АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                                   м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Ніколаєвої В.М.  суддів : Варвус Ю.Д.,  Заїки В.М. ,
при секретарі: Доробалюк Л.В.,  з
участю: представників позивачки,

відповідачки,  її представника розглянула у відкритому
судовому засіданні цивільну справу № 22ц-1098 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представників
позивачки,  відповідачки,  її представника,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1,
звертаючись до суду з позовом,
вказувала,  що її чоловік ОСОБА_4
прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6,  який перебував у шлюбі з ОСОБА_5  з серпня 1982 року по вересень 1996 року та
приховав факт розірвання цього шлюбу,
було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 часток
зазначеної квартири. Після смерті ОСОБА_6 його майно успадкувала ОСОБА_3 14
січня 2002 року помер ОСОБА_4,  вона
(позивачка) прийняла спадщину після його смерті. Оскільки ОСОБА_6 не був
спадкоємцем ОСОБА_5 ,  видане йому
свідоцтво не є дійсним.  Тому просила
визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1,  видане ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1,  свідоцтво про право на
спадщину за законом на 2/3 частини цієї квартири,  видане ОСОБА_3 З лютого 2004 року.

Головуючий
у першій інстанції - Романішин В.Л.                                     Справа
№ 22ц-1098

Доповідач
- Ніколаєва В.М.                                                                        Категорія
№ 2,  5

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають рішення суду незаконним,  просять його скасувати та постановити нове
рішення про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те,  що судом
порушено норми матеріального права,  його
висновки не відповідають обставинам справи. Оскільки на час смерті ОСОБА_5  шлюб між нею та ОСОБА_6 був розірваний,  останній не є її спадкоємцем,  а тому видане йому та його спадкоємиці
свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру слід визнати недійсними.

Апеляційну
скаргу слід відхилити з таких мотивів.

Судом
встановлено,  і це не оспорюється
сторонами,  що ОСОБА_5  ,  яка
з 14 серпня 1982 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6,  була власником однокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Цю квартиру 2 червня 1995 року вона заповіла ОСОБА_4

5
листопада 2000 року ОСОБА_5  померла.
Після її смерті ОСОБА_4 (20 березня 2001 року) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1)
звернулися в Другу Хмельницьку державну нотаріальну контору з заявами про
прийняття спадщини,  де останньому було
роз'яснено його право на обов'язкову частку
в спадщині згідно  ст.  535 ЦК
України в редакції,  що діяла на той
час.

1   червня 2001 року ОСОБА_6 ,  як непрацездатному за віком

чоловіку ОСОБА_5 ,  видане свідоцтво
про право на спадщину за законом на

2/3 частки спадкового майна - квартиру АДРЕСА_1.

7 липня
2003 року ОСОБА_6 помер. З лютого 2004 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом на належне йому майно.

На 1/3
частку зазначеного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_4,  який проживав у м. Угліч
Ярославської області Російської Федерації,
помер.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи,
в тому числі довідкою ЖЕО кооперативних будинків № 79 від 27 лютого 1996
року,  свідоцтвом про право особистої
власності на квартиру від 5 березня 1996 року,
довідкою ЗАТ ЖЕО № 78-2-06 від 3 липня 2006 року,  заповітом № 1-2584 від

2   червня 1995 року,  свідоцтвом про смерть ОСОБА_5  від 20 березня

2001 року,  заявою ОСОБА_4 від 20
березня 2001 року до Другої Хмельницької

державної нотаріальної контори,
заявою ОСОБА_6 від 1 червня

2001 року до Другої Хмельницької державної нотаріальної контори,  свідоцтвом

про право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_1,  свідоцтвом про

смерть ОСОБА_6 від 9 липня 2003 року,
витягом з реєстру прав

власності на нерухоме майно № 27299863 від 3 лютого 2004 року,  довідкою

ЗАТ
"ЖЕО" дільниці № 2 від 14 листопада 2006 року.

з

ОСОБА_1,  з котрою ОСОБА_4 заходився в зареєстрованому
шлюбі,  і яка є спадкоємицею по закону
його майна,  звернулася в суд з даним
позовом,  посилаючись на те,  що в 1996 році шлюб між ОСОБА_5  та ОСОБА_6 був розірваний,  а тому останній не мав права на обов'язкову
долю в спадковому майні ОСОБА_5  на
підставі  ст.  535 ЦК України в редакції 1963 року.

Відмовляючи
позивачці в позові,  суд виходив з
того,  що ОСОБА_6 та ОСОБА_5  до дня смерті останньої вели спільне
господарство,  проживали разом однією
сім'єю в спірній квартирі,  вимоги про
виселення ОСОБА_6 з якої ОСОБА_5  не
пред'являла. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7
,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
ОСОБА_10

Достовірних доказів на підтвердження того,
що ОСОБА_6 знав про реєстрацію розірвання шлюбу з ОСОБА_5 ,  ні позивачка,
ні її представники суду не надали. Не знайдені такі і в судовому
засіданні.

В засіданні апеляційного суду з'ясовано,  і це підтверджується

матеріалами справи,
що ОСОБА_5  в останні роки свого
життя страждала

тяжким захворюванням - залозисто - плоскоклітинним раком
сигмовидної

кишки,        потребувала      стороннього      догляду,                         який             здійснював

ОСОБА_6 як її
чоловік. Він же організовував її лікування,
а потім -і поховання.

За
повідомленням Хмельницького міського відділу РАЦС від 15 грудня 2006 року
реєстрацію смерті ОСОБА_5  проведено 8
листопада 2000 року за заявою ОСОБА_6,
якому видано свідоцтво про смерть та довідку на отримання допомоги.

Враховуючи
наведене,  конкретні обставини
справи,  колегія суддів вважає,  що з висновком суду про необґрунтованість
вимог ОСОБА_1 слід погодитися.

Матеріали
справи ,  надані сторонами докази
досліджені судом повно і всебічно,
оцінені в їх сукупності. Правильність такої оцінки сумнівів не викликає,  тому доводи апеляційної скарги не можна
визнати обґрунтованими.

Підстав для
скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.