Справа № 22-ц- 542/ 07                                Головуючий у І
інстанції - Лівандовська Т.В.
№ 11                                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 липня
2007 року                                                                      місто
Луцьк

Судова
палата у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі
колегії суддів:

головуючого -
судді Шевчук Л.Я.

суддів Свистун
О.В.,  Подолюка В.А.

при секретарі
Матюхіній О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом закритого
акціонерного товариства «Український мобільний зв'язок» (далі - ЗАТ «УМЗ») в
особі Волинської філії до ОСОБА_1 про
стягнення боргу,  договірної
санкції,  пенсійного збору,  пені та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «УМЗ»
про визнання договору неукладеним за апеляційною скаргою представника позивача
ЗАТ «УМЗ» ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 11 травня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

В
апеляційній скарзі представник позивача вказує на незаконність рішення суду
із-за неповного з'ясування обставин,  що
мають значення для справи,
невідповідності висновків суду обставинам справи,  порушення і неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Просить
рішення суду скасувати та постановити нове,
яким первісний позов задоволити,
а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 11 травня 2006 року в задоволенні первісного
позову ЗАТ «УМЗ» в особі Волинської філії до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
договірної санкції,  пенсійного
збору,  пені відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_1 до ЗАТ
«УМЗ» про визнання договору неукладеним задоволено.

Постановлено
визнати договір № 2146425 від 18.03.2005 року та додаткову угоду,  укладені між ОСОБА_1 та ЗАТ «УМЗ» неукладеними.

Стягнуто
з ЗАТ «УМЗ» на користь ОСОБА_1 51 грн.
судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

В
апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 зазначає,  що суд першої інстанції залишив без уваги її
посилання на те,  що договір між
сторонами фактично був укладений,
оскільки ЗАТ «УМЗ» надавало послуги мобільного зв'язку,  а відповідач ОСОБА_1 ними користувалася та оплачувала. Крім
того вказує,  що підписання договору та
додаткової угоди працівником ТзОВ «УкрСел»,
який не мав на це повноважень,  не
істотно вплинуло на умови виконання договору позивачем.  Тому суд

2

першої
інстанції прийняв помилкове рішення про відмову в задоволенні первісного позову
та задоволення зустрічного позову.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
договір,  який укладено 18 березня 2005
року між ЗАТ «УМЗ» та ОСОБА_1
та додаткова угода підписані особою,
яка не уповноважена укладати договори від ЗАТ «УМЗ».

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду залишенню без
змін з наступних підстав.

Так,  з матеріалів справи вбачається,  що укладені між сторонами 18 березня 2005
року договір про надання послуг мобільного зв'язку та додаткова угода від імені
ЗАТ «УМЗ» підписані консультантом ОСОБА_3.
Судом встановлено,  що стороною в
договорі виступає ЗАТ «УМЗ» в особі директора ТзОВ «УкрСел» Саврук Н.С. ,  що діє на підставі статуту та дилерського
договору від 24.06.2003 року. ОСОБА_3.
не уповноважена укладати такі угоди від ЗАТ «УМЗ»

Відповідно
до ч.2  ст.  207 ЦК
України правочин вважається таким,
що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин,  який вчиняє юридична особа,  підписується особами,  уповноваженими на це її установчими
документами,  довіреністю,  законом або іншими актами цивільного
законодавства,  та скріплюється печаткою.

Із
довіреності виданої ТзОВ «УкрСел» 01.07.2004 року на ім'я ОСОБА_3.,
вбачається,  що
вона має право укладати угоди від імені ТзОВ «УкрСел». Довіреності на укладення
угоди від імені ЗАТ «УМЗ» у ОСОБА_3.
не було і таких доказів про повноваження позивач суду не надав.

Із
субдилерського договору доручення №15/Д від 1.12.2004 р. вбачається,  що ПП «Зеніт Центр» доручає ТзОВ «УкрСел»
укладати договори про надання послуг мобільного зв'язку від імені та по
дорученню ЗАТ «УМЗ» і ПП «Зеніт Центр». Однак,
згідно дилерського договору доручення №14 від 18.11.2002 р. ТзОВ «Зеніт»
не надавало таких повноважень ПП «Зеніт Центр».

Отже,  від імені позивача договір та додаткова угода
від 18 березня 2005 року були підписані особою,
яка не мала на це відповідних повноважень,  а тому суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку,  що вказані
правочини є неукладеними.

Таким чином
вимоги позивача ЗАТ «УМЗ» не можуть бути задоволені.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити,
а рішення Луцького міськрайонного суду від 11 травня 2006 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.