інстанції Демиденко Ю.Ю.
39 (1У)                                 Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем   України

07 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
судді Барильської А.П..

суддів              Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при
секретарі  Чубіній А.В.

за участю:
представника позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Гриші Кирило Володимировича,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за

апеляційною  скаргою
відкритого  акціонерного  товариства
«Центральний  гірничо  -

збагачувальний
комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від

19 листопада
2003 за позовом ОСОБА_1  до відкритого
акціонерного

товариства
«Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення заробітної

плати за час
вимушеного прогулу і середнього заробітку за час затримки розрахунку при

звільнені та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Центральний
гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - ВАТ «ЦГЗК»), про стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу і середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди, і просив
суд стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу за період
з 07.11.2002 року по 24.01.2003 року в сумі 6 142.72грн. та середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільнені за період з 25.01.2003 року по 18.04.2003
року в сумі 6838.10грн. та 25000грн. у відшкодування моральної шкоди.

В
подальшому позивач уточнив позовні вимоги, і просив суд стягнути з відповідача
на його користь 19147.38грн. несплаченого середнього заробітку і середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 25 000 грн.
відшкодування моральної шкоди. оскільки середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені 19147.38грн. і моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Рішенням
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2003 року позов
задоволений частково. З ВАТ «ЦГЗК» на користь позивача стягнутий середній
заробіток за час вимушеного прогулу і середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені за період з 08.11.20002 року по 19.11. 2003 року в сумі
19147.38грн. та 1000грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто 200грн.
державного мита на користь держави. В іншій частині позову - відмовлено.

В
апеляційній скарзі відкрите акціонерне товариство «Центральний гірничо
-збагачувальний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд
не врахував, що позивач не виходив на роботу із своєї вини, суд не повністю
з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають
добутим по справі доказам. Судом порушені норми матеріального і процесуального
права.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що
рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07 листопада 2002 року
позивач поновлений на колишньому місці роботи на посаді машиніста бурової
установки шахти імені Орджонікідзе і на його користь стягнутий середній
заробіток за період вимушеного прогулу в сумі 27728.86грн. Рішення суду в
частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.( л.д.4-7). Наказ
про поновлення позивача на роботі № 111-к був виданий відповідачем 25.03.2003
року.

Вирішуючи
спір в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 08.11.2002 року по 24.01.2003 роки включно, суд не
врахував, що виконавчий лист був пред'явлений для виконання відповідачу
22.11.2002 року.

За таких
обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про затримку
відповідачем виконання рішення суду від 07.11. 2002 року про поновлення
позивача на колишньому місці роботи, однак, неправильно визначив період
затримки виконання рішення суду, який, на думку колегії судців, необхідно було
обчислювати з 22.11.2002 року і який на момент видання наказу 25.03.2004 року
про поновлення позивача на роботі та звільнення його з роботи з 24.01.2003 року
складає 43 робочих дня, у зв'язку з чим розмір середнього заробітку позивачки
за період затримки виконання рішення суду від 07.11.2002 року складає
4804.66грн., з розрахунку: 43 робочих дні х 119.56 грн.( середньоденна
заробітна плата).

У
зв"язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в
цій частині, зміншивши розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу до
4804.66грн..

Вирішуючи
спір в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те що невиплатою вищезазначених сум відповідачем
позивачу спричинена моральна шкода, оскільки з вини останнього порушувалося
право позивача на оплату праці, йому заподіяні моральні страждання, відсутність
грошей вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак,
розмір спричиненої моральної шкоди судом визначений без урахування конкретних
обставин справи, ступеня моральних страждань позивача і наслідків, що
наступили, у зв"язку з чим колегія судців вважає за необхідне, з
урахуванням вищезазначених обставин, змінити рішення суду в цій частині,
зменшити розмір стягнутої на користь позивача з відповідача моральної шкоди до
100грн.

Згідно
роз'яснень п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11 1992
року з подальшими змінами «Про практику розгляду трудових спорів», відповідно
до ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з
дня видання власником або уповноваженим їм органом про це наказу.

Суд
першої інстанції, стягнувши з відповідача на користь позивача середній
заробіток і за період з 26.03.2003 року по 19.11.2003 роки включно, тобто після
видання відповідачем наказу про поновлення позивача на колишньому місці роботи,
послався як на правову підставу для стягнення, на ст. 236 КЗпП України в межах
позовних вимог, не взявши до уваги, що вказана стаття встановлює
відповідальність власника або уповноваженого їм органу за затримку виконання
рішення суду лише в частині поновлення на роботі.

За таких
обставин, колегія судців вважає, що позовні вимоги в частині стягнення
середнього заробітку за період з 26.03.2003 року по 19.11.2003 року включно, не
підлягають задоволенню, у зв"язку з чим рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч.1 п. 4
ст.309 ЦПК України про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309
ч.1 п.4, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо -збагачувальний
комбінат» - задовольнити частково.

Рішення
Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2003 року в
частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди змінити, зменшити розмір стягнутого з відкритого акціонерного товариства
"Центральний гірничо - збагачувальний комбінат" на користь
ОСОБА_1середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 4804грн. 66 коп. та
моральної шкоди до 100 грн.

Рішення
суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільнені скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

В
задоволені позовних вимог ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
«Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільнені - відмовити.

Стягнути
з відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат» судовий збір в сумі 51 грн. та 8.50 грн. на користь держави.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.