АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД Вінницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого:
Камзалова В.В.

Суддів:
Колодійчука В.М. ,  Іванюка М. В.,  Матківської М. І.,  Чуприни В.О.

розглянувши
в судовому засіданні в м.  Вінниці справу
за позовом ЗAT «Українська каолінова компанія» до ОСОБА_1,  Бердичівської райдержадміністрації,  виконкому Садківської сільської ради
Бердичівського району,  третя особа :
відділ земельних ресурсів Бердичівського району про визнання нбедійсним
Державного акту про право власності на землю,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного
суду від 24 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області
від 1 листопада 2006 року,  та від 29
листопада 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2005 року ЗАТ «Українська каолінова компанія» звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_1,  Бердичівської
райдержадміністрації,  виконкому
Садківської сільської ради Бердичівського району,  третьої особи : відділу земельних ресурсів
Бердичівського району про визнання недійсним Державного акту на право власності
на землю серії ЖТ № 135909 від 4 червня 2003 року.

Зобов'язати
Бердичівську райдержадміністрацію,
виконком Садківської сільської ради,
Бердичівського району,  відділ
земельних ресурсів Бердичівського району розробити нову проектно-технічну
документацію по організації території земельних часток (паїв) та виготовленню
державних актів на право приватної власності на землю (земельні паї)
реформованого КСП «Великогадомецьке»,
згідно якої виключити із земель,
що підлягають розпаюванню,
земельну ділянку розміром 150, 2 га,
що була надана в користування ЗАТ «Українська каолінова компанія».

Позивач
в жовтні 2005 року подав уточнюючу позовну заяву,  в якій просив зобов'язати Садківську сільську
раду розробити,  відділ земельних
ресурсів погодити,  а Бердичівську
райдержадміністрацію погодити,  а
Бердичівську райдержадміністрацію затвердити проектно-технічну документацію по
організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП
«Великогадомецьке»,  виключивши земельну
ділянку,  що належить ОСОБА_1.,  з земель,
які підлягають розпаюванню.

Позивач
зазначав,  що 17.10.1997 року він отримав
ліцензію на користування надрами № 1104 для розробки Великогадомецького
родовища каолінів строком на 20 років.

Справа №
33 ц - 116 кс / 07     Категорія 33     Головуюча у суді першої інстанції Потапова Т.М. .

Доповідач:
Камзалов В.В.

Згідно
Постанови Верховної Ради України № 517- XIY від
18.03.1999 року було вилучено та надано в постійне користування позивачу землі
КСП «Хлібороб» - 14, 7 га під будівництво виробничої бази,  а в тимчасове користування строком на ЗО
років - 135, 3 га земель цього ж господарства,
а також 0, 2 га землі Бердичівського управління магістральних
газопроводів під кар'єр видобування каолінів.

Однак,  всупереч Постанові Верховної Ради від
18.03.1999 року - Садківська сільська Рада,
Бердичівська райдержадміністрація та відділ земельних ресурсів
Бердичівського району розпаювали землі,
надані «Українській каоліновій компанії»,  а також надали частку цієї землі ОСОБА_1. у
приватну власність.

Ці дії
зазначених осіб перешкоджають позивачу користуватись виділеною земельною
ділянкою.

Рішенням
Бердичівського міськрайонного суду від 24 липня 2006 року залишеним без змін
ухвалою Житомирського апеляційного суду від 1 листопада 2006 року,  позов задоволено частково. Визнано недійсним
Державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ № 135909 від
4.06.2003 року,  виданий на ім'я ОСОБА_1
на підставі розпорядження голови Бердичівської районної державної
адміністрації,  Житомирської області № 8
від 17.01.2003 року на земельну ділянку,
площею - 0, 5900 га,  кадастровий
номер - : 08 : 000 : 0011.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Житомирської області від 29 листопада 2006 року ОСОБА_1.
відмовлено в роз'яснені ухвали цього ж суду від 1 листопада 2006 року.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд.

Колегія
суддів вважає,  що касаційна скарга
підлягає до задоволення з таких підстав.

При вирішенні
справи суди виходили з наступних обставин.

Згідно
Постанови Верховної Ради України № 517 - XIY від
18.03.1999 року вилучено та надано в постійне користування землі (14, 7 га
ріллі) сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» Бердичівського району
Житомирської області під будівництво виробничої бази акціонерному товариству
«Українська каолінова компанія»,  крім
того в тимчасове користування землі того ж підприємства - 135 га,  в тому числі - 129, 4 га ріллі та
Бердичівського управління магістральних газопроводів - 0, 2 га - під кар'єр по
видобутку каолінів строком на ЗО років (а. с.
9-12).

