Справа
№22-ц-328/2007 p.                         Головуючий у 1
-й інстанції - Шелєхова А.В.
- 30                                                Суддя-доповідач   - Ільченко О.Ю.
УХВАЛА

іменем       України

24 травня    2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого -
Смирнової Т.В.,  суддів -    Ільченко О.Ю.   Ведмедь Н.І.,  з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.,  та осіб,  які прийняли участь у справі -  позивачів

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 30
січня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 в своїх
інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_4,  треті особи ВГІРФО Зарічного ВМ СМВ УМВС
України в Сумській області,  відділ опіки
та піклування Сумської міської ради,
товариство з обмеженою відповідальністю «Хімік-Інвест-Сервіс»

про
виселення із житлового приміщення у зв'язку з неможливістю сумісного
проживання,  -

встановила:

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 30
січня 2007 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Було
попереджено ОСОБА_4,  що в разі порушення ним правил співжиття його може бути
виселено із займаної квартири без надання іншого приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права та
необґрунтованість судового рішення просять оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове,  яким задовольнити позовні
вимоги.

Вказують,  що судом не належно оцінені їх доводи та
докази ,  що факт неправомірної поведінки
був встановлений,  а тому безпідставно їм
було відмовлено в позові.

Судом 1
інстанції було встановлено,  що за
АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими і проживають: ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 та син позивачки - ОСОБА_4. Дана
квартира не приватизована і знаходиться в комунальній власності.

Між
сторонами у справі склалися неприязні стосунки з 2004 року і по виниклим
конфліктам позивачі звертались до органів міліції.

Зокрема,               тричі    звертались    до                 Зарічного     РВ
СМВ     УМВС

України
з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення ним
протиправних дій,  проте

постановами
органів міліції було відмовлено в цьому.

Постановою
Зарічного райсуду
м.  Суми від 21
лютого 2006 року ОСОБА_4 піддано
штрафу на користь держави в сумі 17 грн. за те,
що він 11 лютого 2006 року о 10.00 вчинив сварку в сім'ї.

Суд 1
інстанції вважав,  що цих доказів не
достатньо для виселення відповідача з квартири,
тому відмовив в цьому позові,
однак було попереджено ОСОБА_4
щодо наслідків порушення правил співжиття.

Колегія
суддів дослідивши доводи скарги,
перевіривши рішення в межах цих доводів,
заслухавши пояснення апелянтів,
які підтримали доводи скарги,
дійшла висновку,  що   скарга підлягає відхиленню виходячи з таких
підстав.

Згідно  ст.
116 ЖК України якщо наймач,  члени
його сім'ї або інші особи,  які
проживають разом з ним,  систематично
руйнують чи псують жиле приміщення,  або
використовують його не за призначенням ,
або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для
інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку,  а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними,  виселення
винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

А
відповідно до роз'яснень даних в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання,  що виникли в практиці застосування Житлового
кодексу України»,  під заходами
запобігання і громадського впливу маються на увазі,  зокрема,
заходи попередження,  що
застосовуються судами,  прокурорами,  органами внутрішніх справ,  адміністративними комісіями виконкомів,  а також заходи громадського впливу,  вжиті на зборах жильців будинку чи членів
ЖБК,  трудових колективів,  іншими громадськими організаціями за місцем
роботи або проживання .

Таким
чином,  хоча в рішення суду
зазначено,  що між сторонами склались
неприязні стосунки та постійно виникають сварки,  однак апелянти не надали доказів,  що до відповідача застосовувались в
установленому порядку заходи запобігання відповідними органами та що він був
попереджений про виселення внаслідок порушення ним правил співжиття.

За таких
умов,  суд обгрунтовано відмовив в позові
за недостатністю доказів,  в той же час
попередивши ОСОБА_4 щодо
наслідків порушення правил співжиття.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками,
оскільки на даний час підстав для
виселення відповідача з квартири не вбачається.

З
врахуванням викладених обставин,  суд
постановив рішення,  яке відповідає
вимогам чинного законодавства,  а тому
відсутні правові підстави для його скасування або зміни.

Керуючись  ст.
ст.  303,    307,
308,  313- 315   ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити,  а
рішення Зарічного районного суду м.  Суми
від 30 січня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.