Справа № 33ц-125кс/07
УХВАЛА

Іменем   України

28 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

Мурлигіної
ОЛ.,  Базовкіної Т.М. ,  Славгородської Н.П.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні в м.  Миколаєві справу
за позовом

ОСОБА_1
до Кіровоградської обласної Державної адміністрації,  ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  газети «Народне слово»
про захист честі,  гідності,  ділової репутації та відшкодування моральної
шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 23 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2004
року,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2001 року ОСОБА_1 звернулася в суд до голови Кіровоградської державної
адміністрації ОСОБА_2,  газети «Народне
слово» про захист честі,  гідності,  ділової репутації та відшкодування моральної
шкоди,  пославшись на те,  що в листі ОСОБА_2 за № 12-470/1 від 27
лютого 2000 року на ім'я начальника Головної державної інспекції з карантину
рослин України поширено відомості про те,
що вона прийнята на посаду провідного спеціаліста інспекції з карантину
рослин по Кіровоградській області з порушенням Постанови РНК УРСР від 4 червня
1933 року «Про суміщення посад та службу родичів в установах та організаціях
громадського сектору». Таку ж інформацію було розповсюджено 11 січня 2001 року в статті
ОСОБА_3 під назвою «Ціна консультації Івана Сухна»,  яку надруковано в газеті «Народне
слово»,  де крім викладеного зазначено,  що вона разом з сім'єю працює в інспекції по
карантину рослин з корисливих мотивів. Проте ці відомості не відповідають
дійсності,  ганьблять її честь і гідність
та заподіяли моральну їй шкоду.

Позивачка
просила на підставі  ст.  ст.  3, 8, 21, 43,  55 Конституції України,   ст.
ст.  7,
440-11 ЦК УРСР зобов'язати ОСОБА_2 та газету «Народне слово»
спростувати названі відомості та стягнути з кожного відповідача по 1000 000 грн. моральної
шкоди.

У січні 2002 року позивачка
пред'явила додаткові позовні вимоги до Кіровоградської обласної державної
адміністрації та автора статі ОСОБА_3 і просила зобов'язати газету «Народне
слово» і ОСОБА_3 опублікувати в газеті статтю у який спростувати недостовірні
відомості та вибачитися перед нею,
зобов'язати Кіровоградську обласну державну адміністрацію та ОСОБА_2
принести письмові спростування та вибачення перед нею за відомості викладені у
листі ОСОБА_2,  а також стягнути з
кожного з відповідачів по 250
000 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 23 квітня 2004 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 2 вересня 2004 року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення у справі та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог. Вона посилається на неповне
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне
застосування вимог матеріального права.

Колегія
суддів дійшла до висновку,  що підстави
для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції виходив з того,  що лист голови
Кіровоградської обласної Державної адміністрації ОСОБА_2,  направлений на ім'я начальника Головної
державної інспекції з карантину рослин Міністерства агропромислової політики
про недоліки в роботі Державної інспекції з карантину рослин Кіровоградської
області і роботі начальника цього підрозділу Сухна І.Л.,  який за інформацією відповідача з порушенням
вимог закону прийняв на роботу в підпорядковану йому організацію свою дружину
ОСОБА_1,  не може вважатися поширенням
відомостей,  що ганьблять позивачку,  принижують її честь і гідність.
Встановивши,  що в статті «Ціна
консультації Івана Сухна»,  надрукованої
в газеті «Народне слово»,  міститься
критична інформація та припущення щодо законності діяльності відносно іншої
особи,  суд дійшов також обґрунтованого
висновку про те,  що ні засіб масової
інформації,  ні автор статті не поширили
відносно ОСОБА_1 відомостей,  які
ганьблять її честь та гідність,  а тому
не можуть завдати моральної шкоди.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення
без змін.

Відповідно
до вимог  ст.  335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Згідно з
ч. 2  ст.  324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із
змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення
судами матеріального і процесуального права,
а тому відсутні передбачені
ст.  338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення,  а наведені у касаційній скарзі доводи не
спростовують висновки місцевого та апеляційного судів.

Керуючись  ст.
ст.  332,
336 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до
Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22
лютого 2007 року,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 23
квітня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 вересня 2004 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.