Справа № 22 -ц-1357/2007р.                                Головуючий у 1
ін ст. - Ковальова Т.Г.
Доповідач - Бойко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

10 вересня   2007 року апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого -
судді Бойко О.В.

Суддів -
Горобець Т.В.,  Шевченка В.М. ,

При секретарі -
Рябчук С. Г.

З участю
представника апелянта Тагеєвої Н.М. ,
ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою квартирно-експлуатаційного відділу М. Чернігова Міністерства оборону
України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04
липня 2007 року в справі за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.
Чернігова Міністерства оборони України до ОСОБА_1про визнання договору
недійсним,  -

встановив:

В
апеляційній скарзі квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігова Міністерства
оборони України просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 04 липня 2007 року,
яким в задоволенні позову відмовлено.

Апелянт
посилається на те,  що рішення суду є
необгрунтованим та незаконним,  оскільки
обставини,  які мають значення для справи
встановлені не повно,  висновки суду не
відповідають обставинам справи. Крім того,
рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Зокрема,  суд,  на думку апелянта,  не взяв до уваги положення  ст. ст.215,
203 ЦК України
та безпідставно зазначив,  що не є
нормативним актом наказ Міністра оборони України №:300,  згідно положень  ст.5.7.4 якого до підписання всі договори
повинні попередньо перевірятись начальником фінансової служби (головним
бухгалтером) військової частини,
установи if юрисконсультом на предмет відповідності їх чинному
законодавству. Також,  судом порушено
п.6  ст.130 ЦПК України,  іцо виразилося у невстановленні факту,  який необхідно було

2

встановити для
вирішення спору,  а саме на підставі яких
правоустановчих документів діяв ОСОБА_1 при укладенні договору. Також,  апелянт вважає,  що такий договір суперечить інтересам держави
та суспільства.

В
засіданні апеляційного суду представник апелянта просив апеляційну скаргу
задовольнити,  рішення суду першої
інстанції скасувати,  провадження в
справі закрити,  оскільки справа підсудна
господарському суду.

Позивач
просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Заслухавши доповідь
судді,   пояснення учасників  судового розгляду,  дослідивши
матеріали   справи   та
обговоривши   доводи   апеляційної
скарги,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга не піддягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 303 ЦПК України апеляційний суд
перевіряє правильність і обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

По
справі встановлено,  що 5 січня 2005 року
між Будинкоуправлінням №3 Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ району,  правонаступником якої згідно директиви
Міністра оборони України від 16.10.2006 р. №Д322/1/013 є
квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернігів,
та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір №1 про надання юридичної
допомоги,  згідно умов якого останній
зобов'язувався надати юридичну допомогу в об'ємі і на умовах,  що передбачені даним договором.

Договір
підписаний адвокатом ОСОБА_1,  що діяв на
підставі Закону України "Про адвокатуру" і свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю №41 від 15.04.1994 р. та начальником
будинкоуправління №3 Ніжинського гарнізону Конотопської КЕЧ району - Пушкіним A.M. та
скріплено печаткою будинкоуправління №3.

Умови
договору з боку ОСОБА_1 виконані,  про що
не заперечує позивач.

Відповідно
до ч.1  ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог,  які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку щодо дійсності оспорюваного
правочину,  виходячи з того,  що зміст правочину не суперечить цивільному
кодексу та іншим актам цивільного законодавства,  як це встановлено ч.1  ст.203 ЦК
України.

Доводи
апелянта про те,  що договір не може бути
визнано дійсним,  оскільки він попередньо
не був перевірений головним бухгалтером і юрисконсультом і тому не відповідає
нормам цивільного законодавства,  зокрема
наказу №300 Міністра оборони України від 16.07.1997 р. "Про затвердження
Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" не
можуть бути взяті до уваги апеляційним судом,
так як договір підписано посадовою особою,  а не погодження договору з іншими
працівниками не є підставою для визнання договору недійсним.

3

Доводи апелянта
стосовно того,  що ОСОБА_2 не мав
повноважень на укладання такого договору не знайшло свого підтвердження у
судовому засіданні,  доказів суду
позивачем з даного приводу надано не було.

Не
знайшли свого підтвердження у судовому засіданні доводи апелянта і стосовно
того,  що договір якимось чином
суперечить інтересам держави та суспільства.

Необгрунтованими
є доводи апелянта,  висловлені вже у
судовому засіданні,  і стосовно
того,  що дана справа підсудна
господарському суду,  оскільки ОСОБА_1
укладав договір про надання юридичної допомоги як фізична особа - адвокат від
свого імені. Доводи апелянта стосовно того,
що він у даному випадку здійснює підприємницьку діяльність не знайшли
свого підтвердження.

Апеляційна
скарга не містить жодних передбачених законом підстав для скасування рішення
суду,  яке постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

Керуючись
ст. ст.303,  308,
313,  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова Міністерства оборони
України - відхилити,  рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України в касаційному порядку протягом двох місяців.