Справа №22-27                                                    Головуючий
в 1 інстанції- Катрушин A.M.
- 19                                                               Доповідач
УХВАЛА

іменем     України

5 липня 2007
року                                        Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Кондратьєвої О.М.

суддів                Шевченко В.Ю.,

Могутової Н.Г.

при
секретарі     Таранець В.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Торезського міського суду Донецької області від 5 липня 2006 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центральної міської клінічної лікарні №
1 м. Донецька, Центральної міської лікарні м. Тереза про захист прав споживачів, стягнення збитків і відшкодування
моральної шкоди,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення
Торезського міського суду Донецької області від 5 липня 2006 року, яким їй було
відмовлено в задоволенні позову до Центральної міської клінічної лікарні № 1 м.
Донецька, Центральної міської лікарні м. Тереза
про захист прав споживачів, стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове,
яким повністю задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач і її представник доводи апеляційної скарги
підтримали і просили скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

Представники відповідачів проти задоволення апеляційної скарги
заперечували, вважають рішення суду законним і обгрунтованим.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 грудня
2003 року при зверненні позивача ОСОБА_1 в стоматологічну поліклініку м. Тореза у останньої було
виявлене стоматологічне захворювання - ретенція, перикоронарит 8 зубу на нижній
щелепі зліва. ОСОБА_1 була обстежена лікарем-стоматологом Давидовим В.Н, який і
встановив вказаний діагноз. З метою підтвердження діагнозу позивачка була
направлена на рентгенологічне обстеження, однак не пройшла його і на прийом до
лікаря більш не з"явилася-. До 18 січня 2004 року ОСОБА_1 у лікувальні
установи з приводу наявного у неї стоматологічного захворювання не зверталася і
не отримувала кваліфікованої медичної допомоги. У неділю 18 січня 2004 року
ОСОБА_1 в зв"язку з погіршенням стану здоров"я внаслідок наявного у
неї стоматологічного захворювання , звернулась за власним бажанням за медичною
допомогою не за місцем проживання в стоматологічну поліклініку м. Тореза, а в Центральну
міську клінічну лікарню № 1 м. Донецька, де її було оглянуто і зроблено
рентгенографія нижньої щелепи, призначене лікування, запропонована
госпіталізація, від якої ОСОБА_1 відмовилася, про що є відомості в спеціальному
журналі, який ведеться в лікарні. 19 січня 2004 року ОСОБА_1 знов звернулася за
медичною допомогою до цієї ж лікарні, де їй був установлений діагноз: ретенція,
перикоронарит 8 зубу на нижній щелепі зліва, гострий серозний лімфаденіт
підщелепного трикутника зліва, та показана операція - видалення 8 зуба на
нижній щелепі зліва,

яка" була виконана хірургом-стоматологом Ткаченко Є.В. Після
проведення операції видалення зуба у лунці була залишена йодоформна турунда і
призначене протизапальне лікування. Після операції ОСОБА_1 на маршрутному таксі
повернулася додому в м. Торез. Після її повернення в м. Торез стан
здоров"я позивачки погіршився і вона вранці 20 січня 2004 року була
госпіталізована в хірургічне відділення ЦМЛ м. Тореза, де їй зробили операцію і
вона тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні. В результаті
проведеної операції на шиї ОСОБА_1. залишилися післяопераційні рубці.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центральної міської клінічної
лікарні № 1 м. Донецька, Центральної міської лікарні м. Тереза про захист прав
споживачів, стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди в зв"язку з
тим, що з вини хірурга-стоматолога Центральної міської клінічної лікарні № 1 м.
Донецька, який провадив їй операцію по видаленню зуба 19 січня 2004 року,
настало погіршення стану здоров"я, зроблено операцію, після якої у
позивачки залишились шрами на шиї.

Рішенням Торезського міського суду Донецької області від 5 липня 2006 року
ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову до Центральної міської клінічної
лікарні № 1 м. Донецька, Центральної міської лікарні м. Тереза про захист прав
споживачів, стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників позивача і
відповідачів, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Центральної міської клінічної лікарні № 1 м. Донецька, Центральної
міської лікарні м. Тереза
про захист прав споживачів, стягнення збитків і відшкодування моральної шкоди,
обгрунтовано виходив з того, що на час проведення ОСОБА_1 операції по видаленню
зуба в Центральній міській клінічній лікарні № 1 м. Донецька, у останньої вже
тривалий час з 17 грудня

2003
року було встановлено наявність стоматологічного
захворювання, але ОСОБА_1 не зверталась за медичною допомогою в лікарняні
заклади. Тільки після загострення захворювання вона з власної ініціативи
звернулась не в стоматологічну поліклініку за місцем проживання в м. Торезі, а
поїхала в м. Донецьк і звернулась до Центральної міської клінічної лікарні № 1
м. Донецька, де в перший день звернення - 18 січня 2004 року відмовилась від
госпіталізації, а на другий день 19 січня 2004 року їй було проведено видалення
хворого зубу і призначено противозапальне лікування. Згідно Наказу № 305 МОЗ
України від 22 листопада 2000 року „Про затвердження критеріїв
медико-економічної оцінки надання стоматологічної допомоги на 1, 11, 111 рівнях
(амбулаторної допомоги)" і Наказу № 566 МОЗ України від 23 листопада 2004
року „Про затвердження протоколів надання стоматологічної допомоги"
тактика лікаря по підготовці до операції, її проведенню і у післяопераційний
період після видалення причинного зубу 19 січня

2004
року відповідала встановленим вимогам, тому судом не було
встановлено допущених порушень тактики лікування ОСОБА_1.

При цьому судом було враховано, що на тіщ захворювання ОСОБА_1 вплинули
багато факторів, а саме - вірулентність інфекції, стан імунітету позивачки,
наявність супутних захворювань, переохолодення, переїзди та відсутність або
неадекватне лікування з часу первісного звернення за медичною допомогою.

По справі було проведено дві комісійні судово-медичні експертизи, з яких у
першій експертизі є висновок про те, що мались порушення з боку лікарів в
тактиці лікування ОСОБА_1 при її зверненні в ЦМКЛ № 1 м. Донецька 19.01.2004 р.
- необхідна була госпіталізація хворої( а.с.250-253). Але згідно висновків
повторної комісійної'судово-медичної експертизи № 800 (а.с.303-307) тактика
лікаря по підготовці до операції, її проведення і в післяопераційний період
після видалення зубу 19.01.2004 р. відповідала вимогам Наказу № 305 МОЗ України
від 22 листопада 2000 року „Про затвердження критеріїв медико-економічної
оцінки надання стоматологічної допомоги на 1, 11, 111 рівнях (амбулаторної
допомоги)" і Наказу № 566 МОЗ України від 23 листопада 2004 року „Про
затвердження протоколів надання стоматологічної допомоги".

В судовому засіданні були допитані начальник Донецького
обласного бюро судово-медичних експертиз і експерти, що робили висновки по обом
експертизам, в наслідок чого суд з"ясував чому виникли такі протилежності
при дачі висновків, а саме при зверненні хворого лікар застосовує
індивідуальний підхід до лікування і тільки лікар приймає остаточне рішення по
тактиці лікування   з урахуванням його
суб"єктивного   сприйняття стану
хворого. Всі допитані

всоби
погодились з висновком експертизи, що 19 січня 2004 року порушень тактики
лікування хворої ОСОБА_1 з боку хірурга-стоматолога, який провадив операцію по
видаленню їй зубу, допущено не було.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано посилався в своєму рішенні на висновки повторної комісійної
судово-медичної експертизи і відмовив позивачу в задоволенні позову.

Висновок суду відповідає обставинам справи, доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, його не спростовують.

За таких обставин висновок суду грунтується на доказах,
які повно, всебічно і об"єктивно перевірені в судовому засіданні і
законні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або
могло призвести до неправильного вирішення спору.

Судом першої інстанції повно та всебічно з"ясовані усі обставини по
справі, зібрані докази, дана належна правова оцінка і суд обґрунтовано відмовив
у задоволенні позову ОСОБА_1

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції
при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або
неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування судового рішення не має.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315 Цивільного
процесуального кодексу України,
апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезського міського суду Донецької області від 5 липня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку до  Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного
суду.