Справа № 22-ц-1986 / 2007 року                                              Головуючий 1 інстанції - Сугачова О.О.
Категорія - про спадщину                                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року.                                                            Колегія
суддів судової палати у

цивільних
справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого-судді Кіся
П.В., суддів - Кругової С.С. і Пилипчук Н.П., при секретарі - Соколовій А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засідання в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 року по  цивільній
справі  за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадщину в порядку спадкування за законом та усунення особи від права на
спадщину, -

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким повністю
задовольнити її позов.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 р. позов задоволено частково. Суд визнав за ОСОБА_1 право власності
на 1А частину квартири АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1
посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на
неправильне застосування норми матеріального права.

Вказує, що суд залишив без уваги той факт, що вона
знаходилась у молодому віці, юридично не обізнана і тому не зверталась з заявою
до нотаріальної контори після смерті діда ОСОБА_4, але фактично прийняла
спадщину, взявши частину його речей.

Також
посилається на те, що відповідач є аморальною особою, страждає алкоголізмом,
своєю поведінкою сприяв смерті спадкодавців.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, вважає, що скарга задоволенню
не підлягає.

Перевіряючи
доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо
надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості,
сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на
засадах змагальності та у відповідності з нормами процесуального і
матеріального закону.

Судом
встановлено, а сторони не заперечують тих фактів, що відповідач ОСОБА_2,
інвалід 2 групи,
проживав в одній квартирі АДРЕСА_1 разом з
батьком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і
матір'ю ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана
квартира зареєстрована за ним і його батьками на праві спільної сумісної
власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, видане ОП ВАТ
«Турбоатом» 11.06.2001р.

На день
смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_3. позивач проживала окремо від них у своїй квартирі. її
мати - ОСОБА_5,
яка є дочкою спадкодавців ОСОБА_4 і ОСОБА_3. - померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

2

Після
смерті діда - ОСОБА_4
позивач з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.
На той час їй виповнилось повних ІНФОРМАЦІЯ_4. Після
смерті ОСОБА_3. позивач звернулась 15.07.2005
р. до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи
справу, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про право ОСОБА_1 на 1/4 частину
квартириАДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі
ОСОБА_3., так як вона, згідно з вимогами ст.ст.1261 і 1266 ЦК України є
спадкоємцем за законом половини того майна, яке належало на день смерті
ОСОБА_3.

Оскільки
з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори
ніхто не звертався, то відкриту після його смерті 1/3 частину квартири
успадкували дружина померлого -
ОСОБА_3. і його син -
ОСОБА_2, які проживали разом з ним в цій квартири, відповідно до п.2
частини 1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв
на той час.

Так як
ОСОБА_4 заповіту не залишив, то належна йому частка, згідно ст.554 ЦК УРСР в рівних
частках перейшла до дружини і сина -
співвласників квартири -
які проживали разом з ним і яким фактично стало належати по 1/2 частині
квартири.

Після
смерті ОСОБА_3. спадкоємцями належної їй 12 частини квартириАДРЕСА_1 в рівних
частках є позивач ОСОБА_1, яка звернулась в передбачений ст.1270 ЦК України
строк до нотаріальної контори, і відповідач ОСОБА_2, який є співвласником
квартири і проживає в ній.

Позивачем
не доведено, що вона фактично прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_4 та що
відповідач ОСОБА_2 вчиняв дії, з якими законом передбачено усунення від права
на спадкування.

Так,
ОСОБА_2 дійсно був засуджений 17.4.1998
р. по ст.95 КК України за скоєне ним ІНФОРМАЦІЯ_3
вбивство своєї сестри ОСОБА_5(матері позивача), знаходячись у стані сильного
душевного хвилювання, яке раптово виникло у нього внаслідок протизаконного
насильства чи тяжкої образи з боку потерпілої (а.с.34-35).   Проте негативні наслідки цього злочину у
вигляді усунення від спадщини до нього застосовуватись не можна, оскільки
станом на ІНФОРМАЦІЯ_3ОСОБА_5не
була ні спадкодавцем ні спадкоємцем.

Цим та іншим
доводам позивача, показам свідків, суд дав належну оцінку.

Згідно з
ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст.303, 304, п.1 ч.1
ст.307, ст.308, 313-315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.