Справа № 22-ц-1278                               Головуючий у 1-й
інстанції: Шелєхова А.В.
- 29                                           Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ і

менем    України

24
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого
-   Смирнової Т.В.,

суддів                   - Ведмедь Н.І.,  Ільченко О.Ю.,

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко
А.П. в присутності осіб,  які приймають
участь у справі :      ОСОБА_2.,  ОСОБА_1.
і їх представників

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду

цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Зарічного районного суду ми. Суми від 20 серпня 2007 року

у справі за
позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,  Сумського
спеціалізованого підприємства № 408
відкритого

акціонерного
товариства «Південелектромонтаж»

про встановлення
факту проживання в якості члена родини,
визнання права

користування
жилим    приміщенням,  визнання незаконним розпорядження про

приватизацію,  визнання свідоцтва про право власності
недійсним,  вселення,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007 року позивачка звернулась до суду із зазначеними позовними
вимогами,  які обґрунтовувала тим,  що з 21 серпня 1998 року перебувала у шлюбі з
відповідачем,  а в жовтні 1998 року їхній
сім'ї було виділено дві кімнати для переобладнання в однокімнатну квартиру. З
лютого 1999 року позивачка та відповідач проживали у переобладнаній квартирі за
адресою м.  АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1року у
них народився син,  а 16 березня 2001
року позивачка разом з дитиною була
зареєстрована у спірній квартирі.

26.01.
2007 року шлюб між сторонами був розірваний,
після чого відповідач вивіз речі позивачки до квартир її матері,  змінив замок в квартирі і перешкоджає
позивачці проживати у спірному житлі.

Крім
того,  позивачці стало відомо,  що квартира згідно свідоцтва про право
власності від 09.09.1999 року приватизована на ім'я відповідача.

Просила
встановити факт проживання її в якості члена родини з лютого 1999 року в
спірній квартирі,  визнати за нею право
користування жилим приміщенням,  визнати
незаконним розпорядження № 2 від 09.09.1999 року про приватизацію спірного
житла на ім'я ОСОБА_1. ,  визнати
недійсним свідоцтва про право власності,
вселити її та сина в спірну квартиру.

В
процесі розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги і просила
усунути перешкоди в користуванні спірної квартири,  зобов'язавши відповідача надати їй ключі від
вхідних дверей. Просила визнати свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_1.  на спірну квартиру частково недійсним та
визнати за нею право власності   на 1/2
частину даної квартири.

Рішенням
Зарічного районного суду м.  Суми від 20
серпня 2007 року позов ОСОБА_2. задоволено частково.

Визнано
факт проживання ОСОБА_2. в квартирі № АДРЕСА_1 в якості члена родини з лютого
1999 року.

Усунуто
перешкоди в користуванні в спірному житлі,
зобов'язавши ОСОБА_1.  надати їй
ключі від вхідних дверей.

Вселено ОСОБА_2.
до спірної квартири.

Визнано
свідоцтво про право власності,  видане
09.09.1999 року на ім'я ОСОБА_1.  та
зареєстроване в КП «Сумське ОБТІ» за реєстровим номером № 1719 від 10.09.1999
року частково недійсним.

Визнано
за ОСОБА_2. право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В
задоволенні інших позовних вимог відмовлено в зв'язку з їх необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.  не погоджується
з рішенням суду,  посилається на його
необґрунтованість,  невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування обставин справи,
порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема,  вважає,
що суд дійшов помилкового висновку,
що позивачка проживала в спірній квартирі до вирішення питання щодо
приватизації житла.

Крім
того вказує на те,  що позивачка набула
статус громадянки України лише після приватизації спірного житла.

А також
не погоджується з висновком суду про те,
що позивачка зі спірного приміщення була виселена відповідачем.

З цих та
інших підстав просить скасувати в повному обсязі рішення суду та ухвалити
нове,  яким відмовити в позові.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
договору про участь в реконструкції гуртожитку на 400 місць за адресою м.  АДРЕСА_1 від 20.10.1997 року ВАТ
«Південелектромонтаж» та ОСОБА_1.
погодили реконструкцію двох кімнат під квартиру в житловому будинку для
малих сімей за кошти ОСОБА_1.  (
а.с.  42-43).

