Справа № 22- 2327 /
2007 р.                              Головуючий
у 1 інстанції :Дзярук М.П.
Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                          м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:
Пільщик Л.В.

Суддів:             Краснокутської О.М.

Сапун
О.А. При секретарі: Петровій О.Б.

розглянула у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від «15» травня 2007 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та
виселення

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про
усунення перешкод в користуванні власністю та виселення.

У позовній заяві зазначала, що вона є власником 1/5 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом . В
спірному будинку залишилася проживати ОСОБА_2. і відмовляється звільнити
будинок, чим чинить їй перешкоди у продажі будинку, як власник вона не може
розпорядитися своєю власністю.

На підставі ст. 48 Закону України „Про власність" та
ст. 391 ЦК України
просила суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в здійснені права
власності та виселити її з будинку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2007 року
в позові ОСОБА_1. відмовлено.

Апеляційне
провадження порушено за скаргою ОСОБА_1.

У скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення з підстав
недодержання судом норм матеріального прав та постановити  нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення
учасників продесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 пред'явила позов з підстав ,передбачених ст.48
Закону України „Про власність" і ст.391 ЦК України , посилаючись на те, що ОСОБА_2. перешкоджає у
здійсненні її права власності, проживаючи в будинку без законних підстав.

Постановляючи рішення про відмову у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що в разі переходу права власності на жилий будинок
до іншої особи члени сім'ї, які проживають у будинку не позбавляються права на
користування цією жилою площею. В правове обґрунтування суд послався на п.4
ст.156 ЖК України , яка передбачає , що в разі припинення сімейних відносин з
власником будинку колишні члени його сім'ї не втрачають права користування
жилим приміщенням.

Проте суд помилково застосував ст.156 ЖК України, яка не регулює
правовідносини сторін, внаслідок чого прийшов до неправильних висновків про їх
права та обов'язки.

Із матеріалів справи та встановлених обставин вбачається , що ОСОБА_2.
перебувала у шлюбі з ОСОБА_3. і вони проживали у 15 частині спірного будинку,
яка належала матері ОСОБА_3. - ОСОБА_4. . Після смерті ОСОБА_4. право власності
на 15 частину спірного будинку перейшло до позивачки у порядку спадкування за
заповітом. ОСОБА_2. зверталася до суду з позовом про оспорення права власності
ОСОБА_1. та про визнання за нею права власності на спірний будинок , проте
рішенням Комунарського районного суду М.Запоріжжя від 2 жовтня 2006 p., залишеним без
змін при перегляді в апеляційному і касаційному порядку, в позові відмовлено.

Таким чином , право ОСОБА_2. на проживання у будинку було похідним від
права власності ОСОБА_4 . і припинення права власності припиняє житлові
правовідносини . ОСОБА_2. не була і не є членом сім'ї нового власника , тому їх
правовідносини не регулюються ст.156 ЖК України. ОСОБА_2 з новим власником не
вирішувала питання про користування жилою площею , а відтак між ними не виникли
житлові правовідносини.

Відповідно до ст.49 Закону України „Про власність " право власності це
врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і
розпорядження майном. Кожен громадянин в Україні має право володіти, користуватися
і розпоряджуватися майном особисто або спільно з іншими. Згідно зі ст.48 Закону
України „Про власність" та ст.391 ЦК
України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження своїм майном. Право особи мирно володіти
своїм майном та право на повагу до їх майна гарантуються і статтею 1 Протоколу
№1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Посилання в запереченнях на апеляційну скаргу на
ст..ст.402,403 ЦК України
безпідставні, сервітут не був встановлений.

Враховуючи , що судом першої інстанції обставини справи встановлені повно і
правильно , але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права,
рішення підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення про задоволення позову про виселення.

На підставі ст..48 Закону України „ Про власність", ст.. 391 ЦК України,
керуючись ст.ст. 307,309, 313,314,316,317 ЦПК України , колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольни.

Рішення
Комунарського районного суду    м. Запоріжжя
від «15» травня 2007 р. скасувати.

Постановити нове
рішення.

Позов
ОСОБА_1 доОСОБА_2   про усунення перешкод
в користуванні власністю та виселення задовольнити.

Виселити
ОСОБА_2 із 15 жилого будинку по вул.Калініна /Радгоспна 129/6 „б" у м.
Запоріжжя, яка належить Зінов'євій Галині Григорівни.

Стягнути
зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 8 грн.50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,
проте може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців.