Справа №22-ц-1131   2007р.                                        Головуючий
у 1-й інстанції Собина О.І.
29                                                                    Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
вересня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -
Попруги С.В.

суддів - Гагіна
М.В.,  Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб,  які приймають участь у справі -   відповідачки ОСОБА_1,

представника
відповідача ОСОБА_2,

представника ТОВ
«Зарічник» Клюшнікова В.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Сумської міської ради на рішення Зарічного районного
суду м.  Суми від 12 липня 2007 року у
справі за позовом Сумської міської ради до ОСОБА_1,  яка діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_3,  треті
особи: ПВКП «Рубін»,  Сумська обласна
клінічна лікарня,  Зарічний ВМ СМВ УМВС
України в Сумській області,  Зарічна
районна в м. Суми адміністрація в особі опікунської ради про визнання
втратившою право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації;

та за
зустрічним позовом ОСОБА_1,  яка діє в
своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Сумської міської
ради,  треті особи: ПВКП «Рубін»,  Сумська обласна клінічна лікарня,  Зарічний ВМ СМВ УМВС України в Сумській
області,  Зарічна районна в м. Суми
адміністрація в особі опікунської ради про надання житлової кімнати , -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року Сумська міська рада звернулася до суду з позовом, зазначаючи,  що відповідачка разом з неповнолітнім сином
2000 року народження зареєстрована у АДРЕСА_1,
що є комунальною власністю територіальної громади м. Суми,  але не проживає в ньому без поважних причин.
Тому просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_1 та її
неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження такими,  що втратили право користування житловим
приміщенням.

ОСОБА_1. заявлений позов
не визнала і у березні 2007 року звернулася до суду із зустрічним позовом, яким
просила постановити рішення про визнання причин відсутності її та її
неповнолітнього сина в гуртожитку поважними, зобов'язати Сумську міську раду
надати їй та її неповнолітньому сину житлову кімнату в АДРЕСА_1 не меншу за
площу,  ніж кімната № 413,  а саме 11.8 кв.м.,  зобов'язати Сумську міську раду створити
належні умови для проживання в гуртожитку відповідно до законодавчо
встановлених норм і правил.

Рішенням
суду в задоволенні позовних вимог Сумської міської ради відмовлено за їх
безпідставністю.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано
поважними причини відсутності ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 за
місцем їх реєстрації.

2

Зобов'язано
Сумську міську раду надати ОСОБА_1 та її неповнолітньому сину ОСОБА_3 житлову
кімнату в АДРЕСА_1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за їх
безпідставністю.

В
апеляційній скарзі Сумська міська рада не погоджується з рішенням суду та
посилається на неповне з'ясування судом обставин,  що мають значення для справи,  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

При
цьому вказує на те,  що з 2002 року
електропостачання та водопостачання в гуртожитку були.

Зазначає,  що звинувачення Сумської міської ради
стосовно того,  що не було доведено до
відома мешканців будинку про проведення комісією обстеження гуртожитку «Медик»
на предмет проживання зареєстрованих у ньому громадян є безпідставними.

Вказує,  що показання свідків ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 підтверджують факт відсутності ОСОБА_1 в гуртожитку без поважних
причин протягом чотирьох років.

З цих та
інших підстав просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення
,  яким задовольнити позовні вимоги
Сумської міської ради.

Колегія
суддів дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення в межах цих
доводів,  заслухавши пояснення апелянта,
який підтримав доводи скарги,  дійшла
висновку,  що апеляційна   скарга підлягає відхиленню виходячи з таких
підстав.

Судом
першої інстанції було встановлено,  що
гуртожиток «Медик»,  знаходиться у
АДРЕСА_1,  перебував на балансі Сумської
обласної клінічної лікарні.

ОСОБА_1
було надано місце в гуртожитку,  де вона
зареєструвалась 11 червня 1997 року і після народження у неї сина,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
він також був зареєстрований за місцем її проживання.

Рішенням
Сумської міської ради від 25 грудня 2002 року та рішенням виконкому Сумської
міської ради № 260 від 15 квітня 2003 року зазначений гуртожиток було прийнято
у комунальну власність територіальної громади м.  Суми,
а рішенням виконкому Сумської міської ради № 99 від 03 лютого 2004 року
йому було надано статус жилого будинку для проживання малих сімей.

З
березня 2001 року в гуртожитку стали створюватись умови неможливі для
проживання: відключено тепло-,
водо-,  та електропостачання.

Тому
ОСОБА_1 разом з дитиною була вимушена тимчасово залишити житлове приміщення.
Всі особисті речі залишилися в її кімнаті,
в яку вона періодично навідувалась. У вересні 2002 року в зв'язку з
пропажею її особистих речей,  що
знаходились у кладовій кімнаті поряд з її кімнатою,  вона була вимушена всі свої особисті речі
перенести до своєї знайомої на тимчасове зберігання,  але кімнату коменданту вона не здавала. З
реєстрації не знімалась і мала намір після закінчення відпустки по догляду за
дитиною повернутись за місцем реєстрації.

До
грудня 2003 року нею вносилась оплата за гуртожиток.

В
листопаді 2002 року вона не змогла увійти до своєї кімнати,  оскільки двері були зачинені на інший замок.
По закінченню відпустки по догляду за дитиною,
у березні 2003 року ОСОБА_1 мала намір повернутись мешкати за місцем
реєстрації,  в зв'язку з чим зверталася
до адміністрації Сумської обласної клінічної лікарні, до управління
житлово-комунального господарства з проханням надати їй кімнату,  але їй було відмовлено.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази,  і дійшов
до вірного висновку,  що причини
відсутності ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини за місцем їх реєстрації є
поважними.

3

Згідно  ст. 47 Конституції України кожен має
право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Поважність
причин відсутності відповідачки та її неповнолітньої дитини за місцем
реєстрації обґрунтовуються тим,  що після
народження дитини у 2000 році,  вона
змушена була на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку тимчасово виїхати до родичів у Чернігівську
область. У гуртожитку були створені неможливі умови для проживання, оскільки
було припинено тепло-, водо- та енергопостачання. Ця обставина підтверджується
актом комісії від 08 червня 2004 року. Крім того,  маючи намір вселитись в кімнату
гуртожитку,  відповідачка не могла цього
здійснити з тієї причини,  що в
кімнату,  яку вона займала,  була вселена інша особа.

Судом
першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те,  що відповідачка не втратила інтерес до
кімнати в гуртожитку, оскільки нею періодично здійснювалась оплата
житлово-комунальних послуг навіть в ті періоди,
коли вона фактично ці послуги не отримувала і вони не надавались,  і цей висновок ґрунтується на матеріалах
справи.

Під час
розгляду справи,  як позивачем так і
відповідачкою не заперечувався той факт,
що відповідачка займала житлове приміщення на законних підставах.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального чи
процесуального права,  які призвели чи
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст. ст. 303,
304,  п.1 ч.1  ст.307,
308,  313,  п.1 ч.1
ст. 314,  315,  317,
319 ЦПК України,  судова колегія
судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Сумської міської ради відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 12
липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.