Справа
№22-ц-1228 2007 р.
Суддя - доповідач Хвостик
УХВАЛА

іменем України

18
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Сумської  області в складі:

головуючого
-   Рибалки В.Г.

суддів -   Хвостика С.Г., Гагіна М.В.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб,
які беруть участь у справі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 6
серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та вселення,

встановила :

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 6 серпня 2007 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод в користуванні
АДРЕСА_1ОСОБА_2 надавши останній дублікати ключів від вхідних дверей в тамбур
та зазначену квартиру. Вселено ОСОБА_2 у вказану квартиру, а саме: в житлові
кімнати №3 площею 17,3 кв.м та №4 площею 8,1 кв.м, балкон №1 площею 2,4 кв.м.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 грн. 50 коп. повернення судового збору,
7 грн. 50 коп. повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, 176 грн. витрат на правову допомогу.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить це рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

При
цьому посилається на порушення норм матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд дійшов
неправильного висновку про те, що вона порушувала права позивачки, зокрема, що
нею були змінені вхідні двері до квартири, а стосовно її заперечень, то суд
безпідставно відмовив у допиті заявлених нею свідків.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 про задоволення
апеляційної скарги та ОСОБА_2 і її представника про залишення рішення суду, як
законного і обґрунтованого , без зміни, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як
встановлено судом першої інстанції, чотирикімнатна АДРЕСА_1належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині кожній.

Порядок
користування зазначеною квартирою визначено мировою угодою, затвердженою
ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2004 року, між ОСОБА_1
та ОСОБА_3(а.с.75). Останній згідно з договором від 12 січня 2006 року та
внесеними до нього змінами, зазначеними у договорі від 24 січня 2006 року,

2

подарував
ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину квартири з правом користування кімнатами №3
площею 17,3 кв.м та №4 площею 8,1 кв.м, балконом №1 площею 2,4 кв.м (а.с.76,
77).

20
квітня 2006 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_4. договір купівлі-продажу 1/2 частини
АДРЕСА_1з правом користування кімнатами №3 площею 17,3 кв.м та №4 площею 8,1
кв.м, балконом №1 площею 2,4 кв.м, а також користування кухнею, коморою,
коридором, туалетом та ванною кімнатою, які залишаються у загальному
користуванні (а.с.5).

З 11
квітня 2004 року ОСОБА_2 зареєстрована у зазначеній квартирі, 27 квітня 2006
року з нею укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та при
будинкової території і відкрито окремий особовий рахунок для оплати
житлово-комунальних послуг (а.с. 10, 78,159).

ОСОБА_1.
також зареєстрована у спірній квартирі, де і проживає (а.с. 12).

Після
укладення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири
ОСОБА_1. чинить їй перешкоди у вселенні та користуванні квартирою. Зокрема,
відповідачка встановила двері на вході в тамбур, але ключів від них та від
вхідних дверей у квартиру позивачці не дає, вчиняє сварки при її спробах
вселитись у квартиру.

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність
вселення позивачки у спірну квартиру та зобов'язання відповідачки не чинити
перешкод в користуванні зазначеною квартирою і видати позивачці дублікати
ключів від вхідних дверей в тамбур та в саму квартиру.

Доводи
апелянта про те, що вона не чинила перешкод позивачці у вселенні та
користуванні спірною квартирою, були предметом судового розгляду і обґрунтовано
спростовані судом першої інстанції.

Як
вбачається з матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи,
досліджених у судовому засіданні, позивачка неодноразово зверталась з
відповідними заявами до Зарічного РВ СМВ, з приводу чого проводились перевірки
і були встановлені факти недобросусідських відносин між сторонами.

Та
обставина, що відповідачка чинить перешкоди позивачці з приводу її вселення і
користування частиною квартири, підтверджується також актом від 4 жовтня 2006
року (а.с.84), складеним працівниками міліції та представниками обслуговуючої
організації, а також поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших. Зазначеним
доказам суд дав належну оцінку.

Що
стосується доводів апелянта щодо порушення судом норм процесуального права,
зокрема - неприйняття її зустрічного позову, то вони також є безпідставними, оскільки
відповідно до ч.1 ст.123 ЦПК України зустрічний позов може бути поданий до або
під час попереднього судового засідання.

Попереднє
засідання по справі було проведено 6 червня 2006 року, а ОСОБА_1. подала
зустрічний позов 25 червня 2007 року.

Також під
час проведення попереднього судового засідання представник відповідачки не
заявляла клопотання про виклик свідків з її сторони або про витребування інших
доказів для підтвердження заперечень щодо вимог позову.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять
посилань на такі порушення законодавства, що б могло бути підставою для зміни
чи скасування рішення.

Рішення
суду відповідає вимогам ст.391 ЦК
України.

Отже, як
законне і обґрунтоване рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну
скаргу - відхилити.

3

Керуючись
ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м. Суми   від 6
серпня 2007 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.