Справа №22-3033/07                                              Головуючий
у 1 інстанції Троценко Т.А.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22
" серпня    2007 року                                                                              м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого    Бондара В. О.

Суддів             Кримської
О.М.

Маловічко С. В.
При секретарі   Белименко С. В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від «21»
червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна
подружжя,  за зустрічним позовом
ОСОБА_2до ОСОБА_1про поділ майна,  яке є
об'єктом спільного сумісного майна подружжя,
визнання недійсною угоди про поділ майна,  -

ВСТАНОВИЛА   :

06
листопада 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про поділ
майна подружжя.

В
позовній заяві зазначав,  що з 1987 року
по жовтень 2005 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому
шлюбі,  від якого мають дочку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження. В лютому 2006
року вони з відповідачкою домовилися стосовно добровільного поділу спільно
придбаного майна подружжя,  з приводу
чого відповідачкою в присутності свідків була складена розписка,  згідно якої йому залишається дачний будинок
на земельній ділянці № 61 в СОТ „Азовець" вартістю 17500 грн.,  кольоровий телевізор „Шарп" вартістю
1000 грн.,  пральна машинка „Ауріка"
500 грн.,  автомобіль ВАЗ 2107 вартістю
7500 грн.,  все інше майно залишилось
колишній дружині. Однак,  не дивлячись на
сумісну угоду,  відповідачка у червні
2006 року продала дачну ділянку з житловим будинком за 17500 грн.,  гроші витратила на свої потреби. З цих
підстав просив здійснити поділ спільного майна,
виділивши йому в користування дачну ділянку № 61 в СОТ ..Азовець" з
житловим будинком вартістю 17500 грн.,
автомобіль ВАЗ 2107 вартістю 7500 грн.,
кольоровий телевізор „Шарп" вартістю 1000 грн.,  пральну машинку „Ауріка" вартістю 500
грн.,  всього на суму 26500 грн.
Відповідачці залишити набір меблів вартістю 1000 грн.,  шафу вартістю 200 грн.,  м'які меблі вартістю 2500 грн.,  тумбу для білизни 200 грн.,  ковдру настінну 1, 5x2

м вартістю 300 грн.,
стіл розкладний 300 грн.,
DVD програвач „LD" 1200 грн.,  стерео магнітолу „Панасонік" 600
грн.,  радіотелефон „Сенао" вартістю
1500 грн.,  диван-ліжко 900 грн.,  набір меблів 1500 грн.,  ковдру
настінну 2x1, 5 м вартістю 300 грн.,
фортепіано 500 грн.,  комп'ютер
5000 грн.,  шафа трьох створчата 1500
грн.,  холодильник „Ардо" вартістю
1800 грн.. кухонні меблі вартістю 1000 грн.,
газову плиту „Дружківка" вартістю 500 грн.,  кольоровий телевізор „То шиба" 900
грн.,  водонагрівач „Електролюкс"
1000 грн.,  пральну машину „Індезіт"
1500 грн. на загальну суму 20000 грн.

Не
погоджуючись з позовом,  ОСОБА_2.  23.01.2007 року звернулася до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1. про поділ майна.

Зазначала,  що на момент складання угоди про поділ майка
вона знаходилась на стаціонарному лікуванні,
була у знервованохму стані,
відповідач на неї тиснув морально,
тому вона написала все,  що він їй
диктував. Вважає,  що така угода не
відповідає її - волевиявленню,  оскільки
є дуже невигідною для неї з причин нерівноцінності поділу майна,  тому просила визнати її недійсною,  поділивши майно в судовому порядку.

Не
заперечуючи проти позову ОСОБА_1. в частині виділення їй. речей домашньої
обстановки та обіходу,  просила виключити
з кола розподіляємого майна холодильник „Ардо",  телевізор „Тошиба" та програвач „LD",  оскільки цих речей ніколи не існувало в їх сім'ї,  а також просила включити до поділу майна
металевий гараж вартістю 2416 грн.,  який
вони придбали у 1992 році без документів. Просила також виключити ковдру
вартістю 13 грн.,  оскільки цс є її
дошлюбним майном,  та придбані спеціально
для користування дитиною фортепіано вартістю 190 грн. та диван-., малятко"
вартістю 451 грн.

Оскільки
дачна ділянка з будинком нею були продані за 17500 грн.,  а гроші частково витрачені на лікування
дитини,  ОСОБА_2.  визнавала,
що має сплатити ОСОБА_1. 1/2' частину вартості дачного будинку у сумі
8750 грн. Проте з урахуванням того,  що у
позивача залишилось майна на суму 11416 грн.. вона повинна сплатити йому за
продану дачну ділянку 6696 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_1. останні роки не
забезпечував сім'ю,  не приносив
заробітну плату,  просила збільшити її
частку в спільному майні подружжя на 2000 грн.,
тому остаточно просила стягнути з неї на його користь суму у розмірі
4696 грн.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2007 року
позов ОСОБА_1. задоволено частково,
позов ОСОБА_2задоволено.

Здійснено
поділ сумісного майна подружжя і виділено в користування ОСОБА_1. автомобіль
ВАЗ 2107 реєстраційний номер № НОМЕР_1вартістю 7500 грн.,  кольоровий телевізор „Шарп" вартістю
1000 грн.,  пральну машину „Ауріка"
вартістю 500 грн.

