АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-1322-2007р.                                            Головуючий
Категорія     відшкодування                                            Клочко О.В.
фізичної                                           Доповідач
в апеляційній інстанції
особи                                                                                Демченко В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19"
липня 2007 р. Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Храпка В.Д.

суддів                                Демченка
В.А.,  Соломки І.А.

при
секретарі                   Шульга Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 червня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  третьої особи - комунального
підприємства виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного управління №1 м.
Черкаси про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 та третьої особи -
комунального підприємства виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного
управління №1 м. Черкаси про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У своїй
заяві позивачі вказували,  що вони
проживають у приватизованій квартирі АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2,  проживає відповідач
ОСОБА_1,  і яким 2.09.2003 року,  3.10.2003 року,  5.06.2005 року,  12.05.2006 року було затоплено їх квартиру
водою,  внаслідок чого пошкоджено
стелю,  стіни,  підлогу та заподіяно матеріальної шкоди на
суму 7138 гривень,  а також заподіяно
моральної шкоди,  яку позивачі оцінюють у
1000 гривень.

Поряд з
цим,  позивачі в ході судового засідання
збільшили розмір моральної шкоди до 8000 гривень,  яку просили стягнути з відповідача.

Аварійні
ситуації по затопленню виникали систематично з 2003 року і постійно завдавали
шкоди позивачам у вигляді пошкодження квартири,
а,  також,  і майно,
що знаходиться в ній,  але на
неодноразові нагадування з цього приводу відповідач ОСОБА_1 не реагував.

Рішенням
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 червня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто  в рахунок відшкодування  шкоди
з  відповідача ОСОБА_1

2

7138
гривень,  в рахунок моральної шкоди -
1000 гривень,  та понесені витрати на
суму 111 гривень 38 коп.

Не
погоджуючись з прийнятим рішенням суду,
відповідач ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу в якій вказав,  що
рішення не відповідає дійсним обставинам справи,  висновки суду суперечать встановленим
обставинам під час судового розгляду,  а
сам суд вийшов за межі позовних вимог,  і
тому апелянт просив постановити ухвалу,
якою скасувати рішення суду першої інстанції,  а справу направити на новий розгляд до суду з
метою дослідження нових доказів,  які не
були предметом дослідження в суді першої інстанції,  проведення експертизи та притягнення в якості
співвідповідача комунального підприємства виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного управління №1 м. Черкаси.

«Комунальне
підприємство «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління №1 м.
Черкаси заперечило проти апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1,  вважає рішення суду першої інстанції
правильним і винесеним з дотриманням вимог матеріального і процесуального
законодавства.

Заслухавши
доповідача,  сторони,  вивчивши матеріали справи,  судова палата вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення,  рішення суду до скасування
з постановлениям нового
рішення на підставі вимог  ст. 309 ЦПК
України,  оскільки прийняте судом першої
інстанції рішення не відповідає обставинам справи,  а самі обставини не були доведеними та
з'ясовані у повному обсязі.

Так,  позивачі у своїй заяві до суду від 11 вересня
2006 року вказували,  що з вини
відповідача ОСОБА_1 було затоплено їх квартиру 02.09.2003 року,  03.10.2003 року,  05.06.2005 року та 12.05.2006 року,  - в послідуючому позивачі направляли до суду
заяви та пояснення,  в яких вказували і
інші дати затоплення їх квартири. Проте,
при цьому позивачами не було надано доказів,  які б свідчили про затоплення квартири у
певний день,  причини цього затоплення та
яка шкода цим заподіяна,  окрім актів
обстеження комісії КП ВЖ РЕУ-1 м. Черкаси від 11.08.2005 року,  7.06.2005 року,  17.05.2006 року.

Але
судом у своєму рішенні було визначено 6 епізодів затоплення квартири,  які не підтверджені доказами.

Поряд з
цим,  з досліджених доказів,  які були надані позивачами,  суд помилково і невірно прийняв до уваги
локальний кошторис 2-1-1 на ремонтні роботи по ремонту квартири на суму 7138
гривень,  оскільки не відомо по яких
епізодах затоплення його складено,  ким
складено і відносно якої квартири,  що
суттєво впливає на доведеність шкоди і її розмір,  а також прийняття такого кошторису як доказу
по справі.

Як одним
із доказів доведення вини відповідача ОСОБА_1 по фактах залиття,  суд прийняв до уваги факт складання протоколу
про адміністративне правопорушення і в рішенні вказав,  що ОСОБА_1 5
серпня 2005 року вже притягувався до адміністративної відповідальності за  ст. 150 КУпАП,  що стверджується протоколом №40 від 5.08.2005
року та постановою про накладення адміністративного стягнення.

Однак з
такими висновками суду погодитись неможливо,
оскільки вони не відповідають фактичним обставинам,  а в матеріалах справи міститься протокол №40
від 5.08.2005 року та постанова про накладення адміністративного стягнення №40
від 5.08.2005р. (а.с. 117),  в якій
вказано,  що справу належить закрити у
зв'язку з невідповідністю складеного протоколу відносно ОСОБА_1

Поряд з
цим,  колегія суддів вважає,  що при відсутності доказів про причини
затоплення та розмір заподіяної шкоди,
суд першої інстанції безпідставно відмовив представнику відповідача і
відповідачу у призначенні судової будівельно-технічної експертизи,  що в свою чергу призвело до прийняття рішення
на недоведених і не повно з'ясованих обставинах про причини затоплення та
розміри шкоди по кожному із заявлених епізодів.

Безпідставною
є відмова суду і в задоволенні клопотання про залучення в якості відповідача КП
ВЖ РЕУ-1 м. Черкаси (а.с. 135),  оскільки
при розгляді справи судом не встановлено власника трубопроводів у будинку №9 по
вул. Енгельса в м. Черкаси та не

з

враховано
положення Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими
територіями,  затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 8.10.1992 року №572 (з послідуючими змінами
внесеними постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року),  наявність договірних відносин між
відповідачем ОСОБА_1 та КП ВЖ РЕУ-1 м. Черкаси з визначенням прав та обов'язків
щодо обслуговування та ремонту систем водопостачання та водовідведення,  а,
також,  вимоги Наказу №135 від
31.12.1991 року Державного Комітету України по житлово-комунальному
господарству «Про затвердження Положення про систему технічного
обслуговування,  ремонту та реконструкції
жилих будівель в містах і селищах України».

Неможливо
погодитись і з висновками суду про доведеність вини та наявності неправомірних
дій зі сторони відповідача,  оскільки висновки
суду не відповідають обставинам справи і суд невірно застосував норми
матеріального права.

Відповідно
з цим,  під час судового розгляду
позивачами не було надано доказів,  які б
свідчили про наявність неправомірних дій зі сторони відповідача,  що призвели до заподіяння шкоди,  як матеріальної,  так і моральної,  а суд прийшов до висновку про наявність вини
і неправомірність дій відповідача ОСОБА_1 неправильно.

Відповідно
до змісту  ст. 1166 ЦК України,  шкода завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується у повному обсязі
особою,  яка її заподіяла,  а в даному випадку суд не встановив таку
особу по фактах затоплення квартири позивачів з 2003 року по 2006 рік,  а відповідно до п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,  шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою,  яка її заподіяла,  за умови,
що дії останньої були неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Наявні
матеріали,  також,  свідчать про те,  що позивачі не довели свого позову в частині
протиправності дій відповідача,  причин
заподіяної шкоди та її розміру,  що є
обов'язковим відповідно до засад змагальності процесу за  ст. 10 ЦПК України,  підстави для відшкодування моральної шкоди
відсутні,  тому судова колегія вважає,  що в задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307,
309,  316,  317,
319 ЦПК України,   ст. 1166,   ст. 1167 ЦК України,  судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Придніпровського районного суду м. Черкаси від 7 червня 2007 року скасувати та
постановити нове рішення.

Відмовити
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Рішення
вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.