Справа № 22-ц-670
2007р.                              Головуючий
у 1-й інстанції  Костенко В.Г.
Категорія 23                                                         Суддя-доповідач                     Смирнова Т.В.
УХВАЛА

іменем   України

07   червня   2007   року   колегія
суддів   судової   палати
з   цивільних   справ апеляційного суду Сумської області у
складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Данильченко
Л.О.,  Хвостик С. Г.

з участю
секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

та осіб,  які беруть участь у справі - представника
апелянта,  позивача

ОСОБА_1.,  відповідачаОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду

цивільну справу

за   апеляційною
скаргою   Товариства   з
додатковою   відповідальністю

«Страхова   компанія
«Кредо»   в   особі
Закритого   акціонерного   товариства

Комерційний банк
«Приватбанк» в особі Сумської філії

на рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 10 квітня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія

«Кредо» про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 10 квітня 2007 року позов ОСОБА_1задоволено
частково.

Стягнуто
з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на
користь ОСОБА_13500 грн. 72 коп.
відшкодування матеріальної шкоди,  71 грн. 28 коп. судових
витрат,  а всього 3572 грн.

Стягнуто
зОСОБА_2на користь ОСОБА_1830
грн. відшкодування матеріальної шкоди,
300 грн.
відшкодування моральної шкоди,  18 грн. 22 коп. судових
витрат,  а всього 1148 грн. 22 коп.

В іншій частині
позову ОСОБА_1. відмовлено.

При
постановленні рішення суд виходив з того,
що постановою Зарічного районного суду м.  Суми від 16 серпня 2006
року встановлено,  щоОСОБА_2 вчинив
правопорушення передбачене  ст.  124
КпАП України. Оскільки його цивільно-правова відповідальність
застрахована,  то заподіяну матеріальну
шкоду повинна відшкодувати страхова компанія відповідно до лімітів
відповідальності страховика.

Різницю
між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою суд стягнув зОСОБА_2
відповідно до  ст.  1194
ЦК України.

Крім
того,  суд дійшов висновку про те,  що позивач зазнав моральних страждань,  а тому на підставі  ст.
ст.  23,
1167 ЦК України стягнув з заподіювача шкоди -ОСОБА_2моральну шкоду.

2

В
апеляційній скарзі Страхова компанія «Кредо» просить скасувати рішення суду
першої інстанції в частині стягнення з страхової компанії 3572грн.,  судові витрати покласти на позивача.

Апелянт
вважає,  що судом не були вивчені всі
обставини по справі,  рішення є
незаконним і необгрунтованим.

При цьому
апелянт зазначає,  що відповідно  ст.  35 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»,  у
випадку ДТП страхувальник
зобов'язаний подати до страхової компанії довідку про ДТП.

Оскільки
до теперішнього часу СК «Кредо» не отримало інформації про обставини ДТП у вигляді довідки
або постанови суду,  з якої б
вбачалося,  що ДТП сталося з
виниОСОБА_2 і що є підстави для відшкодування шкоди потерпілому,  то апелянт вважає,  що він належним чином виконував зобов'язання
за страховим полісом і не порушив прав осіб,
які мають право на відшкодування.

Крім
того,  апелянт вважає,  що висновок експерта не може бути доказом
розміру матеріальної шкоди,  оскільки
огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без участі представника
страхової компанії.

Також апелянт
вважає,  що суд невірно розподілив судові
витрати.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції,  заслухавши пояснення колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних підстав.

Позов
заявлено до ОСОБА_2.,  а 10 квітня 2007 року суд
притягнув другим відповідачем страхову компанію «Кредо».

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  03
серпня 2006 року
близько 15-00 години
по пров. Промисловому в м.  Суми, ОСОБА_2
керуючи автомобілем Шевроле,  в порушення п. 10.9 Правил
дорожнього руху,  здійснив зіткнення з
автомобілем Фіат,  яким керувавОСОБА_1

Постановою
Зарічного райсуду
м.  Суми від 16 серпня 2005 року
встановлено,  щоОСОБА_2 вчинив
правопорушення,  передбачене  ст.  124 КпАП України.

