Справа №22ц- 1929/ 2007р.                                                   Головуючий
Кузнецова О.Ю. Суддя-доповідач: Абрамов П.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року серпня
місяця 01 дня                                                                              м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого
судді:   Абрамов П.С.

Суддів :  Петренко В.М., Омельченко Л.М.

При секретарі:
Сулимі С.М.

розглянувши  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.  Полтава цивільну справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави

від «06» червня 2007 року

по справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4

до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право

користування житловим приміщенням,

ОСОБА_3,  ОСОБА_4
до   ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання
осіб такими, що

втратили право користування
житловим приміщенням,

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зміну умов договору житлового найму та про усунення перешкод у

користуванні жилим приміщенням,

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
зміну умов договору житлового найму та про усунення перешкод у

користуванні жилим приміщенням.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача Апеляційного суду, -

встановила:

26 серпня 1997 року ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулися до суду з
позовом, посилаючись на те, що 18 січня 1986 року ОСОБА_3 була надана квартира
АДРЕСА_1 на склад сім»ї з п»ятьох чоловік.

В зв»язку з тим, що ОСОБА_1 з травня 1996 року в квартирі
не проживає, за комунальні послуги не сплачує, шлюб з чоловіком
ОСОБА_4розірвано, прохали визнати її втратившою право користування вказаною
квартирою.

16 вересня 1997 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, в якеому прохала змінити договір найму житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1, відкривши окремий рахунок на кімнату розміром 13,2 кв.м. та кімнату
площею 8,5 кв.м. на неї та зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4не чинити

перешкоди
в користуванні житловим приміщенням, посилаючись на вимоги ст.104ЖК України.

19 вересня 2000 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом,
де прохав змінити умови договору найму житлового приміщення - квартири
АДРЕСА_1, виділивши у відокремлене користування в цій квартирі йому та матері
ОСОБА_1 дві ізольовані кімнати площею 13, 2 кв.м. та кімнату площею 8,5 кв.м.,
зобов»язавши ГЖЕД №5 м . Полтави укласти з ОСОБА_1 окремий договір житлового
найму цих кімнат. Місця загального користування в квартирі залишити в спільному
користуванні. Зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити їм перешкоди у
користуванні вказаною квартирою.

11 червня 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4подали до суду позов, де прохали
визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Ухвалою судді від 24.10.2005 року до участі в справі в
якості співвідповідача за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залучений ГЖЕД№5 та в
якості третьої особи ОСОБА_5

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від «06» червня 2007 року
позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні позовів ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ГЖЕД №5 про
зміну умов договору житлового найму та усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 відмовлено в повному обсязі за недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати в сумі 9,35 грн. в рівних
частках на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТУ ДСА в
Полтавській області витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи по 3,75 грн. з кожного.

З даним рішенням не погодилися ОСОБА_1, ОСОБА_2 та подали на нього
апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Вважають, що висновки суду не відповідають обставинам
справи, судом не надано належної оцінки доказам по справі, рішення є таким, що
не відповідає чинному законодавству, постановлене з порушенням норми
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог сторін
приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов»язків,
визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу
розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити
розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати
позов повністю або частково, пред»явити зустрічний позов.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.07.2007 року до
апеляційного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_4, в якій
повідомляє, що він в повному обсязі визнає апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
прохає її задовольнити, припиняє повноваження своєї матері ОСОБА_3, як його
представника, від свого позову
про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим
приміщенням відмовляється.

Згідно до ч.1 ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без
розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно ч.3 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Врахувавши вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку
про задоволення заяви ОСОБА_4, оскільки права та інтереси сторін та третіх осіб
не порушено, тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання ОСОБА_1 такою, що
втратила право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку про поважність причин її не проживання в спірній квартирі з
1996 року.

Встановлені судом першої інстанції факти повністю підтверджуються
дослідженими в ході судового розгляду доказами.

У відповідності до вимог п.4 ч.1ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є
порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального
права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.212 ЦПК України
невірно оцінив надані сторонами докази і зробив помилковий висновок про
наявність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування
спірною квартирою.

Так, з матеріалів справи слідує, що ще в 2000 році ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про зміну умов договору найму жилого приміщення, вказуючи, що
між наймачами квартири почали виникати розбіжності щодо оплати за комунальні
послуги.

Після одруження в 2002 році та народження дітей, ОСОБА_2
не проживав у спірній квартирі в зв»язку з наявністю сім»ї, неможливістю
проживати із сім»єю в кімнаті площею 8,5 кв.м.

У відповідності до вимог ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності
наймача або ч.1енів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

У справах про визнання наймача або ч.1енів сім»ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, необхідно з»ясувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити
пропущений строк.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.10
Постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового
Кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 ( зі змінами та доповненнями) у
справах про визнання наймача або ч.1ена його сім»ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, необхідно з»ясувати причини відсутності
відповідача понад встановлений строк. В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки
інших ч.1енів сім»ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені обставини є поважними
причинами не проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі більше шести місяців.

У відповідності до ч.1 ст.104 ЖК України, ч.1ен сім»ї наймача вправі
вимагати, за згодою інших ч.1енів сім»ї, які проживають разом з ним, укладення
з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього може бути
виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимога ст.63 цього Кодексу.

З врахуванням обставин справи, колегія суддів також
приходить до висновку про наявність підстав для зміни договору найму житлового
приміщення, зокрема виділення

ОСОБА_2 в
користування кімнати площею 8,5 кв.м., в якій він фактично проживав, що не
суперечить як вимогам законодавства України, так і встановленим санітарним та
протипожежним нормам.

Керуючись ст. ст.303, п.4ч.1 ст. 309, 316, ч.1ст.310, ч.3ст.205 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від «06» червня 2007 року
-скасувати.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання осіб
такими, що втратили право користування житловим приміщенням і в цій частині
провадження у справі закрити.

Позовні вимоги
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1.

Змінити договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1, виділивши в
користування ОСОБА_2 кімнату площею 8,5 кв.м.

В користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити кімнати площею 13,2 кв.м., 18
кв.м. та 8,1 кв.м.

Кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату, комору залишити в спільному
користуванні.

В іншій частині
позовних вимог сторін відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили
шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.