Справа 2-1164-07
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Плужник Т.Ф.
при секретарі  -   Петрик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в залі суду м. Черкаси цивільну справу за
позовом   ОСОБА_1 до ВАТ « Азот» про
поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди ,
стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку
звернувся до суду з позовом до відповідача
про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, стягнення моральної
шкоди , стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку,
в обґрунтування своїх вимог вказувала, що
26.09.89року вона  була прийнята
на роботу в  Черкаське виробниче
об»єднання « Азот» ,  яке  на підставі наказу Фонду Державного майна
України № 41-АТ від 24.06.94року, перейменовано у ВАТ « Азот», в якому
працювала більше 16років. 29.11.06року незаконно звільнена організацією ВАТ «
Азот» із  посади апаратника змішування
4-го розряду відділення нейтралізації, випарювання, гранулювання бригади № 1
цеху М-3 ВАТ « Азот», за станом здоров»я, який перешкоджає продовженню роботи
на цьому робочому місці, за п. 2. ст.. 40 КЗпП України. Причиною
звільнення  відповідачем вказано медичний
висновок медсанчастини ВАТ « Азот» від 11.10.06року, так як 10.10.06року  Черкаською міжрайонною медико - соціальною
експертною комісією № 1 , в  подальшому
МСЕК № 1, їй встановлена  третя група
інвалідності загального захворювання. При встановленні груп інвалідності
МСЕК  керується Положенням « Про медико-соціальну
експертизу» , в якому  в п. 6 зазначено,
що медико - соціальні експертні комісії у своїй роботі керуються Законами
України , постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, цим
Положенням, наказами, вказівками Міністерства охорони здоров»я України, та
іншими нормативними актами.  п.7  Положення « Про медико-соціальну
експертизу»   вказує, що висновки
медико-соціальних експертних комісій про
умови та характер праці інвалідів є обов»язковими для підприємств,
установ, організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності,
Черкаська міжрайонна МСЕК № 1 висновком про умови та характер праці визначила,
що вона працездатна і може працювати за своєю професією. Ст.. 18 Закону України
« Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»   передбачено, що підбір робочого місця
здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням
бажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також
рекомендацій медико-соціальної експертизи.. Підприємства , установи  і організації ( незалежно від форм власності
і господарювання), зобов»язані створювати для них умови праці з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально - економічні
гарантії, передбачені чинним законодавством.
Звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України, у відповідності до ст.. 43 КЗпП
України, розірвання трудового договору проводиться з ініціативи власника за
попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, тобто
до наведеної норми даної статті, адміністрація відповідача ВАТ « Азот»,
зобов»язана винести обґрунтоване і законне подання на звільнення працівника. В
свою чергу профспілкова організація зобов»язана винести відповідне рішення, яке
має юридичну силу, що порушено відповідачем, так  як подання було не обґрунтоване та незаконне,
а посилання в поданні на не діючий наказ
МОЗ  СРСР № 555 від 27.09.89року,
медсанчастини ВАТ « Азот», не є підзаконним актом України і суперечить
теперішньому чинному Законодавству
України, яким керуються органи  МСЕК,
визначаючи інвалідність та працездатність інваліда.  У відповідності до ст.. 47 КЗпП України
власник зобов»язаний провести повний розрахунок з працівником , в даному
випадку із виплатою вихідної допомоги, що не
виконано відповідачем ВАТ « Азот», чим порушено ст.. 116 КЗпП України.
Відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 47 КЗпП України, не видано належно
завірену копію наказу про звільнення, порушено ст.. 49 КЗпП України, не видано
довідки про заробітну плату , порушено ст. 149 КЗпП України - не ознайомлення з
наказом про звільнення її за п. 2 ст. 40 КЗпП України, а тому  всі ці порушення законодавства України
повинні бути враховані та усунуті судом, і вона повинна бути поновлена на
роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнення
моральної шкоди. 27.11.06року вона письмово звернулась до генерального
директора відповідача з листом усунути перелічені недоліки , та проханням  поновити її на роботі на підприємстві, який
залишено  без задоволення . Вважає, що
окрім порушення закону відповідач порушив Конституцію України, якою
передбачено, що кожний громадянин України має право на  працю, що включає можливість заробляти собі
на життя працею.  Маючи такий запис в
трудовій книжці, відповідач практично позбавив її Конституційного права на
працю, що призведе її сім»ю  складом
4-и  не працездатних особи не до життя ,
а до існування. Поскільки звільнення було незаконним у відповідності  до ст.. 237 КЗпП України  власник або уповноважений ним орган
зобов»язаний відшкодувати працівнику моральну шкоду. Порушення її прав на працю
призвели її до моральних страждань, викликали стресову  ситуацію, загального погіршення стану
здоров»я, втрати нормальних життєвих зв»язків,
які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а
тому відповідач зобов»язаний відшкодувати їй нанесену моральну шкоду, яку вона
нейтралізації, випарювання, гранулювання бригади № 1 цеху М-3 ВАТ « Азот», стягнути
з відповідача на її користь оплату за час вимушеного прогулу з 27.11.06року по
день  поновлення на роботі, інших виплат
які будуть  з»ясовані під час судового
розгляду, стягнути   моральну шкоду в
позивач звернулась до суду з додатковою позовною заявою про оплату вимушеного
прогулу та виплату заробітної плати за її затримку при звільненні , мотивуючи
тим, що  на день свого  первинного звернення до суду вона не мала
відомостей про середньомісячний заробіток . В даний час на вимогу суду
відповідач надав довідку  про її
заробіток, де сума середнього заробітку становить 695,92грн., при
середньоденному заробітку - 39,03грн.
Звільнена вона була 29.11.06року.
Тобто відповідач зобов»язаний провести оплату за час вимушеного прогулу
з 29.11.06року по 01.03.07року :
39,03х92 дні = 3590,76грн. Крім цього відповідач зобов»язаний сплатити
їй  середній заробіток за весь час  затримки по день фактичного розрахунку.
Фактично розрахунок з нею проведено 08.02.07року і сплачено 411,55грн.  Таким чином відповідач зобов»язаний   сплати їй середньомісячний заробіток  за час затримки  виплати
заробітної плати при звільненні з 29.11.06 року по  08.02.07року -  39,03х 72 прострочені дні = 2810, 16грн.  Просила стягнути з  відповідача на її користь 6400,92грн. -
оплату вимушеного прогулу та виплату заробітної плати за її затримку при
судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила поновити на  роботі, стягнути оплату за вимушений
прогул  з 29.11.06р. по 07.06.07р. в  сумі 7493,76грн.,  середньомісячний заробіток  за час затримки  виплати
заробітної плати при звільненні з 29.11.06 року по  08.02.07року
у відповідача,   з 20.05.05р. на посаді апаратника змішування
4-го розряду відділення нейтралізації, випарювання, гранулювання бригади № 1
цеху М-3 .   29.11.06року незаконно
звільнена організацією ВАТ « Азот» із
посади , на підставі  медичного
висновку медсанчастини ВАТ « Азот» від 11.10.06року,  за станом здоров»я, який перешкоджає
продовженню роботи на цьому робочому місці. Вважає, що її звільнили незаконно,
поскільки згідно довідки МСЕК вона працездатна і може працювати на 0,5 ставки,
але її все одно звільнили. Вона зверталась до керівництва, щоб їй надали
роботу, але  посада яка була
запропонована - соціальний працівник, з зарплатнею 100грн., її не влаштовувала,
а тому вона відмовилась. Моральна шкода , викликана  приниженням її гідності  в зв»язку з незаконним звільненням, записом в
трудову  книжку   формулювання, що перешкоджає
Представник відповідача  Сергієнко
І.А.  в судовому засіданні позовні вимоги
не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що звільнення
позивачки було здійснено  відповідно  до п.2 ст.40 КЗпП України на підставі  висновку МСЕК
про виключення   з умов праці
шкідливого фактора - шуму та медичного висновку
медико-санітарної частини ВАТ»Азот» про
протипоказана  робота з небезпечними  , шкідливими та  несприятливими факторами, може працювати в
нормальних умовах праці. Процедура звільнення з ініціативи власника дотримана.
