Справа №
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

7 травня 2007 р.

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого -
судді Алфьорової Т.М. при секретарі -
Савченко В.Ю за участю адвоката -
ОСОБА_7 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 ,третя особа 12-а державна нотаріальна
контора м. Харкова про визнання заповіту частково недійсним та визнання права
власності на обов'язкову частину у спадщині та по зустрічному позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про зменшення обов'язкової частки у спадщині.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою про визнання заповіту частково недійсним та визнання
права власності, вказує
на те, що 02.05.2004 року
помер її чоловік ОСОБА_4Після його смерті залишилося спадкоємне майно, а саме:
АДРЕСА_1, яка належала йому на праві
власності згідно свідоцтва про право на житло.

Вони зі спадкоємцем були в
зареєстрованому шлюбі з 15
листопаду 1996 року , а проживали
разом з 1995 року і
до дня його смерті. Чоловік у 2001
року  склав заповіт на ім'я доньки її
дочки ОСОБА_3, яка проживає разом з батьком ОСОБА_2 На момент смерті спадкоємця
вона була непрацездатною і тому мала право на обов'язкову частину у спадщині
відповідно до ст. 1241 ЦК
України, яка складається із 1/2 частини квартири.

Відповідач ОСОБА_2, який є
представником неповнолітньої ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав і дав
пояснення ,що дійсно позивачка проживала разом з ОСОБА_4на момент його смерті і
вони були в зареєстрованому шлюбу.
Спадкоємець помер у 2004 році, але відповідачка своє право не
оформила і на свою частину у спадщині свідоцтво не
отримала. Крім цього, її чоловік, якщо б бажав залишити їй спадщину, він би це зробив.
Оформлення спадкоємних прав на ім'я
позивачки буде не на її користь, так як у неї є родичі, які зловживають
спиртними напоями і можуть претендувати на це майно.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні   позов   визнала частково і надала зустрічний позов
про зменшення обов'язкової частини у спадщині, вказує на те, що бабуся знала
про заповіт і сама хотіла, щоб квартиру її чоловік залишив не їй. Крім цього у
позивачки з її чоловіком були складні відносини. Вважає, що її право будуть
порушені при визнанні за позивачкою 1/2 частини квартири.

Представник третьої особи -
12-ої нотаріальної контори в судове   засідання не з'явився , про день і час
слухання справи сповіщений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши
матеріали справи, вважає позовні вимоги по
первісному позову такими, що підлягають задоволенню, а в задоволені зустрічного
позову треба відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини. Спірна АДРЕСА_1 і складається із двох суміжних кімнат,
житлової площі   47,0 кв. м . Ця квартира
належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1993 року , виданому
Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до
ст.123
5 ЦК України - заповідач має право призначити
своїми спадкоємцями одну або кілько фізичних осіб, незалежно від наявності у
нього з цими особами сімейних чи родинних відносин.

ОСОБА_4  19.10 2001 році склав
заповіт, зареєстрований у 12-ій нотаріальній конторі м. Харкова і розпорядився
на випадок своєї смерті, заповів належану йому АДРЕСА_1 ОСОБА_3, яка була
онукою його дружини.

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4
були в зареєстрованому шлюбі з 15.11.1996 року ,що
підтверджується свідоцтвом про одруження.

Згідно зі ст. 1241
ЦК України - малолітні,
неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти
спадкоємця, непрацездатна вдова та непрацездатні батьки спадкують, незалежно
від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному із них у
разі спадкування за законом.(обов'язкова
частка.)

Позивачка ОСОБА_1 на момент смерті
спадкоємця була пенсіонеркою, крім цього
вона є інвалідом 2 групи, тому згідно зі ст. 1241 ЦК України має право на
обов'язкову частину у спадщині, яка складає 1/2 частину спірнії
квартири. Так як спадкоємцем першої черги за законом
у порядку ст. 1281 ЦК України є тільки вона, інших спадкоємців
немає.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у
шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.З ст. 1268 ЦК України - спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
вважається таким , що
прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу,
він не заявив про відмову від неї.

Позивачка на час відкриття спадщини проживала разом зі
спадкодавцем, про те свідчить надана довідка з місця проживання і цей факт не
оскаржує відповідач та підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5  .Позивачка до нотаріальної контори з заявою
про відмову протягом шести місяців не зверталася. За таких обставин, суд вважає
за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Відмовляє в задоволенні   зустрічного позову, суд виходить із
наступного.

Відповідно до
п.З ст. 1241 ЦК України - розмір обов'язкової частки у спадщині може бути
зменшений судом з урахуванням відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, а
також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі
ст.60 ЦК України -кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачка не обґрунтувала свої
вимоги, чому вона вважає, що обов'язкову частину у спадщині треба зменшити. Той
факт, що сама позивачка  бажала залишення
заповіту на відповідачку, це не є підстава для зменшення частини у спадщини,
так як і доводи про те, що відношення між
бабусею та спадкодавцем були складні, тому що вони не доведені відповідачкою.

Як пояснила в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 спадкоємець був складною людиною, міг влаштовувати сварки, а
також він був хворою людиною і за ним був

потрібний догляд, який здійснювала його дружина до самої
смерті. Проти цього факту

відповідачі не заперечували.

За таких обставин ,
суд не знаходить підстав для зменшення обов'язкової частини у

спадщині.

У зв'язку з тим, що позивачка є інвалідом 2 групи, вона за законом звільнена від сплати держмито, так як і неповнолітня, тому суд вважає необхідним розходи по
судовому збору віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.
1241,1270 ,1268    ЦК України ст. ст. 10, 11, 60,209, 212-214, 215,218   ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа 12-а державна
нотаріальна контора м. Харкова про визнання заповіту частково недійсним та
визнання права власності на обов'язкову частину у спадщіні задовольнити.

Визнати частково недійсним заповіт,
який складений Дванадцятою державною нотаріальною конторою м. Харкова від 19.10. 2001 року від імені
ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
АДРЕСА_1, як на обов'язкову частину у спадщині.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
зменшення обов'язкової частини у спадщині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до апеляційного суду харківської області через суд першої інстанції, який
ухвалив судове рішення, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або протягом десяти днів з
дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви
про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення
строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.