РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 травня 2007 року                                                                        м.
Ужгород.

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області   в складі:

головуючого :
Власова С. О., суддів: Чужа Ю.Г., Куцинн
М.М.,

при секретарі: Шпонтак В.В.,

з участю
апелянта ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 3 квітня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житлового приміщення
,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом в якому просив позбавити відповідача ОСОБА_2 права
на житло в його - позивача
будинку АДРЕСА_1 шляхом
виселення без надання іншого житлового приміщення, та розірвати з ним договір
найму житлового приміщення.

Позов мотивував
тим, що відповідач перебував у шлюбі з його дочкою ОСОБА_3 таза час проживання
в його- позивача будинку систематично порушував правила співжиття, влаштовував
сварки у сім'ї, вчиняв насильство, завдавав побоїв та тілесних ушкоджень як по
відношенню до нього - позивача
та його дружини, так і по відношенню до його дочки - ОСОБА_3

7 грудня 2005 року його дочка
ОСОБА_3 шлюб з ОСОБА_2. розірвала.

ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу залишився проживати в будинку та продовжував вчиняти
насильство в сім'ї і відмовляється добровільно покинути будинок.

Посилаючись на
вказані обставини та на закон, зокрема, ст.ст.168,169 ЖК України ОСОБА_1.
просив задовольнити його позов.

Рішенням   Іршавського районного суду від   3
квітня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився,  про час і місце
розгляду справи належним чином повідомлявся, що не перешкоджає суду апеляційної
інстанції на підставі ч.2 ст. 305
ЦПК України розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши
доповідь судді - доповідача,
пояснення апелянта ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Справа № 22ц-88907                                                                     Номер
рядка статистичного звіту ЗО

Головуючий у
першій інстанції: Маркович
І.І. Доповідач :
Власов СО.

2

Відповідно до правил ст.ст. 116,168, 169 ЖК України та ст 48 Закону України "Про власність"
власник може вимагати усунення будь яких порушень його права, хоч би ці
порушення і не були поєднані із позбавленням володіння, а захист права
власності здійснюється судом.

Згідно
роз'яснень які містяться в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. № 2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" із наступними змінами, при вирішенні справ про виселення на
підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і
роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися
і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних результатів Маються на увазі, зокрема,
заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх
справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського
впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й
іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача
незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення \

Як вбачається з
матеріалів справи, одноособовий власник будинку ОСОБА_1 , надав суду
достатньо доказів того, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правила
співжиття роблячи неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а
застосовані до нього заходи   запобігання
виявились безрезультатними

Дані обставини
стверджуються направленням Іршавського РВВС на судмедосвідчення ОСОБА_1 по
факту його побиття вдома 16.07
2003 р ОСОБА_2. металічним карнізом по ногам, руками по обличчю, внаслідок чого
він отримав згідно з висновком судмедекспертизи легкі тілесні ушкодження без
розладу здоров'я ас 11.

17 грудня 2004
року ОСОБА_1. звертався в порядку ст 27
КПК України до Іршавського районного суду із заявою про порушення відносно
ОСОБА_3 кримінальної справи за ст. 125
КК України, по факту побиття його ОСОБА_2 двічі на подвір'ї будинку
а.с.12-14.

Постановою
Іршавського районного суду від 14
січня 2005 року по
вказаному факту стосовно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за ознаками
злочинів, передбачених ч 1
та ч. 2 ст.125
КК України, та визнаноОСОБА_1 потерпілим по кримінальній справі а.с.15.

Постановою цього
ж суду від 1 лютого 2005 року провадження
в кримінальній справі було закрито по п 2
ст. 7-1 КПК
України, у зв'язку з примиренням підсудного з потерпілим, тобто з не
реабілітуючих мотивів а с
16.

12 травня 2005
року постановою старшого дільничного інспектора Іршавського РВ УМВС
винесено ОСОБА_2офіційне попередження по ст 129 КК України (погроза вбивством) а.с.17.

19 травня 2005
року Іршавським районним судом ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст 173-2
ч 1 КУпАП і
піддано штрафу в розмірі 17
грн. за те, що він 3.05
2005 р , приблизно
о 23 год 00 хв
вчинив насильство в сім'ї а с
19.

З письмового
повідомлення начальника Іршавського РВ УМВС України в Закарпатської області від
23.03.2007 р №1817 вбачається, що
дочка позивача ОСОБА_2. зверталася в міліцію із заявою про порушення відносно
ОСОБА_2 кримінальної справи за ознаками ст. 129 КК України (
погроза вбивством) та ст 296
ч 1 КК
України (хуліганство) і міліцією було відмовлено в порушенні кримінальної
справи по ст 6 п 2 КПК України ( за відсутністю
складу злочину), а громадянину ОСОБА_2винесено офіційне попередження по ст 129 КК України (за
погрозу вбивством ) а с 24\

3

Ст.47 Конституції
України передбачає, що кожен має право на житло і ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Зібрані по
справі докази беззаперечно доводять ті обставини, на які позивач посилався в позовній
заяві, як на підставу виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового
приміщення, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вимога ОСОБА_1 в
частині розірвання з ОСОБА_2. договору найму житлового приміщення не може бути
вирішена в даному апеляційному провадженні, оскільки до участі в справі не було
залучено орган, який відає реєстрацією (пропискою), а у апеляційній скарзі
апелянт не просив скасовувати рішення з процесуальних мотивів і направляти
справу на новий розгляд, що не перешкоджає позивачу в установленому законом
порядку звернутися до суду першої інстанції з окремим позовом, в якому
поставити на вирішення суду питання про розірвання договору найму житлового
приміщення.

Керуючись ст.ст.
301,303,304, п.2
ст.307, пп. З і 4 ст. 309,313,316,317,319 ЦПК
України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від З квітня 2007 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2
із будинку АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Рішення   апеляційного   суду
набирає   законної   сили
з   моменту   його проголошення, однак може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили
до суду касаційної інстанції.