Відповідно
до акту від 10.06.1999 року надані позивачу землі були відведені в натурі і
встановлені їх границі (а. с.  7)

На
підставі розпорядження Бердичівської райдержадміністрації від 17.01.2003 року №
8 ОСОБА_1. виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії
ЖТ № 135909,  площею ), 59 га на
території Садківської сільської ради (а. с.
6).

Згідно
розпорядження голови Бердичівської райдержадміністрації* № 325 від 22.07.2005
року частково втратило чинність вищезазначене розпорядження
райдержадміністрації «Про затвердження проектно-технічної документації по
організації території земельних часток (паїв),
виготовлення державних актів на право власності на землю в частині щодо
ділянок,  розташованих на території
Садківської сільської ради,  які були
вилучені відповідно до Постанови Верховної Ради України (а. с.  39).

Згідно
положень  ст.  4 Кодексу України «Про надра» та п.1 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам»
паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя,    які
передані   у   колективну
власність   колективним   сільськогосподарським

Справа №
33 ц - 116 кс / 07     Категорія 33     Головуюча у суді першої інстанції Потапова Т.М. .

Доповідач :
Камзалов В.В.

підприємствам,  а надра,
користувачем яких є позивач,  є
виключною власністю народу України і надаються тільки у користування.

Враховуючи
вищенаведене суди зазначили,  що
Державний акт на право власності на земельну ділянку площею - 0, 5900 га,  виданий ОСОБА_1. з порушенням чинного
законодавства і суперечить Постанові Верховної Ради України № 517.

Суди
прийшли до висновку,  що у відповідачів
не було законних підстав проводити розпаювання вказаної земельної ділянки та
видавати 4.06.2003 року щодо неї Державний акт про право власності на землю
ОСОБА_1.

За цих
підстав Державний акт про право власності на землю № 135909 від 4.06.2003 року
визнається недійсним.

Проте з
таким висновками судів погодитись не можна,
оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Поза
увагою судів залишились ті обставини,  що
згідно п.3 Постанови Верховної Ради № 517 від 18.03.1999 року,  доручено відповідним районним,  міським радам видати державні акти на право
постійного користування землею та укладати договори на право тимчасового
користування землею з вищезазначеними підприємствами,  установами та організаціями (а.с. 32).

Згідно
акта про встановлення в натурі границь земель,
наданих в користування закритому акціонерному товариству «Українська
каолінова компанія» від 10.06.1999 року - до користування земельними ділянками
ЗАТ «Українська каолінова компанія» приступити після отримання та реєстрації
державного акта на право постійного користування землею та договору на право
тимчасового користування землею (а. с.
7).

Однак,  до цього часу ЗАТ «Українська каолінова
компанія» не отримала і не зареєструвала державний акт на право постійного
користування землею і не уклала договору на право тимчасового користування
землею.

В
ч.1  ст. 125 Земельного Кодексу України
зазначено,  що право постійного
користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем
документа,  що посвідчує право постійного
користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

В ч.3
цієї ж статті вказано,  що приступати до
використання земельної ділянки до одержання документа,  що посвідчує право на неї та державної
реєстрації - забороняється.

Судами,  при розгляді даної справи не встановлено
правове становище позивача,  чи є він
землекористувачем земельної ділянки,
площею - 150 га з урахуванням вимог
ст.  125 ЗК України.

Крім
того,  постановою апеляційного суду
Житомирської області від 12 лютого 2007 року визнано розпорядження голови
Бердичівської районної державної адміністрації за № 325 від 22.07.2005 року -
незаконним.

Таким
чином,  суди першої та апеляційної
інстанції,  розглядаючи справу,  допустили порушення норм матеріального і
процесуального права,  що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких
обставин та з урахуванням того,  що суд
касаційної інстанції згідно  ст. 335 ЦПК
України не може встановлювати обставини,
що не були встановлені судами чи відкинуті ними,  оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  336,  338 ЦПК України,  Законом України «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ,  колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

Справа № 33 ц -
116 кс / 07     Категорія 33

Головуюча у суді
першої інстанції Потапова
Т.М. . Доповідач: Камзалов В.В.

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення
Бердичівського міськрайонного суду від 24 липня 2006 року,  ухвали апеляційного суду Житомирської області
від 1 листопада 2006 року та від 29 листопада 2006 року скасувати,  а справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Справа №
33 ц - 116 кс / 07     Категорія 33     Головуюча у суді першої інстанції Потапова Т.М. .

Доповідач:
Камзалов В.В.