Справа №22ац-617                                        Головуючий
у 1 інстанції Шатілова Л.Г.
№40                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня
2007р колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого
Дяченка В.М. Трушкова М.М.,Салявіна С.В. при секретарі Фік К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства Маріупольський морський торговельний порт /далі порт/про
поновлення на роботі, стягнення'заробітної плати за вимушений прогул і
відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою порту на рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2007 року частково
задоволений позов ОСОБА_1 до
порту . Скасований наказ №98/к від 02.02. 2007 року про звільнення ОСОБА_1 на
підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з посади економіста бази внутрішньо портової
механізації ДП „ Маріупольський морської торговельний порт". Вона
поновлена на своїй посаді з 03.02. 2007 року. Стягнуто з порту на її користь
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02.2007 року до 18.05. 2007
року в сумі 3608,70грн., моральну шкоду в сумі 200грн . Рішення в частині
поновлення на роботі і стягнення середньомісячного заробітку в сумі 1630,40грн
допущено до негайного виконання. В решті позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі порт просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись, на порушення судом норм матеріального права та на
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши
суддю- доповідача, пояснення представника порту Данілову О.М., яка доводи
скарги підтримала, заперечення представника позивачки ОСОБА_2 яка просила
рішення суду залишити без зміни, перевіривши законність і обгрунтованість
рішення, колегія Суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
із вимогами статті 309 ЦПК України підставою для зміни рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Стягуючи
з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного
прогулу, суд виходив з того , що стягненню підлягає заробіток за 60 робочих
днів без відрахування   суми вихідної
допомоги, яка булу виплачена позивачці.

З таким
висновком суду не можна погодитися.

Відповідно
до положень статті 235 КЗпП України суд, при винесенні рішення про поновлення
на роботі, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 32 постанові від 06.Х1.1992 року №9 з наступними змінами,
" Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні
оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової
роботи, одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога,
допомога по безробіттю.

Як
вбачається з матеріалів справи середній денний заробіток позивачки складає
81,52грн. Час вимушеного прогулу за період з 03.02.2007р до 18.05.2007 року
складає 70 робочих днів. Середній заробіток за час вимушеного прогулу складає
5706,40грн./ 70х 81,53грн./ Від цієї суми необхідно відрахувати отримані
позивачкою 3 436,65грн допомоги по безробіттю і 1812,56грн. вихідної допомоги.
Отже, стягненню підлягає 457,19грн. / 5 706,40- 3 436,65 - 1812,56/

Суд
першої інстанції стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі З
608,70грн. не врахував зазначені обставини і прийшов до помилкового висновку
щодо розміру суми заробітку, який підлягає стягненню.

У
зв'язку з цим підлягає зменшенню і сума стягнення середньомісячного заробітку ,
яка допущена судом до негайного виконання. Заміст 1630,40 грн. стягненню
негайно підлягає сума в розмірі 300грн.

В решті
частини рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його
скасування немає.

Наведене
в апеляційній скарзі щодо відсутності у позивачки переваг перед іншими
працівниками на залишення на роботі, про відсутність у неї економічної освіти,
що надання згоди на її звільнення профспілковим комітетом без її участі, є
законним , є неспроможним і спростовується наявними матеріалами справи.

Із них
вбачається, що ОСОБА_1 була
прийнята на роботу до Маріупольського порту економістом у 1993 році.
Пропрацювала на цій посаді більше десяти років, має вищу освіту, у 2006 році
пройшла переатестацію за фахом економіст, має звання „Ветеран праці", не
одружена, одна виховує неповнолітню доньку, окрім неї інших працівників у сім'ї
немає. Питання про наявність у неї переважного права на залишення на роботі не
порушувалося і не розглядалося, незважаючи не те, що за штатним розписом порту
є і інші посади економіста. У порушення закону її питання про надання згоди про
звільнення, профспілковим комітетом було розглянуто за її відсутності.

Суд
першої інстанції дав цим доказам належну оцінку і прийшов до правильного
висновку про порушення вимог закону при звільненні позивачки. Тому доводи
апеляційної скарги у цій частині до уваги судом не приймаються.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів-,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт
частково задовольнити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2007 року в частині
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і розміру суми яка
підлягає негайному виконанню, змінити.

Стягнути з
Державного підприємства Маріупольський морський торговельний порт на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02. 2007 року до 18.05. 2007 року в
сумі 457,19грн./ чотириста п'ятдесят сім грн.

Рішення
в частині стягнення середньомісячного заробітку в сумі 300/ триста/ грв.
допустити до негайного виконання.

В решті части
рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає
чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяців з дня набрання чинності в касаційному порядку.