РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року квітня
місяця 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді
Яковенко Л.Г.

суддів:
Синельщікової О.В. Куриленка
О.С.

при секретарі
Урденко Г.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті витрат на утримання будинку
та прилеглої території, вартості спожитих комунальних послуг та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до Міського виробничого управління житлово-комунального
господарства м. Армянська про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою
Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська
на рішення Армянського міського суду Автономної Республіки Крим від 17 січня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним
рішенням Армянського міського суду від 17 січня 2007 року позовні вимоги Міського
виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська
задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь Міського виробничого управління
житлово-комунального господарства м. Армянська стягнено заборгованість за
спожиті комунальні послуги в сумі 253,15 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а всього
283,15 грн. З ОСОБА_1 на користь держави стягнено судовий збір в розмірі 51
грн. В іншій частині позовних вимог МВУ ЖКГ м. Армянська до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті витрат на утримання будинку та прилеглої території,
вартості спожитих комунальних послуг відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення моральної шкоди задоволено. З Міського виробничого управління
житлово-комунального господарства м. Армянська на користь ОСОБА_1 стягнено
моральну шкоду в сумі 657,31 грн. З МВУ ЖКГ м. Армянська на користь держави
стягнено судовий збір в розмірі 8,50 грн., а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7,50 грн. Допущено
взаємне зарахування задоволених судовим рішенням вимог.

В апеляційній
скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і просить ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги

Справа № 22-ц-2402/2007 р.                            Головуючий

в
першій інстанції Шестаковська Л.П.

Доповідач    Синельщікова
О.В.

у повному обсязі і відмовити у задоволенні зустрічного
позову, посилаючись на те, що рішення суду незаконне і необгрунтоване, ухвалено
з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що судом
неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, і висновки суду не
відповідають обставинам справи. Судом не враховано, що відповідачка частково
визнала позовні вимоги на суму 353,69 грн., тому визнана заборгованість підлягала
стягненню судом. Застосувавши позовну давність, суд першої інстанції порушив
вимоги статті 264 Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, позивач
вказує, що підстав для задоволення зустрічного позову немає, у зв'язку з
відсутністю його вини, оскільки неправомірних дій або бездіяльності з його боку
не встановлено.

В запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін, посилаючись на те, що рішення законне і обгрунтоване,
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для
його скасування не має.

Заслухавши
суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При розгляді
справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1. 15
січня 2002 року між ОСОБА_1 і Міським виробничим управлінням
житлово-комунального господарства м. Армянська укладено договір про участь у
витратах по утриманню будинку та прилеглої території.

ОСОБА_1 не
проводила повністю оплату згідно з договором та за комунальні послуги, в
результаті чого виникла заборгованість, яка на 01 липня 2006 року складала
657,31 грн.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Міського виробничого
управління житлово-комунального господарства м. Армянська підлягають частковому
задоволенню у межах строку позовної давності, оскільки позивач не просив
поновити строк позовної давності, не вказав на поважні причини пропуску
встановленого законом строку звернення до суду за захистом порушеного права і
не надав доказів, які б свідчили про переривання перебігу строку позовної
давності.

Колегія суддів
не може погодитися з таким висновком, тому що він не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

Згідно зі
статтею 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час,
що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Позивачем
доведено наявність у відповідачки заборгованості на 01 липня 2006 року у сумі
657,31 грн., суду надані рахунки по місяцям за спірний період з зазначенням
нарахованої суми і отриманої плати (а.с.7-10). Як вбачається з наданих рахунків
ОСОБА_1частково сплачувала заборгованість перед МВУ ЖКГ м. Армянська, а саме у
липні 2003 року, у січні і березні 2004 року, у 2005 році.

Маючи
заборгованість по витратам на утримання будинку і комунальних послуг,
відповідачка періодично частково погашала заборгованість, а нараховану суму
заборгованості, правильність її нарахування, повноту і якість наданих послуг до
2006 року до суду не оспорювала.

За таких обставин, оскільки відповідачка вчинила дії, які свідчать
про визнання нею боргу, перебіг строку позовної давності переривається, отже у
суду не було достатніх підстав для застосування до спірних правовідносин
позовної давності.

Враховуючи вище
наведене, позовні вимоги Міського виробничого управління житлово-комунального
господарства м. Армянська підлягають задоволенню в повному обсязі, з ОСОБА_1 на
користь позивача слід стягнути 657,31 грн. заборгованості по сплаті витрат на
утримання будинку та прибудинкової території, вартості спожитих комунальних
послуг.

Заперечуючи
проти позову і пред'явивши зустрічні вимоги про стягнення моральної шкоди у
розмірі, який дорівнює сумі заборгованості, ОСОБА_1посилалася на те, що у
період з лютого 2003 року по лютий 2005 року, відповідач не надавав їй послуг з
централізованого опалення всупереч вимогам п.1 частини 1 статті 15 Закону «Про
житлово-комунальні послуги» та п. 3.3.3 Договору.

Вирішуючи
зутрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення у відшкодування моральної шкоди 657,31
грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по зустрічному позову
тривало та суттєво порушував права споживача комунальних послуг, оскільки з
його вини ОСОБА_1протягом чотирьох років була позбавлена опалення.

З такими
висновками суду не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, оскільки
вони не відповідають обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального
закону.

Із матеріалів
справи вбачається, що плата за опалення нарахована ОСОБА_1 в 2003 році лише за
липень - жовтень місяці в сумі 17,33 грн. (а.с.10), в подальшому оплата за
опалення проводиться безпосередньо теплопостачальній організації ДП «Газ-Тепло», у 2002-2004 p.p. проведено 100%
зняття плати за опалення (а.с.29, 30).

Таким чином, до
ОСОБА_1 не заявлено вимог про стягнення заборгованості за ненадані послуги.

Крім того,
встановлено, що причиною відсутності опалення в квартирі позивачки став вихід з
ладу стояків центрального опалення, в січні 2005 року ОСОБА_1відмовилася від
проведення заміни стояків.

Враховуючи, що
відповідачка не виконувала повною мірою свої зобов'язання з участі у витратах
по утриманню будинку, позивач по справі -МВУ ЖКГ не повинен самостійно
відповідати за ненадані послуги з причини виходу з ладу технічного обладнання
будинку.

У зв'язку з
викладеним позивач по справі МВУ ЖКГ не відповідає за завдану відповідачці по
справі моральну шкоду за підставами статті 22 Закону України „Про захист прав
споживачів".

Таким чином,
доводи позивачки по зустрічному позову про ніякісне надання послуг не
підтвержені належними доказами, законі підстави для відшкодування моральної
шкоди відсутні.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшовши помилкових
висновків, ухвалив рішення без додержанням норм матеріального права, яке
підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення відповідно до вимог
статті 309 Цивільного процесуального кодексу України.

Виходячи з
наведеного та керуючись статтями 303, 307, 309, 316 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м.
Армянська задовольнити.

Рішення
Армянського міського суду Автономної Республіки Крим від 17 січня 2007 року
скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги
Міського виробничого управління житлово-комунального господарства м. Армянська
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського виробничого управління
житлово-комунального господарства м. Армянська заборгованість по сплаті витрат
на утримання будинку та прибудинкової території та вартості спожитих
комунальних послуг у сумі 657 гривень 31 коп.

У задововоленні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Міського виробничого управління
житлово-комунального господарства м. Армянська про стягнення моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Міського виробничого управління житлово-комунального
господарства м. Армянська у відшкодування витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи 30 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 51 грн.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може
бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної інстанції.