Справа № 22ц-1371/2007 р.
інстанції - Киреєв О.В.
Категорія - цивільна
Доповідач - Боброва I.О.
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
вересня 2007 р.                      Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого
- судді:     Литвиненко І.В.

суддів:                             Бобрової
І.О.,  Смаглюк Р.І.,

при
секретарі:                 Рачової І.І.,

за
участю:                        Позивача,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 11 липня
2007 р. у справі
за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В червні
2007 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з позовною заявою в якій просив стягнути
з відповідача 4 250 грн. на погашення суми боргу та 1 700 грн. моральної шкоди.

В
обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,
що він спільно з відповідачем в березні 2001 року придбали трактор
Т-150К №НОМЕР_1. В квітні 2004 року відповідач без його згоди продала трактор.
На вимогу позивача повернути йому половину вартості трактора,  відповідач пояснила,  що гроші вона вже потратила,  проте зобов'язалася повернути йому 4 250 грн.
до 25.12.2004 р.,  про що написала розписку. Оскільки
гроші йому до цього часу не повернуті,
просив стягнути суму боргу та відшкодувати йому моральну шкоду,  оскільки він мав надію вирішити свої
фінансові питання,  однак через брехню
відповідача,  яка визвала в нього
відчуття образи та приниження,  він не
зміг цього зробити.

Рішенням
Носівського районного суду Чернігівської області від 1 І липня 2007 р. позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволенні частково. На користь позивача з відповідача стягнуто
4 250 грн,  та судові витрати. В
задоволенні іншої частини позову відмовлено.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати у повному обсязі рішення від
11.07.2007 р. і постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт
наголошував на тому,  що рішення винесено
з порушенням норм матеріального і процесуального права,  воно є незаконним,  в зв'язку з неповнотою встановлення
обставин,  які мають значення для справи,  а саме трактор був придбаний відповідачем
самостійно за власні кошти і зареєстрований на її ім'я. Вона була одноосібним
власником цього транспортного засобу. Після продажу трактору,  в липні 2004 р. позивач зухвало почав
самостійно та через посередників вимагати в неї половину вартості трактору.
29.07.2004 p.,  скориставшись її тяжким душевним станом,  що викликаний смертю сина,  отримав розписку із зобов'язанням віддати
половину грошей за проданий трактор,
проте ця розписка не відповідає її волевиявленню. В момент написання
розписки вона перебувала у пригнічену стані,
збайдужіла до оточуючого її матеріального світу і не усвідомлювала
наслідків вчинюваної нею дій. Тому,
відповідно до  ст. 215 ЦК України,  цей правочин є недійсним в силу частин 1-3, 5
та 6  ст.203 ЦК України.

Заслухавши
суддю - доповідача,  пояснення
позивача,  дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  а рішення суду -
залишенню без змін виходячи з наступного:

Суд
першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами документи,  перевірив доводи сторін,  правильно встановив обставини справи і
висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та законі.

Суд
правильно встановив,  що 29.07.2004 року
відповідачем ОСОБА_1 в приміщенні сільгоспуправління,  в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. - була дана розписка позивачеві ОСОБА_2 про взяття на себе
зобов'язання про повернення до 25 грудня 2004 року 4 250 грн.,  як виплату належної йому частини за трактор Т
150 К №НОМЕР_1,  1988 року випуску (а.с.
5).

Договір позики
відповідачем у встановленому порядку не оспорений.

Допитані
в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили факт
добровільного написання відповідачем цієї розписки,  що спростовує доводи апелянта щодо наявного
тиску на неї з боку позивача при написанні цієї розписки.

Підтвердженням
відсутності тиску на відповідача з боку позивача чи третіх осіб є і той
факт,  що відповідач не зверталася з
відповідною заявою до правоохоронних органів з приводу протиправних дій цих
осіб.

Відповідно
до  ст. 1053 ЦК України,  за домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути
замінений позиковим зобов'язанням.
Заміна    боргу    позиковим

3

зобов'язанням
провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі,  встановленій для договор}' позики (стаття
1047 ЦК України).

Згідно з
статтею 1047 ЦК України,  договір позики укладається у письмовій
формі,  якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян,  а у випадках,  коли позикодавцем є юридична особа,  - незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ,  який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної
кількості речей.

Відповідно
до частини 1 статті 1049 ЦК
України,  позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,  визначені родовими ознаками,  у такій самій кількості,  такого самого роду та такої самої якості,  що були передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку,  що встановлені договором.

Аналізуючи
вищенаведені норми матеріального Закону,
апеляційний суд вважає,  що суд
дійшов вірного висновку щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення
суми боргу.

Вірним є
і висновок суду щодо відмови позивачеві у відшкодуванні моральної шкоди.

Розглядаючи
справу відповідно до ч.1  ст.303 ЦПК
України,  тобто в межах доводів
апеляційної скарги,  апеляційний суд
вважає,  що доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують,  тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове
рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для його скасування відсутні.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  ст.
307,  308,  313,
315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Носівського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2007 р.   - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але вона може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.