Справа № 22ц-1719
інстанції: Афанасьев
Доповідач: Коротенко Є.В.
УХВАЛА

іменем України

12 травня 2007
року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого -
судді Коротенка Є.В.

суддів- Карайван Т.Д.,
Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі - Кагадій І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в мЛуганську цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного підприємства „Антрацит" на рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Антрацит"
про стягнення побутового вугілля в натурі,

встановила:

Позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства
"Антрацит" на його користь побутового вугілля в натурі у кількості 20650 кг. В обґрунтування
своїх вимог позивач посилається на те, що він тривалий час працював у вугільний
промисловості у відокремленому підрозділі шахта „Комсомольська" Державного
підприємства "Антрацит", звідки звільнився у зв'язку з переходом на
пенсію. Як працівник вугільного підприємства, він користувався правом на
отримання безкоштовного вугілля на побутові потреби. Згідно взятих на себе
зобов'язань відповідач виписував йому (позивачу) талони на отримання побутового
вугілля, та на протязі останніх років завозив йому вугілля на побутові потреби,
але він не знав достовірно за які саме періоди йому завезено вугілля. У лютому 2007 року він
звернувся до відповідача та дізнався, що йому не завезено вугілля на побутові
потреби за II півріччя 1998
року, за І півріччя 1999
року, за II півріччя 2000
року, за І та II півріччя 2001
року і за І та II півріччя 2002
року у загальній кількості 20650
кг. Але при цьому відповідач відмовився добровільно-завезти вугілля
позивачу за вказаний період. Тому позивач змушений був звернутися до суду із
цим позовом. Позивач вважає причину пропуску строку позовної давності поважною,
оскільки підприємство відповідача на протязі 1998-2006 років, хоча не регулярно, та завозило йому вугілля і йому
фактично стало відомо, що підприємство має перед ним заборгованість лише у
лютому 2007 року, у
зв'язку з чим просив поновити пропущений строк позовної давності звернення до
суду.

Рішенням
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 березня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства „Антрацит" про стягнення
побутового вугілля в натурі були повністю задоволені, з ДП „Антрацит" на
користь позивача було стягнуто побутового вугілля: за II півріччя
1998 року - 2950 кг, за І
півріччя 1999 року - 2950 кг, за II
півріччя 2000 року - 2950 кг, за І та П
півріччя 2001 року - 5900 кг , за І та II
півріччя 2002 року -5900 кг, а всього - 20650 кг.

Не погодившись з
вказаним судовим рішенням, ДП „Антрацит" звернулось з апеляційною скаргою
на нього, вважає його незаконним та необгрунтованим у зв'язку з неправильним
застосуванням норм процесуального права в частині того, що позивач не пропустив
строк позовної давності для звернення в суд з цим позовом. Тому апелянт просить
рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 березня 2007 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта доводи та
вимоги апеляційної скарги підтримав.  ,

2

В судовому засіданні
позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечували,
вважають рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно із ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства „Антрацит" про стягнення
побутового вугілля в натурі, суд першої інстанції правильно виходив із того,
що, згідно довідки підприємства від 14.02.2007
року за № 3-8/162, відповідач
заборгував позивачу побутове вугілля: за II півріччя
1998 року - 2950 кг, за І
півріччя 1999 року - 2950 кг, за II
півріччя 2000 року - 2950 кг, за І та II
півріччя 2001 року - 5900 кг , за І та II
півріччя 2002 року -5900 кг, а всього - 20650 кг (а.с.13).
Факт наявності цього боргу відповідачем не заперечувався.

Також суд першої
інстанції зробив правильний висновок про те, що позивач з поважної причини
пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого
порушеного права, оскільки на протязі 1998-2006
років відповідач завозив позивачу, який є особою похилого віку, побутове
вугілля, але при
цьому не уточнював за який саме період видається це вугілля. Тільки у лютому 2007 року позивачу
стало достовірно відомо про наявність вказаної заборгованості відповідача перед
ним. Будь-яких доказів (розписок, відомостей, журналів обліку, заяв, листів та
інш.), які б підтверджували поінформованість ОСОБА_1 про наявність вказаної
заборгованості за конкретні періоди суду відповідачем надано не було.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи. Судом першої інстанції постановлене правильне по суті і
справедливе рішення.

Приймаючи до
уваги викладене, керуючись ст.ст.304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Антрацит"
на рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Антрацит"
про стягнення побутового вугілля в натурі відхилити.

Рішення
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 02 березня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства „Антрацит"
про стягнення побутового вугілля в натурі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді