Справа № 22-ц-1628-Ф/07                          Головуючий у першій інстанції
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 року Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у місті Феодосії
в складі:

головуючого
- судді:             Ломанової Л. О.

суддів:                                    Соболюка
М.М.,

Притуленко О.В.

при
секретарі:                        Князькіній
О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії АР Крим цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Феодосійська суднобудівельна компанія «Море» про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну
виплату заробітної плати, середнього заробітку за затримку розрахунку при
звільненні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Феодосійського міського
суду АР Крим від 23 липня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Феодосійська
суднобудівельна компанія «Море» про стягнення заборгованості по заробітній
платі, компенсації втрати частини грошових доходів, середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільнені.

У позовній заяві зазначив, що працював у відповідача до 01.11. 2006 р. та
був звільнений за власним бажанням, однак при звільненні відповідач
заборгованість по заробітній платі не погасив, розрахунок з ним не провів, просить
суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5375 грн.
13 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів в зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної платні, середній заробіток за період затримки
розрахунку, витрати на правову допомогу.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 23
липня 2007 року позов був задоволений частково: стягнено з ВАТ «Феодосійська
суднобудівельна компанія «Море» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітної
платі у сумі 5375 грн. 13 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів в
розмірі 589 грн. 06 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення в частині вимог щодо відмови в стягнені середнього
заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та витрат на правову
допомогу та ухвалите нове - про повне задоволення його вимог.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального
права та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно вимогам ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду  справи   в
апеляційному  порядку   апеляційний
суд   перевіряє   законність
і

обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того,
що відповідач в порушення вимог ст. 115 КЗпП України несвоєчасно виплачував
заробітну плату позивачу та стягнув її з урахуванням компенсації втрати частини
грошових доходів. Але, ураховуючи відсутність вини відповідача у затримці
виплат по заробітній платі, відмовив в задоволені позову щодо стягнення
середнього заробітку за затримку розрахунків при звільненні.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходились в трудових
відносинах. 01.11.2006 р. позивач звільнився на підставі ст. 38 КЗпП України. У
визначені законом строки відповідач розрахунки з позивачем не провів. Але
матеріали справи містять процесуальні документи виконавчої служби, згідно яких
на майно відповідача та рахунки накладені арешти (а.с. 16-25).

Наведені обставини свідчать про обгрунтованість оскаржуваного рішення суду
та не спростовують висновків суду, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 117
КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при
наявності вини.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості відмови суду у стягненні
витрат на правову допомогу колегія судів вважає таким, що не відповідають
закону, оскільки відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а позивачем не надано жодного доказу
документального підтвердження витрат на правову допомогу.

Відповідно до статі 308 Цивільного процесуального кодексу України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

На підставі наведеного, керуючись статтею 303, пунктом 1 частини 1 статті
307, ст. 308 та 315 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів
судової палати у цивільних справах

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 23 липня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.