УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
березня 2007 року                                                                                    м.
Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:       головуючого - судді -        Харчука В.М.

суддів -                                               Карпусь
С.А. та Заїки В.М.

при
секретарі -                                   Степчук
І.В.

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-450 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 21 грудня 2006 року
за скаргою ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби у Старокостянтинівському
районі, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до
суду із скаргою на постанову державної виконавчої служби у
Старокостянтиінвському районі про повернення виконавчого листа, посилаючись на
те, що 24 липня 2006 року Старокостянтишвським районним судом видано виконавчий
лист про стягнення із в/ч
А2502 на його користь 6793, 28 гривень грошової компенсації за невидане речове
майно. Цей виконавчий лист перебував на виконання у виконавчій службі
Старокостянтинівського району. Однак постановою виконавця від 26 жовтня 2006
року виконавчий лист повернуто без виконання через відсутність коштів на
рахунку військової частини на ці виплати.

Вважає
постанову незаконною так як на рахунках військової частини є інші кошти, на які
може бути звернуто стягнення.

Просив визнати
постанову незаконною, скасувати її.

Представник
відповідача вимог ОСОБА_1 не визнав з тих підстав, що коштів на рахунку
військової частини для виплати компенсації за речове майно немає, з інших
рахунків кошти зняти неможливо, так як військова частина - це не господарюючий
суб'єкт, а режимний об'єкт державної власності, де кошти перераховуються з
Державного бюджету України через Міністерство оборони України і ці кошти
використовуються чітко за цільовим призначенням на забезпечення обороноздатності
держави. Змінити цільове призначення коштів виконавча служба не вправі.

Ухвалою
Старокостянтинівського районного суду від 21 грудня 2006 року у задоволенні
скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі на ухвалу ОСОБА_1
посилається на її незаконність, невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Зокрема,
судом не враховано, що кошти у військової частини є на інших рахунках. Тому
просить ухвалу скасувати, скасувати постанову виконавчої служби і виконавчий
лист повернути для виконання у виконавчу службу.

Судова
колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не
підлягає.

Головуючий
у 1-й інстанції - Блонський В.К.                               Справа
№22ц-450

Доповідач
- Харчук В.М.                                                                 Категорія
№ 67

Відповідно
до ст. 312 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає ухвалу
без змін, якщо судом першої інстанції ухвалу постановлено з додержанням вимог
Закону.

Судом
встановлено, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 червня
2006 року стягнуто з військової частини А-2502 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за невидане речове майно в сумі 6793, 28 гривень.

Постановою
державного виконавця державної виконавчої служби у Старокостянтинівському
районі відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

На
виконання рішення державним виконавцем накладено арешт на кошти військової
частини на ці потреби, однак таких коштів на зазначеному виконавцем рахунку не
виявилось.

Тому,
постановою від 26 жовтня 2006 року виконавчий лист повернуто стягувану без виконання
і роз'яснено його право пред'являти виконавчий лист до виконання повторно.

Наведені
обставини повністю підтверджуються дослідженими доказами: копією постанови
(а.с. 2), (а.с. 9), (а.с. 10), перепискою державного
виконавця з управлінням державного казначейства України у
Старокостянтинівському районі (а.с. 11-12), копією виконавчого листа (а.с. 18).

Відповідно
до ст.ст. 1 та 3 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних силах
України» від 21.09.1999 року №1075-14 військове майно належить державі України,
а не конкретній військовій частині. Це майно лише закріплене за військовою
частиною.

Відповідно
до п.3.6 Порядку примусового списання (стягнення) коштів з рахунків установ і
організацій, відкритих в органах Державного казначейства, затвердженого наказом
Держказначейства України 05.10.2001 року за №175 примусове стягнення (списання)
коштів загального фонду Державного бюджету проводиться органами
Держказначейства в межах асигнувань з бюджету на поточний рік, передбачених у
затвердженому кошторисі доходів і видатків, планів використання бюджетних
коштів одержувачів, та при наявності на відповідних реєстраційних спеціальних
рахунках коштів за відповідними кодами бюджетної класифікації. Примусове
стягнення проводиться за тим же кодом економічної класифікації видатків
бюджету, за яким би здійснювався платіж, якщо б оплата була проведена не
примусово.

Відповідно
до роз'яснень, затверджених наказом Держказначейства України №194 від
04.11.2004 року речове майно військовослужбовців фінансується за класифікацією
КЕКС 1134. на рахунках боржника за цією класифікацією кошти відсутні.

Стягнення
коштів на ці витрати за іншою класифікацією (грошове утримання
військовослужбовців, та інше) чинним законодавством не дозволяється.

Відповідно
до ст. 40 ч. 1 п.2 Закону України «Про виконавче проводження» виконавчий лист
підлягає поверненню стягувачу у випадку відсутності у боржника майна, на яке
можне було б звернути стягнення, і здійснені виконавцем відповідно до Закону
заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно
до ст. 85 цього ж Закону, ст.ст. 383, 387 ЦПК України стягувач у виконавчому
провадженні вправі оскаржити дії чи бездіяльність державного виконавця під час
примусового виконання рішення суду, в тому числі і в судовому порядку.

Якщо
оскаржувані дії чи бездіяльність виконавця були вчинені відповідно до закону, в
межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника такими діями
чи бездіяльністю не порушені, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні
скарги.

Судом
правильно встановлено, що державний виконавець виконавчої служби у
Старокостянтинівському районі діяв в межах своїх повноважень та з дотриманням
положень Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач
ОСОБА_1 не
позбавлений права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання, відсутня
вина виконавця та військової частини у невиконанні рішення суду. Кошти на
зазначені потреби повинні передбачатись у Державному бюджеті України на

конкретний рік і
відповідно до розпису бюджету повинні направлятись до військових частин
для виконання рішень судів.

Підстави
до задоволення апеляційної скарги апелянта в межах її доводів, до скасування
ухвали Старокостянитінвського районного суду від 21 грудня 2006 року та
скасування постанови державного виконавця від 26 жовтня 2006 року відсутні.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 312-314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 21
грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.