Справа №
22-ц-881/2007р.                              Головуючий
у інстанції Витвицький В.В.
36                                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                                                                                м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                     Девляшевського
В.А.,

суддів:                                                                Меленко
О.Є.,  Фединяка В.Д.,

секретаря
Довжинської
Н.Б.,

з
участю:      позивача       -                             ОСОБА_1;

відповідача  -                                                    ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 08 червня 2007 року,  -

встановила:

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 08.06.2007р. позов ОСОБА_1 задоволено:
постановлено стягнути в його користь з ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх
дітей щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини її заробітку.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те,
що місцевий суд дійшов до помилкового висновку про ЇЇ ухилення від
обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Апелянт вказує,  що суд І-інстанції не звернув увагу на
неправомірну поведінку бувшого чоловіка,
який перешкоджав у проживанні в будинку,
в зустрічах і спілкуванні з дітьми. Оскільки від матеріального утримання
дітей вона не відмовлялась раніше,  і
виконувала цей обов'язок,  ОСОБА_2
вважає,  що місцевий суд безпідставно
задовольнив позов про стягнення з неї аліментів. Тому просить оскаржене
рішення,  як незаконне і
необґрунтоване,  скасувати.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу з наведених підстав
підтримала,  пояснивши,  що вона до цього часу поштою надсилає для
дітей кошти. Однак,  бувший чоловік
відмовляється їх отримувати.

ОСОБА_1
доводи апелянта заперечив,
зазначивши,  що оскільки бувша
дружина залишила дітей і в добровільному порядку не погоджувалась надавати
кошти в необхідному розмірі на їх утримання,
то він змушений був подати позов про стягнення аліментів.

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Рішенням
Калуського міськрайонного суду від 15.09.2005 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2
розірвано,  а їх неповнолітні діти: син
ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 залишені проживати з батьком.  Згідно ст.180 Сімейного Кодексу батьки
зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В  ст.181 СК України зазначено,  що способи виконання батьками обов'язку утримання
дітей визначаються за домовленістю між ними.

2

Матеріалами
справи і поясненням сторін підтверджено,
що домовленості щодо способу утримання дітей ними не досягнуто. Тому
місцевий суд обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей. При визначені розміру аліментів суд врахував
матеріальне становище платника аліментів,
як того вимагає частина 1  ст.182
СК України.

Приймаючи
до уваги наведене,  колегія судів
вважає,  що оскаржене рішення є законним
і обґрунтованим.  Тому воно скасуванню не
підлягає. Однак,  задовольняючи
позов,  місцевий суд не зазначив у
резолютивній частині,  що згідно ч.2  ст.182 СК України розмір аліментів на кожну
дитину сторін за жодних обставин не може бути меншим,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Тому резолютивну частину рішення слід доповнити.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.  ст.
307; 308; 319 ЦПК України,  колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  а рішення
Калуського міськрайонного суду від 08 червня 2007 року по даній справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців після
дня її проголошення.