Апеляційний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
червня 2007 року                                                                           м.
Харків

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Луспеника Д.Д.,
Ларенка В.І., Яцини В.Б.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Приморського район­ного суду м. Одеси від 19 березня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Оде­ської області від 3 червня 2004 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»
про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фа­ктичного
розрахунку, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

22
грудня 2003 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до дер­жавної
судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» ( далі ДСК ЧМП ) про
стягнення середнього заробітку в порядку ст. 117 КЗпП Украї­ни за час затримки
розрахунку у сумі 31 324,16 грн., компенсації втрати частки заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 6 147,47 грн., упущеної вигоди у
сумі 10 846 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі 37 000 грн.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він перебував у
трудових відношеннях з відповідачем, 20.07.1998 року був звільне­ний з роботи,
повного розрахунку він не отримав. Рішенням Жовтневого ра­йонного суду м. Одеси
від 22.01.1999 року на його користь стягнуто з відпові­дача 1910 грн. 85 коп., у тому числі
середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Однак вказана сума
була йому виплачена тільки 10.11.2003 року, у зв'язку з чим він просив стягнути
з відповідача середній заробіток за період з дня ухвалення судом рішення, тобто
з 22.01.1999 року, до повного

Справа №
200-кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Капля А.І.

Доповідач.
Ларенок В.І.

погашення
заборгованості, призвести   компенсацію
втрати частини заробітної плати, стягнути упущену вигоду, а також відшкодувати
моральну шкоду.

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2004 ро­ку, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 черв­ня 2004 року, в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення
та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1. про стягнення з від­повідача середнього заробітку
за період з дня ухвалення судом рішення, тобто з 22.01.1999 року до повного
погашення заборгованості, компенсації втрати час­тки заробітної плати, упущеної
вигоди, а також відшкодування моральної шкоди, суд, з висновками якого
правомірно погодився і апеляційний суд, виходив з того, що законних підстав для
цього немає. Рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 22.01.1999 року
стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1. за­боргованість по заробітної платі,
середній заробіток за весь час затримки розра­хунку при звільненні. Це рішення
суду вступило в законну силу. Після вступу рішення суду в законну силу, яке є
актом правосуддя, правовідносини сторін із сфери вирішення спору перешли в
виконавчу сферу.

Упущена вигода
нормами КЗпП України не регулюється.

Відповідно
до ст. 33 Закону України «Об оплаті праці « від 24.03.1995 ро­ку, постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці» у зв'язку з несвоєчасним
виконанням рішення суду підлягає індексації присуджена заробі­тна плата.
Компенсація втрати частини заробітної плати у такому випадку не пе­редбачена
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». В судовому
засіданні позивач відмовився від індексації заробітної плати, вимагав тільки її
компенсації.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскар­ження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи пору­шення норм процесуального
права.

Доводи
скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для висновку, що
судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріаль­ного чи
процесуального права, які передбачені ст.ст.338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Згідно із ч.1
ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування су­дом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над ін­шими,
а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути ви­знані як
підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріаль­ного і процесуального
права.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду справ
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківсь­кої області

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 3 червня 2004 року за­лишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.