Визнано
недійсною угоду про поділ спільного майна подружжя,  укладену між ОСОБА_1та ОСОБА_2.  13.01.2006 року,  приведено сторони до первинного стану.

Виключено
зі складу спільного майна подружжя фортепіано вартістю 190 грн.,  диван - ліжко „Малютка" вартістю 451 грн.,  ковдра настінна 1, 5x2 м вартістю 13 грн.

Включено до складу спільного майна подружжя гараж металевий вартістю 2416
грн.

та виділено його в користування ОСОБА_1.

ВиділеноОСОБА_2.  набір меблів: шаф}' для суконь вартістю 95
грн.,  шафу для посуди вартістю 171
грн.,  шафу книжкову вартістю 162
грн.,  шафу книжкову вартістю 95 грн.,  диван вартістю 380 грн.,  2 крісла вартістю 171 грн.,  тумбу для білизни вартістю 67 грн.,  ковдра настінна розміром 2x1, 5 м вартістю
126 грн.,  стіл розкладний вартістю 76
грн.,

магнітолу
„Панасонік" вартістю 287 грн.,
радіотелефон „Сенао" вартістю 389 грн.,  набір дитячих меблів : шафу книжкову вартістю
95 грн.,  шафу для суконь вартістю 95
грн.,  пенал 48 грн.,  стіл 190 грн.,  комп'ютер вартістю 3287 грн.,  шафу трьохстворчату вартістю 285 грн.,  набір кухонних меблів : навісні табуретки 108
грн.,  газову плиту „Дружківка"
вартістю 143 грн.,  водонагрівач
„Електролюкс" вартістю 698 грн.,
пральну  машину „Індезіт" 209
грн.,  холодильник „Дніпро" вартістю
135 грн.

Стягнуто
з ОСОБА_2.  на користь ОСОБА_1.
компенсацію за 1/2 частину садової ділянки - дачі № 61 в СОТ „Азовець" 4696
грн.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2судові витрати на проведення товарознавчої
експертизи 360 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.,
посилаючись на невідповідність висновків

суду обставинам справи,  просить
рішення суду першої інстанції скасувати,
справу

направити на новий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
вислухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
за таких підстав.

Статтею
308 ЦПК України передбачено,  що апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 1987р.,
який розірвано 04.10.2005р. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1. народження.

Коло
сумісного майна кожною з сторін визначено з незначними розбіжностями,  які судом усунені в ході слухання справи.
Загалом,  поділяючи сумісне майно,  суд керувався побажаннями кожного з подружжя
залишити собі певний перелік майна.

Апелянтом
оспорюється лише включення до майна подружжя металевого гаража,  який,
на його думку,  не є спільно
придбаним в період шлюбу майном.

Проте
зазначене спростовується поясненнями сторін,
які не заперечували,  що з 1992р.
в їх користуванні знаходиться металевий гараж,
в якому вони тримали будматеріали,
інструменти,  консервацію. Джерело
придбання гаражу достовірно не встановлено,
оскільки кожна з сторін дає з цього приводу суперечливі пояснення,  не маючи на підтвердження ніяких доказів.
Однак,  врахувавши ті обставини,  що гараж був придбаний в період шлюбу,  використовувався для потреб сім'ї,  був наявним на період поділу майна,  вільним від вимог третіх осіб щодо його
витребування,  суд обґрунтовано включив
його до сумісного майна. Зважаючи на те,
що після розірвання шлюбу зазначеним гаражем користується ОСОБА_1.,  який має від нього ключі,  а також на те,  що саме йому було виділено автомобіль,  суд обґрунтовано виділив цей гараж йому.

ОСОБА_1.
не згоден також з рішенням сулу щодо визнання недійсною угоди від 13.02.2006р.
про добровільний поділ майна. Проте,
суттєвого значення визнання цієї угоди недійсною,  на думку колегії,  не має,
оскільки судом майно поділено саме таким чином,  як зазначалось у цій угоді,  за виключенням виділення йому дачного
будинку.

Як
встановлено судом,  на момент поділу
майна в судовому порядку дачний будинок був проданий,  що виключило можливість його поділу в натурі.
Але судом стягнута на його користь з ОСОБА_2грошова  компенсація у вигляді вартості 1/2 частини
цього будинку.

Ствердження
апелянта про повторне врахування сплачених ОСОБА_2.  коштів на лікування дочки і в зв"язку з
цим зменшення його долі в майні подружжя на 2000 грн. є безпідставним.  Відходячи від рівності долей та зменшуючи
частку ОСОБА_2 на 2000 грн.,  суд
врахував зовсім інші обставини,  а саме
те,  що він при сумісному житті не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,  отриману
за декілька років невиплачену заробітну плату не вніс до сімейного бюджету,  внаслідок чого сім"я існувала лише на
заробіток ОСОБА_2Такий висновок суду не суперечить матеріалам справи,  та вимогам ч. 2  ст.  70
СК України.

Отже,  всі наведені в апеляційній скарзі доводи є
безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З
урахуванням викладеного,  колегія не
вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313,  314,  315,
317 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.