Висновок  МСЕК  про можливість продовжувати роботу  на раніше займаній посаді не входить до
компетенції комісії. Власник зобов»язаний виконати висновок МСЕК , в частині
виключення  несприятливих , шкідливих
факторів  роботи . Поскільки згідно
атестації робоче місце позивача мало несприятливий фактор - шум  , відповідач не мав права допустити  до роботи позивача. Вимоги про моральну шкоду
не доведені , поскільки відсутня вина відповідача в незаконному звільненні ,
розрахунок суми  моральної шкоди,  виходячи з середньоденного заробітку це
матеріальна шкода , а не моральна. Остаточний розрахунок з позивачем проведений
в день звільнення . Подання власника на засідання профкому  було вмотивованим , з посилкою на наказ МОЗ
СРСР № 555 , який діє в Україні
відповідно до наказу Міністерства охорони здоров»я України № 45 від
31.03.94року . Наказ про звільнення підписаний
повноважною особою - заступником генерального директора, згідно
Представник відповідача Шпак Ю.Б. в судовому засіданні підтримав  пояснення
СергієнкоІ.А., в подальші судові засідання не з»явився.
Представник позивача  в судовому
засіданні підтримав повністю позовні вимоги , просив їх задоволити , та
пояснив, що звільнення позивача
незаконне, проведене з порушенням процедури, поскільки подання  адміністрації до профкома , відносно ОСОБА_1
не вмотивоване і не обґрунтоване, медичний висновок  медико-санітарної частини з посиланням на
наказ МОЗ СРСР  № 555 безпідставне,
поскільки  жодного відношення до ВАТ
«Азот»  не має ,  і не може бути застосований в Україні.  Висновок МСЕК , щодо можливості продовжувати
роботу позивачем є обов»язковим для виконання ВАТ « Азот» . Підприємство
зобов»язане створювати робочі місця для інвалідів, з метою їх працевлаштування.
Позивачу не виданий наказ про звільнення,
довідка про зарплату , наказ підписаний не уповноваженою особою, не
генеральним директором . Всі ці порушення
КЗпП України, і Конституції України дають підстави для поновлення
позивача на роботі. Моральна шкода викликана стресом від звільнення ,
погіршенням стану здоров»я, в зв»язку з звільненням позивач  втратила нормальні життєві зв»язки , в
зв»язку з записом в трудовій книжці   не
може  працевлаштуватися , що вимагає
додаткових зусиль для  організації  свого життя. Позовні вимоги про поновлення на
роботі , стягнення оплати за вимушений прогул, та позовні вимоги  про стягнення середнього заробітку за
затримку остаточного розрахунку  не
вважає , такими, що виключають одна одну, поскільки суд на свій розсуд ,
знайшовши законною одну позовну вимогу  і
задовольняючи її , відмовить в задоволенні іншої.
Вислухавши сторони,   вивчивши матеріали справи ,  суд приходить до висновку , що позов  не підлягає до задоволення.
Судом
встановлені наступні факти та обставини , що регулюються нормами   законодавства про працю:
позивачка прийнята на роботу ВАТ « Азот», з 20.05.05р. переведена   на посаду апаратника змішування 4-го розряду
відділення нейтралізації, випарювання, гранулювання бригади № 1 цеху М-3;
-     29.11.06року ОСОБА_1  наказом № 760вк  від 27.11.06року звільнена з займаної посади
- п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров»я, що   перешкоджає
продовженню роботи на  її  робочому місці  ;
-     23.11.06року ВАТ « Азот»  звернулось до профкому з поданням про дачу
згоди на розірвання трудового договору , в зв»язку з  невідповідністю працівника  виконуваній роботі, внаслідок стану здоров»я,
який перешкоджає продовженню роботи по 12год.на добу, за п. 2 ст. 40 КЗпП
-     рішенням профкому 23.11.06року - дана згода
на  розірвання трудового договору , в
зв»язку з  невідповідністю працівника
виконуваній роботі , внаслідок стану здоров»я, який перешкоджає продовженню
даної роботи за п.2 ст. 40 КЗпП України ;
згідно довідки МСЕК   позивачці
встановлена  третя група
інвалідності  з 05.10.06року  - загального захворювання,  згідно
висновку про умови праці і характер
праці - виключити  тяжкий  фізичний труд, шум,  роботу в гарячому цеху на конвеєрі, можна працювати
в своїй професії на 0,5 ставки ;
акт  від 29.11.06року свідчить про
вручення ОСОБА_1 копії наказу ;
акт   від 27.11.06року свідчить
про відмову ОСОБА_1 підписувати наказ про звільнення;
-     листом від 27.11.06року позивачці надана
пропозиція роботи соціального працівника СКВ;
-     27.11.06року складено акт про відмову
позивачки  від роботи соціального
працівника СКВ на 0,25ставки
п.2  ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або
стану здоров»я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі
скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього
обов»язків вимагає доступу до державної таємниці.
Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про практику розгляду
судами  трудових спорів» при
розгляді справ про звільнення за п. 2 ст.40 КЗпП України суд може визнати
правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить , що воно
проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану здоров»я (
стійкого зниження працездатності)
працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових
обов»язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров»я або небезпечне для
членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і його неможливо
перевести за його згодою, на іншу роботу.
Суд вважає, що
позивач не довів свої позовні вимоги
щодо незаконного звільнення, оплати за вимушений прогул, стягнення моральної
МСЕК від 10.10.06року  позивачці
встановлена третя група інвалідності загального захворювання та зроблений
висновок щодо умов праці : виключити важку фізичну працю, шум, роботу в
гарячому цеху на конвеєрі.
частина ВАТ « Азот» на підставі наказу МОЗ
СРСР від 27.09.89року зробила висновок , що ОСОБА_1 Р.І, протипоказана
робота з небезпечними шкідливими та несприятливими факторами, може працювати в
нормальних умовах праці .
розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника, який
встановлений законом , дотриманий:
звернувся з поданням  про дачу згоди  на звільнення   до
-     на засіданні профкому з участю позивача і
її представника приймалось рішення про дачу згоди на звільнення;
-     інша робота, з врахуванням кваліфікації і
стану здоров»я позивачу пропонувалась
Суд не
приймає доводи позивача і її представника про незаконність звільнення як таке,
що проведене на підставі наказу МОЗ СРСР № 555 від 27.09.89року  без врахування рекомендацій МСЕК про
можливість продовження роботи позивачем в своїй професії з наступних підстав:
МСЕК  про умови та характер праці
позивача є виключення шуму;
-     згідно виробничої характеристики ОСОБА_1 в
гігієнічних умовах роботи записано: робота в приміщенні, наявність  пилу, шуму , вібрації;
-     актом визначення Переліку професій ( посад)
працівники, яких підлягають обов»язковому медичному огляду в 2006-2007р. від
01.12.05року складеним з участю лікаря з гігієни  праці Черкаської міської МСЕК  визначено, що шкідливим чинником праці
апаратника змішування в цеху відділення нейтралізації, випарювання,  гранулювання є  посудини під тиском, робота у  вибухово-небезпечних виробництвах, аміак,
-     в п.1.13 Інструкції з охорони праці та безпеки  виробництва апаратника змішування відділення
нейтралізації випарювання, гранулювання цеху з виробництва аміачної селітри,
М-3 в характеристиці основних
небезпечних та шкідливих виробничих факторів вказані хімічні,
психофізичні та фізичні фактори, в тому числі підвищений рівень шуму;
-     звільнення позивача здійснено на підставі
п.2 ст. 40 КЗпП України, а не на підставі наказу МОЗ СРСР № 555. Твердження
позивача,  що застосовувався нормативний
акт неіснуючої  держави , спростовується
Положенням про порядок проведення медичних оглядів працівників певних
категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров»я України від
31.03.94року № 45 зі змінами від 07.06.99року, згідно якого проведення медичних
оглядів здійснюється з врахуванням положень згаданого наказу МОЗ  СРСР.
Суд не приймає
до уваги посилання представника позивача на те, що
виконав вимоги висновку МСЕК про можливість виконання попередньої роботи
позивачем на умовах 0,5 ставки, поскільки
відповідно до п. 4.1.1. Положення
про порядок проведення медичних оглядів власник зобов»язаний виконувати
висновки заключного акта медичного огляду, п.4.1.3  несе відповідальність про  допущення до роботи з шкідливими  і небезпечними  умовами
праці осіб, які мають протипоказання за станом здоров»я, що було і
зроблено відповідачем, на виконання висновку МСЕК про виключення шкідливого
фактору-шуму, ОСОБА_1 звільнена з метою
недопущення до роботи.
