені спільними постановами
дирекції і профспілкового комітету підприємства коефіцієнти. У свою чергу ВВД
ФССНВ також продовжило виплату цих сум у неправильному розмірі.

Однак,  з таким висновком щодо наявності підстав для
перерахунку щомісячних платежів погодитись неможна,  оскільки змінюючи розмір щомісячних виплат,  суд першої інстанції не перевірив,  чи відбулося фактично підвищення заробітної
плати по підприємству,  не витребував
відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією позивача за
оспорюваний період,  тобто на час виплати
відшкодування шкоди підприємством.

За таких обставин колегія
суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до вимог п.5 ч.1  ст.
311 ЦПК України.

Керуючись  ст. ст. 303,
307,  308,  п.5 ч.1
ст.  311,   ст. . ст.
313-315 ЦПК України,  колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і Відділення виконавчої дирекції Фонду соціальної о страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
м.  Кривому Розі дніпропетровської
області задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 квітня 2007 року скасувати. Справу направити на
новий розгляд в той же суд в іншому складі.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею законної сили.