У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Григор'євої Л.І.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                                 Гуменюка В.І.,

Барсукової В.М.,
Данчука В.Г., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до управління охорони здоров'я України Госпрозрахункова стоматологічна
поліклініка № 1 м. Києва про поновлення на роботі, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного прогулу, скасування наказу, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на
рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до управління охорони здоров'я України
Госпрозрахункова стоматологічна поліклініка № 1                   м. Києва про поновлення на
роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
скасування наказу, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказ головного лікаря ортопедичного відділення
Госпрозрахункової стоматологічної поліклініки № 1 м. Києві від 27 квітня                2006 року № 44 про його звільнення
на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України є незаконним, оскільки на час звільнення
відповідач не мав висновку медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) про
невідповідність його займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи. Крім того, він вимушено
перебував у відпустці                   з
27 лютого 2006 року до 15 квітня 2006 року в незручний для нього час поза
графіком, без його згоди, що є, на думку позивача, порушенням його права.
Просив скасувати наказ від 10 лютого 2006 року № 27 про відпустку та вважати
цей наказ періодом вимушеного прогулу, а також стягнути на його користь
моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2006 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2007 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 - подала до Верховного Суду України
касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким
позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з
наявністю в позивача захворювання та, відповідно до висновку МСЕК від                           10 червня 1993 року
ОСОБА_1 встановлено 80 % втрати професійної працездатності, адміністрація
правомірно звільнила його з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України з дотриманням
усіх вимог щодо процедури звільнення (а.с. 40-41).  Крім того, ОСОБА_1 було пропущено строк
звернення до суду із заявою про скасування наказу про відпустки, а підстави для
поновлення цього строку відсутні.

З огляду на викладене
апеляційний суд обґрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції та
залишив його без змін.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм
матеріального або процесуального права, а отже, відсутні підстави для
скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук