Справа №22-ц-1192-Ф/07      Головуючий суду першої інстанції                        Белоусов Е.Ф.
Суддя-доповідач
суду апеляційної
інстанції        Соболюк М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29   серпня
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних   справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у місті Феодосії в складі:

головуючого-судді  Ломанової Л.О.

суддів                         СоболюкаМ.М.

Полянської В. О.

при
секретарі             Петриченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу
за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, страхового

акціонерного товариства «ОСТРА» про стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

заподіяної
у результаті дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Керченського міського суду АР Крим від 8 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому
2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,

страхового
акціонерного товариства «ОСТРА» про стягнення матеріальної та моральної

шкоди,
заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої
вимоги мотивував тим, що  15 березня 2006
року у результаті ДТП, яке

відбулося на
вул. Ген. Петрова у м. Керчі, був пошкоджений його автомобіль ВАЗ - 21099

державний
НОМЕР_1. Оскільки винна особа не була встановлена, тому вважає, що

шкоду повинен
сплачувати власник транспортного засобу - ОСОБА_1 Крім матеріальної

шкоди, позивачу
була заподіяна також і моральна шкода, яка.полягає у порушенні його

звичайного
життєвого укладу.

Рішенням Керченського міського суду АР Крим від 8 травня 2007 року позов

ОСОБА_2 задоволений: стягнено з ОСОБА_1 4515, 00 грн. у відшкодування

матеріальної
шкоди, 4000, 00 грн. - моральної шкоди, та судові витрати у сумі 123,65 грн.

В решті позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з
рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій,

посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить

скасувати
рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_2 у
повному обсязі.

Апелянт
вважає, що оскільки вона не визнана винною в ДТП суд безпідставно

стягнув з неї матеріальну
та моральну шкоду.

29
серпня 2007 року у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 подала

заяву про
відмову від апеляційної скарги в частині стягнення матеріальної шкоди та

закриття
провадження у справі в цій частині у зв'язку з добровільним та повним
відшкодуванням матеріальної шкоди позивачу. Ухвалою суду -29 серпня 2007 р.
провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_1
в цієї частині було закрито. Апеляційна скарга в частині оскарження рішення
про стягнення моральної шкоди підтримана апелянтом.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що 15 березня
2006 року водій ОСОБА_3 якій
перебуває в трудових відносинах з відповідачкою, керуючи належним їй на праві
власності автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем, що стояв у краю дороги
та належить позивачу, чим заподіяв пошкодження автомашини. Розмір моральної
шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням його майна, визначений судом в 4000
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК
України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня
1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання
трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник
перебуває в трудових відносинах.

Як правильно встановив суд першої інстанції і це випливає з матеріалів
справи, водій ОСОБА_3 перебуває
у трудових відносинах з відповідачкою, тому відшкодування моральної шкоди
покладається на ОСОБА_1, як роботодавця та власника джерела підвищеної
небезпеки.

Разом з тим колегії суддів вважає, що суд першої інстанції визнаная розмір
грошового відшкодування моральної шкоди, недостатньо врахував обставини, які
мають істотне значення, зокрема - характер правопорушення, глибину фізичних та
душевних страждань позивача, матеріальне становище відповідачки.

Враховуючи наведені обставини, які, мають істотне значення, вимоги
розумності і справедливості, колегія суддів вважає доцільним на підставі ст.
309 ЦПК України змінити рішення суду та зменшити розмір грошового відшкодування
моральної шкоди позивачу до 1500 грн.

На підставі наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Керченського
міського суду АР Крим від 08 травня 2007 року, задовольнити частково.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 08 травня 2007 року змінити: зменшити
компенсацію моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2, до 1500 (одна тисяча п'ятисот) гривень.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги
протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.