Справа
№22 ц -1323 /2007р.                                          Головуючий
по 1-й інстанції: Мурашко А.О.
Суддя-доповідач: Тимчук Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24
травня 2007 року                                                                                           м.  Полтава

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Тимчук Л.А

Суддів : Антонова В.М. , Мартєва
С.Ю.

При секретарі:
Колодюк О.П.

Представника
відповідача : ОСОБА_1

Представника:
ОСОБА_1

Розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства «Відродження» на рішення Козельщинського
районного суду Полтавської області від 13 квітня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4
до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження» про
стягнення невиплаченої орендної плати за користування земельними частками і
визнання частково недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2006 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,  ОСОБА_4 звернулись до суду з позовами до
Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження» про
стягнення невиплаченої орендної штати за користування земельними частками і
визнання частково недійсним договору оренди,
мотивуючи тим,  що вони є
власниками земельних паїв,  право на які
посвідчене сертифікатами. Також їм на праві власності належать земельні
ділянки,  право власності на які
посвідчене державними актами. І земельні паї і земельні ділянки були здані в
оренду Приватно-орендному сільськогосподарському підприємству «Відродження» про
що 1 червня 2002 року і 1 січня 2002 року були укладені договори оренди. Станом
на 19 жовтня 2006 року виплат по орендній платі за земельні паї та земельні
ділянки від орендаря не надходило.

Просили
стягнути заборгованість з орендної плати,
пеню та визнати недійсними договори оренди від 1 червня 2002 року.

В
уточнених позовних заявах позивачі просили визнати частково недійсними
положення п.3.2.3.; п.3.4.2.; п.5.2. «Договору оренди земель,  зайнятих багаторічними насадженнями» від 1
червня 2002 року.

2

Рішенням
Козелыцинського районного
суду Полтавської області від 13 квітня 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_2 789, 65 грн. орендної плати,  72, 72 грн. пені,  81 грн. судових витрат,  а всього 943, 37 грн.

Стягнуто
з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_3 789, 65 грн. орендної плати,  72, 72 грн. пені,  81 грн. судових витрат,  а всього 943, 37 грн.

Стягнуто
з ПОСП «Відродження» на користь ОСОБА_4 789, 65 грн. орендної плати,  72, 72 грн. пені,  81 грн. судових витрат,  а всього 943, 37 грн.

Визнано
недійсним п.5.2. договорів оренди землі,
зайнятих під багаторічними насадженнями від 1 червня 2002 року укладених
між ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4 і
ПОСП «Відродження» з моменту укладення договорів.

Інші вимоги
позивачів залишено без задоволення.

Судом
постановлена окрема ухвала від 13 квітня 2007 року про прийняття мір реагування
Марківською сільською радою щодо порушення Закону України «Про оренду землі» і
земельного законодавства ПОСП «Відродження». Дана ухвала не оскаржена.

Не
погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПОСП «Відродження» звернулося з
апеляційною скаргою,  в якій просить
рішення суду від 13 квітня 2007 року скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове рішення.

Колегія
судців,  заслухавши
суддю-доповідача,  учасників
процесу,  перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги,  приходить до
висновку,  що остання задоволенню не
підлягає,  за таких обставин.

Відповідно  ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як
вбачається із матеріалів справи,  судом
першої інстанції повно і всебічно досліджені обставини і матеріали справи,  на підставі яких судом постановлено правильне
та справедливе рішення.

При
розгляді справи судом встановлено,  що
між сторонами 1 січня 2002 р. та 1 червня 2002 р. укладено і зареєстровано
договори оренди землі на підставах сертифікату та державного акту на право
приватної власності на землю з виплатою орендної плати. Згідно договорів
орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю щороку орендну плату в розмірі 253
грн. 52 коп. та 178 грн. 71 коп. від вартості земельної частки,  не пізніше 1 квітня наступного року. Таким
чином,  між сім'єю Пальчик та ПОСП
«Відродження» виникли орендні відносини,
що регулюються Земельним законодавством,
законом України «Про оренду землі»,
Цивільним кодексом України.

Відповідно
до Закону України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року оренда землі -
засноване на договорі строкове,  платне
володіння і користування землею.

Судом
встановлено,  що орендар порушив умови
договору,  не сплатив позивачам орендну
плату. Відповідач не спростовував в суді пояснення позивачів і не надавав
доказів належного виконання зобов'язання.

Згідно  ст. 614 ЦПК України,  особа,
яка порушила зобов'язання,  несе
відповідальність за наявності її вини,
якщо інше не встановлено договором або законом.  Особа є невинуватою,  якщо вона доведе,  що вжила всіх заходів,  залежних від неї щодо належного виконання
зобов'язання.

Із
матеріалів справи слідує,  що за
2003,  2004,  2005 роки ПОСП «Відродження» не сплатило
позивачам орендну плату. Тому суд своїм рішенням   вірно
стягнув з ПОСП

3

«Відродження» на
користь позивачів по 789 грн.65 коп. орендної плати та визнав недійсним п. 5.2
договорів оренди земель,  зайнятих під
багаторічними насадженнями від 1 червня 2002 року,  укладених між ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 і ПОСП «Відродження» з моменту укладення договорів

Правомірно
суд визнав недійсним п. 5.2 договорів оренди земель,  зайнятих під багаторічними насадженнями від 1
червня 2002 року,  оскільки вказаний
пункт протирічить  ст.  ст. 256, 259 ЦК України,  тому доводи апелянта в цій частині
безпідставні.

Також
вірно суд прийшов до висновку і відмовив у задоволенні позовних вимог,  враховуючи вимоги  ст..256 ЦПК України,  в частині пунктів 3.23 і 3.42 договорів
оренди земель,  зайнятих під
багаторічними насадженнями від 1 червня 2002 року.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,  а тому судова колегія вважає,  що рішення суду першої інстанції відповідає
вимогам закону і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись  ст. ст. 303,
ч.1 п.1 307,  308,  314,
317,  319 ЦПК України колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Відродження»
відхилити.

Рішення
Козельщинського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців в касаційному
порядку з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.