Справа № 22-2125/ 07                                     Головуючий у 1-й інстанції: Матяш О.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                           м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Запорізької

області у складі:

Головуючого:                               Стрелець Л.Г.

суддів:                                           Савченко О.В.

Спас О.В.

при
секретарі:                               Вертелецькій
І.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою Закритого акціонерного товариства „Український мобільний зв'язок"
в особі Запорізької філії ЗАТ "УМЗ" на заочне рішення Ленінського
районного суду М.Запоріжжя від "12" лютого 2007 року по справі за
позовом ЗАТ "УМЗ" в особі Запорізької філії ЗАТ "УМЗ" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги мобільного зв'язку,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ЗАТ „Український мобільний зв'язок" в особі
Запорізької філії „УМЗ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги зв'язку. В позові зазначало, що 12 вересня
2005 року ЗАТ «УМЗ» уклало з відповідачем договори №№ 2439410 та 2439417 про
надання послуг мобільного телефонного зв'язку, а також Додаткові угоди до них.
згідно до яких абонент повинен бути в мережах зв'язку 365 календарних днів. В
разі, коли абонент відмовляється від основного договору до закінчення вказаного
строку нараховується штраф у розмірі 2 грн. 74 коп. за кожний день, що
залишився до закінчення терміну дії Додаткової угоди. Для використання телефону
було надано телефонний номера а також особовий рахунок №1.11046357, по якому
проводилися розрахунки за надані послуги. Згідно до п.3.2. договору, рахунки за
надані послуги абонент повинен сплатити до 15-го числа місяця, наступного за
розрахунковим. Однак виставлені рахунки за період з 01.02.2006р. по
28.05.2006р. відповідач не сплатив і по теперішній час. 27.05.2006 року
договори з відповідачем було розірвано автоматично. На підставі викладеного
позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги зв'язку у сумі
226 грн. 15 коп., суму несплачених пенсійних внесків у розмірі 17 грн. 07 коп.,
суму договірних санкцій у розмірі 1282 грн. 32 коп. (за кожним договором - у
розмірі 641 грн. 16 коп.) та пеню в сумі 9 грн. 65 коп., а всього 1535 грн. 19
коп., а також державне мито у розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а разом
1616 грн. 19 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду М.Запоріжжя
від "12" лютого 2007

року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ „Український мобільний зв'язок"
заборгованість за послуги мобільного зв'язку за період з 01.02.2006 р. по
28.05.2006 р. по договорам №№ 2439410 та 2439417 в сумі 226грн. 15 коп., суму
несплачених зборів до ПФУ в розмірі 17 грн. 07 коп., пеню за затримку оплати за
надані телекомунікаційні

послуги у сумі 9 грн. 65 кеш., договірні санкції у сумі 243 грн. 22 коп., а
всього - 496 грн. 09 коп., крім того державне мито в сумі 51 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., а разом
577 грн. 09 коп.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ЗАТ „УМЗ" в особі Запорізької філії „УМЗ"
просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині зменшення суми
договірної санкції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача 1282 грн.32 коп. - суми
договірних санкцій по двох договорах, в інших частинах рішення залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника апелянта,
вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції
скасуванню з ухваленням нового з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 та 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони уклали договори та узгодили
умови додаткових угод обопільно, відповідач не порушував питання про визнання
таких договорів або окремих їх положень недійсними.

Такими договорами сторони узгодили розмір та порядок застосування санкції у
випадку відмови абонента від договорів до закінчення строку їх дії або
несплатою абонентом наданих йому послуг.

Зменшуючи розмір стягнення за договірною санкцією суд першої інстанції
виходив з того, що розмір застосованої санкції значно перевищу збитки, які несе
позивач внаслідок невиконання відповідачем умов договору.

Разом з тим судом не досліджувалося питання про розмір заподіяних збитків,
оскільки їх не можна ототожнювати з розміром заборгованості по абонентській
платі.

Умовами договору відповідачу надавалися пільгові умови отримання послуг з
одночасним покладенням на нього обов'язку сплатити обумовлену договором санкцію
з невиконання умов договору.

Крім того відповідач не надавав заперечень проти застосування до нього
передбачених договором санкцій.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови у
задоволені вимог щодо стягнення договірної санкції підлягає скасуванню, а позов
в цій частині -задоволенню.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства „Український мобільний
зв'язок" в особі Запорізької філії „Український мобільний зв'язок"
задовольнити .

Заочне рішення Ленінського районного суду М.Запоріжжя від "12"
лютого 2007 року по справі за позовом ЗАТ "УМЗ" в особі Запорізької
філії ЗАТ "УМЗ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги
мобільного зв'язку в частині часткового стягнення договірної санкції скасувати
та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства
„Український мобільний зв'язок" суму договірної санкції у розмірі 1282
грн.32 коп.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, проте може бути

оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.