АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1770/2007                                             Головуючий у 1 інстанції:
Судця-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року                                                                                                     м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Бондара В.О.

Суддів:                                    Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.
При секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.  Запоріжжя від 15 березня 2007року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Запоріжтрансформатор",  третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,  -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006 року
ОСОБА_1.3вернувся до суду з позовом до ВАТ

"Запоріжтрансформатор",
третя особа ОСОБА_3 про
поновлення на роботі та

стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.                   .,

В позові
зазначав,  що з 11.09.1962 року по 25.09.2006 року працював
інженером-технологом на Запорізькому трансформаторному заводі (яке
реорганізовано у ВАТ "Запоріжтрансформатор"). До 03.07.2006 року він
працював на підприємстві на посаді провідного інженера - технолога,  а з 03.07.2006
року його було переведено на посаду інженера-технолога II
категорії. 25.07.2006
року позивач був ознайомлений з наказом по підприємству № 985 від 20.07.2006 року,  згідно якого скорочується посада
інженера-технолога II категорії. Згідно наказу №98 від 25.09.2006
року його звільнено з роботи на підставі п. 1  ст.  40
КЗпП України (скорочення штату працівників).

Своє
звільнення вважає незаконним,  оскільки
воно суперечить вимогам  ст.  42
КЗпП України,  оскільки при
звільненні з роботи на підставі п. 1
ст.
40 КЗпП
України переважне право залишення на роботі надається працівникам з більш
високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Керівництвом підприємства не
проводьсь перед скороченням посад робота по виявленню осіб кваліфікація і
продуктивність праці яких вище.

Посилаючись
на вищенаведене,  просив суд поновити
його на посаді інженера-технолога II категорії
відділу головного зварника ВАТ "Запоріжтрансформатор". Стягнути з

ВАТ  "Запоріжтрансформатор"  на
користь  ОСОБА_1.   середній
заробіток  за  час вимушеного прогулу.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 15 березня 2007 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. в особі представника ОСОБА_2.,  посилаючись на неправильне застосування судом
норм матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
та ухвалите нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
п.3 ч.1  ст. 309 ЦПК України,  підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1.3находився в трудових відносинах з ВАТ „Запоріжтрансформатор" та
займав посаду інженера-технолога другої категорії. Наказом № 98 від 25.09.2006
року був звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України
(а.с.  4).   ..

Відмовляючи
ОСОБА_2. у задоволенні позовних вимог,
суд виходив з того,  що позивач
обґрунтовано звільнений з роботи за п.1
ст. 40 КЗпП України та що підставою його звільнення послужила найменша
продуктивність праці у відділі головного зварювальника.

З таким
висновком суду погодитися не можна,  оскільки
він не відповідає обставинам справи,  у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.3 ч.1  ст.  309 ЦПК
України,  рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове із наступних підстав.

Відповідно
п.1  ст.
40 КЗпП
України трудовий договір,  укладений на
невизначений термін може бути розірваний власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації виробництва та праці,  в тому числі ліквідації,  реорганізації,  банкрутства або перепрофілювання
підприємства,  установи,  організації,
скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно  ст.  42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам
з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

З
матеріалів справи вбачається,  що
ОСОБА_1. працював у відділі головного зварювальника на інженерно-технічних
посадах з 11.09.1962 року,  останній час провідним інженером
-технологом.  03 липня 2006 року з його
згоди був переведений інженером-технологом другої категорії,  а вже 25 липня 2006 року повідомлений
адміністрацією підприємства про майбутнє скорочення та звільнення на підставі
наказу № 985 від 20.07.2006 року (а.с.
5-8).

Таким
чином,  на дату видання вказаного наказу
позивач працював на посаді інженера-технолога другої категорії лише 16 днів що
унеможливлювало надання об'єктивної і неупередженої оцінки його продуктивності
праці на цій посаді.

При
розгляді справи судом першої інстанції не врахував,  що до 03 липня 2006 року позивач працював на
посаді,  що передбачає більш високу
кваліфікацію і справлявся з цією роботою,
мав винаходи та раціоналізаторські пропозиції,  тимчасово виконував обов'язки більш
кваліфікованих працівників,  має досвід
роботи інженера-технолога понад 40 років,
та заохочення. Відповідачем не надано жодного свідчення щодо його
низької продуктивності праці на посаді провідного інженера-технолога.

Крім
того,  оскільки у відділі головного
зварника відсутні посадові інструкції,
за цих підстав,    вимоги,    на
які    посилається   відповідач,    як
на   обгрунтування   найменшої

продуктивності
праці позивача - недостатнє
володіння комп'ютерною технікою та сучасними програмами безпідставні,  оскільки не мають на підприємстві
законодавчого врегулювання,  а отже є
неспроможними.

Всі
наведені обставини справи в їх сукупності судова колегія оцінює згідно
вимог  ст.  10, 60, 212 ЦПК України і приходить до
висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1
знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи,  доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими,  тому рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення про задоволення
позовних вимог та поновлення на роботі ОСОБА_1.

Відповідно
ч.2  ст.
235 КЗпП
України,  при постановленні рішення про
поновлення на роботі,  підлягає стягненню
середньомісячний заробіток за час вимушено прогулу.

Відповідно
довідки ВАТ „Запоріжтрансформатор" середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
становить 54.953 гривень,  а оскільки з дня звільнення до дня поновлення
на роботі пройшло 159 днів,  стягненню підлягає 8737.53 гривень:

Відповідно  ст.  88 ЦПК
України,  судові витрати суд покладає на
позивача.

Керуючись  ст.
ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 15 березня 2007 року по цій
справі скасувати та постановити нове.

Позов ОСОБА_1 до
ВАТ „Запоріжтрансформатор",  третя
особа ОСОБА_3 про
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу задовольнити.

Поновити
ОСОБА_1 на посаді інженера-технолога другої категорії відділу головного
зварника ВАТ „Запоріжтрансформатор" з 21 травня 2007
року.

Стягнути
з ВАТ „Запоріжтрансформатор" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу з 26
вересня 2006 року по 21 травня 2007 року у сумі 8737.53 (вісім тисяч
сімсот тридцять сім) гривен.

Стягнути
з ВАТ „Запоріжтрансформатор" судовий збір у сумі 87.37 гривень та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 7.50 гривень.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох
місяців.