Після
проведеної реконструкції 05.08.1998 року на ім'я відповідача було видано ордер
на родину з 1 чоловіка за адресою м.
АДРЕСА_2(а.с. 44).

З
21.08.1998 року ОСОБА_1.  та ОСОБА_2.
перебували у шлюбі та мають сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1року народження ( а.с.  7-8).

В
спірному житлі на даний час зареєстровані ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2. та їх син ОСОБА_3 ( а.с.  10).

Розпорядженням
№ 2 Сумського спеціалізованого підприємства № 408 ВАТ «Південелектромонтаж» від
09.09.1999 року спірна квартира була передана у власність ОСОБА_1 на підставі його
заяви про приватизацію ( а.с.  11).

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін в справі,
вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд
першої інстанції при
постановлены рішення неповно з'ясував обставини,  що мають значення для справи,  обставини,
встановлені судом є недоведеними,
а тому висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема,  вирішуючи спір в частині встановлення факту проживания позивачки в
спірній квартирі в якості члена родини з лютого 1999 року не врахував ту
обставину,  що 20.10.1997 року між
відповідачем ОСОБА_1.  та ВАТ
«Південелектромонтаж» було укладено договір про участь в реконструкції
гуртожитку на 400 місць по АДРЕСА_1.

Відповідно
до п. 2 цього договору ( а.с.  42)
відповідач прийнятий в часткову дольову участь в реконструкції гуртожитку . В
результаті чого 5 жовтня 1998 року ОСОБА_1.
був виданий ордер на відомчу жилу площу в гуртожитку - однокімнатну
квартиру,  загальною жилою площею 34.1
кв.м.  ( а.с.  44),
яку він приватизував 09.09.1999 року ( а.с.  9) на своє ім'я.

З
матеріалів справи вбачається,  що після
реєстрації шлюбу 21 серпня 1998 року позивач в спірній квартирі не була
зареєстрована,  участі в приватизації
житла не брала.

В
судовому засіданні позивач стверджувала,
що чоловік не бажав реєструвати її квартирі і настоював на тому,  щоб вона була зареєстрована та проживала у
своїх батьків.

За
викладених обставин вбачається,  що
відповідач ОСОБА_1.  не визнавав її
членом своєї родини на час приватизації житла.

Згідно
довідки ТОВ «Інвест-сервіс» ( а.с.  51)
позивач та неповнолітній син сторін ОСОБА_3
зареєстровані в квартирі № АДРЕСА_1 з 16.03.2001 року по даний час.

Відповідно
до  ст.
161 ч. 2 ЖК України особи,  що
вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як член сім'ї наймача,  набувають рівного з іншими членами сім'ї
права користування приміщенням,  якщо при
їх вселенні між цими особами,
наймодавцем,  наймачем та членами
його сім'ї,  які проживають разом з
ним,  не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Отже,  колегія суддів вважає,  що позивач набула права на користування жилим
приміщенням і має право на проживання в спірній квартирі,  тому суд 1 інстанції дійшов вірного
висновку,  вселивши її в квартиру.

Разом з
тим,  колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо визнання свідоцтва про право власності
недійсним на ім'я відповідача та визнання права власності на 1/2 частину
квартири за позивачкою,  оскільки
позивачка членом сім'ї на час приватизації не була. письмової згоди на
проведення приватизації житла не надавала.

І
оскільки суд першої інстанції наведені обставини не врахував,  колегія суддів вважає,  що рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню,  а в позові в цій частині
слід відмовити.

В іншій
частині рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і
доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни або скасування.

Керуючись
ст.
ст.  307 ч. 1 п. 2,  309 ч.
1 п. 1 ,
3,  314 ,
316 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Зарічного районного суду м.  Суми від 20
серпня 2007 року в даній справі скасувати.

В позові
ОСОБА_2в частині встановлення факту проживання на час приватизації квартири в
якості члена родини,  визнання незаконним
розпорядження про приватизацію,  визнання
свідоцтва про право власності відмовити,
залишивши без змін рішення суду першої інстанції в частині користування
жилим приміщенням та вселення позивачки в квартиру.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,  і з цього часу

протягом   двох   місяців
може   бути   оскаржене              в   касаційному
порядку

безпосередньо
до Верховного Суду України.