УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

7 травня 2007
року                                                                                                  м.
Харків

Колегія суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Луспеника Д.Д.,
Яцини В.Б., Швецової Л.А.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні власністю, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток у квартирі, визнання факту прийняття
спадщини, визнання права власності та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2
на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2004 року,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні приватною власністю, посилаючись на те, що є власником квартири
АДРЕСА_1, в якій також зареєстрована її дочка, проте в ній не проживає з
моменту реєстрації, чим перешкоджає належним чином користуватися власністю,
оформити субсидію. В порядку усунення перешкод у користуванні власністю просила
виписати відповідачку з квартири.

ОСОБА_2 звернулась
до суду із зазначеним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що є дочкою
позивачки та ОСОБА_3, які перебували на той час у фактичних шлюбних відносинах,
вели спільне господарство, проживали однією сім'єю, внаслідок чого 15.02.2001
р. на ім'я ОСОБА_1 придбали спірну квартиру, яка повинна бути визнана їх
спільною сумісною власністю. Оскільки її батько помер 20.03.2002 p., а вона,
проживаючи в квартирі, фактично прийняла спадщину. У зв'язку

з наведеним
просила в 1/2 частині визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
15.02.2001 р. недійсним, визнати квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_1
та ОСОБА_3, визначити, що ОСОБА_3, належить в квартирі ідеальна частка у
вигляді 1/2 частини квартири, встановити факт, що вона фактично прийняла
спадщину та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири в порядку
спадкування і вселити її в квартиру, зобов'язавши ОСОБА_1 не перешкоджати в
користуванні квартирою.

Рішенням Ізмаїльського районного суду Одеської області від 16 січня 2004
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, позов ОСОБА_2 задоволений.
Визнано, що ідеальна частка ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 становить 1/2 частину,
встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, за ОСОБА_2 визнано
право власності на 1/2 частину цієї квартири та її вселено в квартиру,
зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати їй користуватися квартирою.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 червня
2004 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, рішення суду першої інстанції
скасовано, позов ОСОБА_1 задоволений, усунені перешкоди в її користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації. У задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні
її позову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

В іншій частині
рішення апеляційного суду не оскаржується.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги в межах
оскарження рішення суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню
не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
апеляційний суд правомірно виходив з того, що спірна квартира придбана
ОСОБА_1 за власні кошти, зокрема, внаслідок продажу іншого свого власного
житла, при житті ОСОБА_3, не ставив питання про визнання за ним права власності
на частину квартири, оскільки доведено, що він не мав права на те житло, після
продажу якого позивача купила квартиру, а також проживав окремо. Доказів того,
що спірна квартира була придбана ними за спільні кошти чи в період сімейних
відносин не надано.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують, тому в силу ст. 337 ЦПК України
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язковою
скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 335, 345 ЦПК України, колегія суддів з касаційного
розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 червня
2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.