Висновком
товарознавчого дослідження встановлено,
що автомобілю Фіат в результаті ДТП
були спричинені механічні пошкодження на суму 4010,
72 грн. (а.с. 9-13).

Між
відповідачемОСОБА_2 та ТДВ Страхова компанія «Кредо» був укладений договір
обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного
транспортного засобу,  про що свідчить
страховий поліс (а.с. 5).

З
пояснень самого апелянта вбачається,
щоОСОБА_2 повідомив страхову компанію про настання аварії на другий день
після ДТП - 04 серпня 2006 року.

з

Це
відповідає вимогам п.1.2  ст.  33
Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  де передбачено,  що учасники дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для невідкладного,
але не пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика,  з яким
було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності.

Таким
чином вбачається,  що страхова компанія
була вчасно повідомлена про настання страхового випадку.

Доводи
апелянта з приводу того,  що
страхувальникОСОБА_2 не додав до заяви про страхове відшкодування довідку ДАІ
про ДТП,  з якої б вбачалось,
з чиєї вини це ДТП
сталось,  колегія суддів не може
прийняти до уваги з таких підстав.

З
матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається,  що 03
серпня 2006 року був
складений протокол про адміністративне правопорушення про факту ДТП,
складена схема та відібрані пояснення учасників ДТП,
а вже 16
серпня 2006 рокуОСОБА_2
був притягнутий до адміністративної відповідальності за  ст.  124 КпАП України.

Таким
чином,  є дійсне підтвердження тому,  що ДТП
сталося з вини страхувальника ОСОБА_2.

Та
обставина,  що страхувальникОСОБА_2
вчасно не надав страховій компанії довідку ДАІ про ДТП,
не може бути підставою для відмови у відшкодування
матеріальної шкоди постраждалій особі -
ОСОБА_1.,  оскільки факт ДТП не оскаржується,  та обставина,
що ДТП сталося
з вини страхувальникаОСОБА_2 -
в суді доведений,  факт спричинення
матеріальної шкоди також доведений в суді,
розмір шкоди визначений за висновком відповідного спеціаліста,  який підтвердив його в засіданні суду.
Клопотання про призначення експертизи з цього приводу не заявлено.

В
тому,  що відповідачОСОБА_2 не надав
своєчасно довідку страховій компанії,
відсутня вина позивача ОСОБА_1.,
адже він виконав всі дії,  що від нього вимагались,  і відповідно до загальних принципів
цивільного законодавства про відшкодування шкоди,  потерпілому ОСОБА_1. повинна бути відшкодована матеріальна шкода.

Відповідно
до  ст.
34 вищезазначеного
Закону,  страховик терміново,  але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи
день отримання письмового повідомлення про страховий випадок),  зобов'язаний направити аварійного комісара
або експерта на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру
збитків,  але розмір збитків страховик не
визначив.

4

За таких підстав,  доводи
апелянта про те,  що висновок
спеціаліста про розмір спричиненої шкоди не може бути доказом,  оскільки огляд автомобіля проводився без
участі представника страхової компанії -
колегія суддів не може прийняти до уваги,
так як страхова компанія була вчасно повідомлена про настання страхового
випадку,  зобов'язана була направити
свого експерта для визначення розміру збитків.

При
цьому колегія суддів не вбачає причин,
які б завадили страховій компанії виконати свій обов'язок щодо
направлення експерта.

Оскільки
ні заподіювач шкодиОСОБА_2,  ні страховик
не вживали ніяких заходів щодо відшкодування позивачу завданої шкоди,  він мав право проводити ремонт автомобіля та
вимагати відшкодування шкоди.

Розмір
відшкодування як матеріальної,  так і
моральної шкоди судом визначений вірно.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія суддів дійшла
висновку,  що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини,  що мають
значення для справи,  надав правильну
оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір,  а тому відсутні підстави для скасування
рішення суду.

Керуючись
п.1 ч. 1  ст.  307,
ст.  308,   ст.  313-315
ЦПК України,  колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в
особі Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі
Сумської філії відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 10 квітня 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
набрала законної сили і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.