та її представника про наявність вакантних посад , які не
запропонували позивачеві спростовуються довідкою ВАТ «
Азот» від 26.01.07року, згідно якої вакансії відсутні, окрім запропонованої
посади соціального працівника , суд не може прийняти як належний доказ штатний
розпис по цеху М-3 , згідно якого передбачені посади прибиральника виробничих і
службових приміщень, поскільки позивачем
відомості, про те, що вказані посади були вакантними на момент її
звільнення, не надані, і не вказане джерело, звідки їх можна було  витребувати.
позивач, даючи пояснення, вказала, що перед її звільненням
прибиральника з ініціативи власника була зумисно зайнята  іншим працівником, щоб позбавити її
роботи.  Встановлені обставини в
сукупності приводять суд  до переконання
про сумнівність твердження про наявність вакантних посад не запропонованих
позивачу при звільненні.
Доводи позивача та її представника  в частині
підписання наказу про
звільнення неповноважною особою спростовується
довіреністю № 103/7  від 03.01.06року,
якою ВАТ « Азот» в особі  генерального
директора  Бєлого В.Б., уповноважує
заступника генерального директора Макоту М.П. виконувати певні дії, в тому
числі підписувати накази про звільнення з роботи які стосуються працівників
робітничих професій.
Суд вважає, що
позивач не довела своїх позовних вимог про стягнення
середнього заробітку в
зв»язку з несвоєчасним розрахунком поскільки :
звільнена наказом № 760 вк від 27.11.06року з 29.11.06року;
-     згідно розрахункового листа від
04.11.06року ОСОБА_1 нараховані відпускні, оздоровчі, зарплата, в сумі
2800,71грн., із яких 1600грн. отримані, та ще перераховані 7322,77грн. для
отримання в банкоматі;
-     згідно довідки від 17.01.07року ОСОБА_1
остаточний розрахунок отримала 29.11.06року по платіжній відомості в сумі
740грн. премія в сумі 62,43грн. виписана в касу по видатковому ордеру
30.11.06року. Залишок не отриманих грошей в сумі 411,55грн. вдруге було
передано на касу з 15.12. по 19.12.06року , але не отриманий.
видаткових  касових ордерів від
30.11.06року № 575 на суму 62,43 грн., та № 576 на суму 349,12грн. , (
411,55грн.) касовий ордер № 87,91 від 07.02.07року , грошові кошти
задепоновані, одержані  09.02.07року по
касовому ордеру № 92;
-     наказом № 821 від 30.11.06року працівники
ВАТ « Азот» премійовані по результатах роботи за рік.
-     згідно Положення про порядок надання  матеріальної допомоги ( додаток № 8 до  Колективного договору ),  рішення засідання президії профкому  ВАТ « Азот» від 28.09.06року, заяви ОСОБА_1
про надання матеріальної допомоги в зв»язку з хворобою їй виділена допомога в
розмірі 400грн., в числі інших осіб, список на отримання якими допомоги  був переданий в бухгалтерію підприємства
30.11.06року ( а.с. 185,188)
Таким чином, суд
робить висновок, що  на момент
звільнення  позивач отримала всі належні
їй виплати,  кошти   в сумі 411,55грн. премія та матеріальна
допомога  були перераховані або визначені
до виплати  30.11.06року,  тобто після звільнення позивача. Кошти згідно
видаткових касових ордерів були передані в касу підприємства, де їх  позивач без перешкод міг отримати.
1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
ст.ст. 11,57,60, 212-215 ЦПК України , ст..ст.116,117, 232, 237-1 КЗпП України,
задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ « Азот» про поновлення на роботі, оплату
вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди , стягнення середнього
заробітку  за час затримки остаточного
розрахунку  -  відмовити.
апеляційне оскарження  рішення  суду може бути подано протягом  десяти днів з дня  проголошення рішення, апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження через Соснівський райсуд м. Черкаси
до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий :