Справа 22ц -769/ 2007 р.                          Головуючий
в 1-ій інстанції Кантур A.M.
цивільна.                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

11 червня 2007 року.                Апеляційний суд Чернігівської
області

в складі:
головуючого - судді Смаглюк Р.І.,  судді
Зінченко С. П.,  Редьки А.Г.,

при секретарі
Вареник О.М.

з участю сторін,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської
області в м.  Чернігові апеляційну скаргу
відповідача приватного підприємства „М-Трейд" на заочне рішення
Прилуцького міськрайонного суду від 21 вересня 2006 року по справі за позовом
Прилуцького міськрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до приватного
підприємства „М-Трейд" про стягнення невиплаченої заробітної плати,  -

встановив:

В
апеляційній скарзі відповідач ПП „М-Трейд" просить скасувати вказане
рішення і справу направити на новий судовий розгляд,  оскільки рішення є необгрунтованим і
незаконним з таких підстав.

В лютому
2006 року
Прилуцький міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
про стягнення на його користь невиплаченої заробітної плати в сумі 28028 грн. 11 коп.,  мотивуючи наступним.  Петричко в квітні 2003 року був
прийнятий на роботу в ПП „М-Трейд" без оформлення трудового договору. 23 червня 2003 року на виробництві
стався нещасний випадок з ним.  Засновник
та директор ПП „М-Трейд" ОСОБА_2 притягнутий до кримінальної
відповідальності,  в 2005 році
постановлено рішення про внесення запису в трудову книжку позивачка. За час
затримки виконання рішення суду на підставі
ст.  236 КзПП України
орган,  що розглядає трудовий спір,  виносить ухвалу про виплату середнього
заробітку або різниці в заробітку за час затримки,  тому відповідно до вказаної норми закону на
користь позивача просив стягнути за період з 23 червня 2003
року по жовтень 2005
року невиплачену заробітну плату в сумі 28028 грн. 11
коп. Розрахунок суми зроблено на підставі повідомлення управління
статистики в Прилуцькому районі про розмір середньої заробітної плати за
вказаний період.

2

Заочним
рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 21 вересня 2006
року позов задоволено,  на час постановления рішення за
період з червня 2003 року по
серпень 2006 року суд
стягнув на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 43345 грн. 36 коп. Суд обґрунтував
рішення тим,  що вироком від 1 серпня
2006 року та рішенням від 8 листопада

2005
року Прилуцького міськрайонного суду ,
які набули законної сили встановлено,  що позивач без оформлення трудового договору
працював у відповідача теслею,
зобов"язано відповідача скласти акт форми Н-1,  внести запис в трудову книжку. Встановлені
судом вказані факти мають преюдиційне значення і обов"язкові для всіх
зазначених у них суб"єктах правовідносин,
в тому числі для позивача та ПП „М-Трейд". Виходячи з встановленого
управлінням статистики в Прилуцькому районі розміру середньої заробітної плати
в регіоні за період з червня 2003
року по серпень

2006
року стягнув на користь позивача 43345 грн. 36 коп.3аборгованості
по заробітній платі.

Ухвалою
суду від 23 березня 2007 року в перегляді
заочного рішення відповідачу відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач вважає вказане рішення таким,  що не відповідає закону з таких підстав.
Судом порушені вимоги закону про заочний розгляд справи: нема ухвали суду про
це,  відсутня повістка про своєчасне
повідомлення відповідача,  заочне рішення
суду не надсилалось в 5-денний
строк ПП „М-Трейд". Судом постановлено рішення на необгрунтованих
підставах,  без посилання на матеріальний
закон,  тому просить вказане рішення
скасувати і справу направити на новий судовий розгляд відповідно до п.3 ч. 1  ст.  311
ЦПК України.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що вона підлягає задоволенню
частково,  рішення суду -скасуванню з
постановлениям нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,
прокурором заявлений позов в інтересах Петричка на підставі  ст.  236 КзПП України / л.с.  21.
Однак така підстава для задоволення позову є необгрунтованою,  оскільки
ст.  236 КзПП України
передбачає виплату середнього заробітку або різниці в заробітку незаконно
звільненому або незаконно переведеному на іншу роботу працівникові в разі
затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу,  що розглядав спір про поновлення на роботі
такого працівника,  шляхом винесення
ухвали. Жодним доказом в матеріалах справи не підтверджується факт поновлення
Петричка на роботі в відповідача і затримка виконання такого рішення. Рішення
суду від 8 листопада
2005 року та
вирок від 1 серпня 2006 року не
підтверджують

3

вказаного
факту,  тому відсутні підстави для
задоволення вимог на цій підставі /6-11,  21-22/.

Судом
першої інстанції в мотивувальній частині рішення підставами для задоволення
позову вказані  ст.  ст.
94,  116,  117,
226,  231,  233 КзПП України. Однак таке посилання є
необгрунтованим,  оскільки звільнення
Петричка з роботи і затримка розрахунку при звільненні,  що передбачено  ст.  ст.  116,
117 КзПП України,  не
було,  мало місце примусове виконання
рішення щодо запису в його трудову книжку /
л.с.  34-38,  78,  87,
89/. Суд самостійно змінив підстави позову,  пославшись на ці статті,  вийшов за межі позову,  постановив рішення тільки на підставі  ст.  209,
212-215,  218,  224-227 ЦІЖ України.
Посилання на вирок та рішення Прилуцького районного суду як на обставини,  що мають преюдиційне значення,  не відповідає вимогам  ст.  61 ЦПК України.

Крім
того,  відповідно до п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України №
13 від 24 грудня 1999 року „Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці"
передбачено,  що за вирішенням спору про
оплату праці працівники можуть звернутися в строки,  передбачені
ст.  ст.  225,
228,  233 КзПП.

Пропуск
без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною
підставою для відмови в позові,  однак
якщо суд установить,  що останній є
необгрунтованим,  він відмовляє в
задоволенні саме з цих підстав.

Глава ХУ
КзПП не передбачає винятків щодо застосування строків звернення до суду. Тому і
правило  ст. . 238 КзПП про право
органу,  який розглядає спір,  постановити рішення про виплату працівникові
належних йому сум / крім
передбачених  ст.  235
КзПП виплат нього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи/ без обмеження будь-яким
строком застосовується за умови додержання строків звернення за вирішенням
спору.

Судом першої
інстанції ці вимоги не виконані.

Доводи
апеляційної скарги щодо направлення справи на новий судовий розгляд суд
апеляційної інстанції вважає необгрунтованими,
оскільки відповідач був повідомлений про час і місце слухання справи
/л.с.  81/,  суд мав
право постановити заочне рішення відповідно до вимог гл. 8 ЦПК України.

Однак
висновок суду про задоволення позову не відповідає встановленим обставинам
справи,  рішення постановлене з
неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права,  тому не відповідає  ст.
213 ЦПК України.

Судом
апеляційної інстанції встановлено,  що
позов є необгрунтованим,  тому саме з цих
підстав,  незалежно від додержання
строків звернення до суду,  він не
підлягає задоволенню. Постановлене судом рішення підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про відмову в позові.

4

За таких обставин
апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  п.п.3,  4
ст.
309,  313,
314,  316,  317,
319,  10,  60,
212 ЦПК України,
ст.  ст.  233,  236 КзПП України   апеляційний суд,  -

вирішив:

Апеляційну
скаргу відповідача приватного підприємства „М-Трейд" задовольнити
частково.

Рішення
Прилуцького міськрайонного суду м.
Чернігова від 21 вересня 2006 року скасувати.

Відмовити
Прилуцькому міськрайонному прокурору в задоволенні позову в інтересах ОСОБА_1
про стягнення з приватного підприємства „М-Трейд" заборгованості по
заробітній платі.

Рішення
набирає чинності негайно і може бути оскаржене до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення.