Справа № 22-3069/2007р.                                                 Головуючий
у 1 інстанції Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                                                                  м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:     БондараВ.О.

Суддів:                   Прокопенка О.Л..

Маловічко
С.В. При секретарі:    БабенкоТ.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
майна -сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на ½  частину та витребування виділеного майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про

витребування майна з чужого незаконного володіння.

В позові просив витребувати у відповідача належний йому
металевий ларьок розміром 9м х Зм та пристрій металевий розміром 1,1x4,5 м, які
розміщенні на земельній ділянці № 233 в СОТ
"Південний" Луначарської сільської ради.

ОСОБА_1 вказував, що на підставі договорів
купівлі-продажу від 25.01.2002 року та від 20.07.2004 року він придбав у
власність металевий ларьок розміром Зм хЗм та пристрій металевий 1,1 м х 4,5 м
за 2000 грн., а також .металевий ларьок розміром 6м х Зм за 4000 грн. Зазначені
ларьки він розмістив на земельній ділянці № 233, яка знаходиться на території
Луначарської сільської ради в СОТ "Південний", яка перебуває в
користуванні ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі від 09.12.2004 року.
Відповідачка по справі здійснювала торгівлю з його ларьків, а він виконував
ремонт цього майна. В період сумісної діяльності він з'єднав в одне ціле
металеві ларьки з пристроєм і на сьогодні його майно складається з цілого
ларька розміром 9 м х Зм та пристрою 1,1м х 4,5м.

У вересні 2006 року спільна діяльність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була
припинена, а на його вимоги повернути належне майно відповідачка відповіла
відмовою.

У зв'язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд витребувати
своє майно від відповідача, яка без відповідної підстави заволоділа ним.

У березні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою
до ОСОБА_1 про визнання
майна сумісною власністю, поділ майна, визнання права власності на Уг частину
та витребування виділеного майна.

В позові зазначала, що спільної діяльності з ОСОБА_1 вона не мала. З 2001
року по вересень 2006 року вони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка,
знаходились у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час
сумісного проживання вони з ОСОБА_1 придбали за спільні кошти наступне майно:
спірні металеві ларьки та прихожу СБ-5 вартістю 905 грн., спальний гарнітур
вартістю 2250 грн., стіл для учня вартістю 490 грн., дитяче ліжко вартістю 920
грн., телевізор "Соні-29" вартістю 3000 грн., тумбочку під телевізор
вартістю 500 грн., музичний центр "Соні" вартістю 2000 грн., всього
на суму 15065 грн. Доказами про придбання переліченого майна є копії чеків.

ОСОБА_2 просила суд визнати придбане майно спільним
сумісним майном чоловіка та жінки, які не перебували зареєстрованому шлюбі,
поділити майно в рівних частках та передати їй у власність металевий ларьок
розміром Зм х Зм вартістю 1000 грн., металевий ларьок розміром 6м х Зм вартістю
4000 грн. та спальню вартістю 2250 грн., а всього на суму 7250 грн.,
відповідачу залишити інше майно, зобов'язати його сплатити компенсацію в
розмірі 282 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня
2007 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1, посилаючись
на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального
права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове
рішення яким задовольнити його позовні вимоги, в задоволені зустрічного позову
відмовити.

У своїх запереченнях на скаргу ОСОБА_2 її доводи не визнала, вказавши на
безпідставність і на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 і відмовляючи ;в
первинному позові ОСОБА_1 міськрайонний суд виходив з того, що сторони по
справі в період з 2001 року по вересень 2006 року проживали однією сім'єю в
незареєстрованому шлюбі.

За цей період вони начебто придбали металеві ларьки, один
меншого розміру за 1000 грн., та більшого розміру за 4000 грн., прихожу
вартістю 905 грн., спальний гарнітур вартістю 2250 грн., дитяче ліжко вартістю
920 грн., стіл для учня вартістю 490 грн., телевізор „Соні" вартістю 3000
грн., тумбочку під телевізор вартістю. 500 грн. та музичний центр „Соні"
вартістю 2000 грн.

Суд першої інстанції визнав вказане майно спільним
сумісним майном як чоловіка та жінки, які не перебувають у зареєстрованому
шлюбі і поділив це майно між сторонами по справі.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна,
оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не правильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп.3 і 4 ст. 309
ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із
наступних підстав.

Судом апеляційної
інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з березня 2001 року по грудень 2003
року проходив службу старшим прапорщиком у військовій частині розташованій у м.
Бердянську Запорізької області. Його зарплатня з березня 2001 року по квітень
2003 року складала 685 грн. 32 коп., а з квітня 2003 року по грудень 2003 року
складала 843 грн. за місяць.

В грудні 2003 року ОСОБА_1 вийшов на пенсію та йому була виплачена вихідна
допомога у розмірі 12800 грн.

Ще 25 січня 2002 року ОСОБА_1 відповідно договору купівлі - продажу придбав
у ОСОБА_3 металевий ларьок розміром 3 м. х 3 м. та металевий пристрій розміром
1,1 м. х 4,5 м. за 2000 грн. (а.с.5).

20 липня 2004 року ОСОБА_1 відповідно договору купівлі -
продажу придбав у ОСОБА_4 металевий ларьок розміром 6 м. х 3 м. за 4000 грн.
(а.с. 7).

Вказані договори недійсними невизнані. Колегія суддів вважає, що вказані
договори не були прийняті судом першої інстанції до уваги безпідставно.

09.12.2004 року ОСОБА_2 уклала з Бердянською районною державною
адміністрацією договір оренди землі площею 0,0028 га яка знаходиться на
території Луначарської сільської ради, СОТ
„Південний".

З усної домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці
були встановлені кіоски які були придбані ОСОБА_1 25.01.2002 року та 20.07.2004
року. В березні та квітні 2005 року вказані кіоски були перебудовані за кошти
ОСОБА_1 під приміщення магазину про що свідчать розписки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
отримання ними грошей за здійснену роботу від позивача (а.с. 14,15).

ОСОБА_2 з усної домовленості з ОСОБА_1 використовувала вказане приміщення
для здійсненйя своєї підприємницької діяльності.

В зустрічному позові ОСОБА_2 вказала, що вона з 2001 року й до вересня 2006
року проживала з ОСОБА_1 однією сім'єю, як чоловік та жінка, що не перебувають
у зареєстрованому шлюбі, але знаходились у сімейних відносинах і під час
сумісного проживання вони придбали за сумісні кошти (в основному за її, бо він
отримував тільки пенсію у розмірі 300 грн. на місяць, а вона займалася
підприємницькою діяльністю) майно (а.с. 26).

Вказане нротерічить матеріалам справи. Як свідчать
документі ОСОБА_1 до грудня 2003 року проходив службу старшим прапорщиком в
військовій частині і мав стабільну зарплатню, а при звільнені на пенсію він
отримав матеріальну допомогу в розмірі 12800 грн. Позивач надав суду про це
довідки.

ОСОБА_2 навпаки
не надала суду жодного доказу про свої доходи.

Квитанції які ОСОБА_2 надала суду про начеб то придбані
меблі разом з ОСОБА_1

О.С. колегія суддів до уваги не приймає з тих підстав, що
на одній з квитанцій (а.с. 57)

приватним підприємцем ОСОБА_7 зроблений припис про те, що
ця квитанція

фальсифікована по просьбі ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не надала суду доказів
того, що вона та ОСОБА_1 проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між
собою, та за час спільного проживання набули майно на яке вона претендує.

Колегія суддів доходить до висновків про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно
не проживали, не були пов'язані спільним побутом, не мали взаємних прав та
обов'язків.

Враховуючи вказане, керуючись ст.ст.
301,303.304,307,309,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня
2007 року по цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 належні йому
металевий ларьок розміром 9м х Зм та пристрій металевий розміром 1,1м х 4,5 м
розміщенні на земельній ділянці №233, яка знаходиться на території Луначарської
сільської ради в COT „Південний".

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною
власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою та про поділ цього майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 грн. по сплаті держмита та ЗО гри.
по сплаті ІТЗ.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.