УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

КОПІЯ

"
28 " березня    2007 року                                                     м.
Хмельницький

Колегія судців судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Харчука В.М., Карпусь С.А. при
секретарі Доробалюк Л.В.

з участю:   відповідачів    ОСОБА_2;

представника Сатанівської сільської
ради - Собкова А.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 22ц- 292 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Городоцького районного суду від 06 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Сатанівської сільської ради про знесення самочинного будівництва та відшкодування моральної шкоди, та за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду від 26 грудня 2006
року про відмову в ухваленні додаткового рішення та на ухвалу Городоцького
районного суду від 26 грудня 2006 року про роз'яснення рішення суду від 06
грудня 2006 року.

Заслухавши
доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи,

встановила:

В серпні 2004
року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Сатанівської селищної ради
про знесення самовільно збудованої господарської споруди.

В обгрунтування
заявлених вимог ОСОБА_1 вказував, що його господарство та господарство ОСОБА_2
є суміжними. На межі земельних ділянок ОСОБА_2 збудувала господарську будівлю,
а також на близькій відстані від його хліва звела тимчасову дерев'яну споруду
для зберігання сіна.

Оскільки обидві
споруди зведені ОСОБА_2 з істотним порушенням протипожежних та будівельних норм
та правил і є самочинними, тому просив зобов'язати ОСОБА_2 за власний рахунок
знести вказані споруди..

30 вересня 2005
року означені вимоги позивач доповнив вимогою про стягнення на його користь
моральної шкоди з ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн., а з Сатанівської селищної ради -
700 грн.

В жовтні 2005
року ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. за порушення відповідачем безпідставних
судових спорів щодо неї.

Головуючий у першій інстанції - Мельник В.М.                                 Справа № 22ц- 292

Доповідач- Кізюн
О.Ю.                                                                         Категорія
41

2

У вересні 2006
року ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив визнати
самочинним будівництво ОСОБА_2 літньої кухні, металево-дерев'яного піднавісу до неї, паркану по існуючій межі між
садибами сторін та сіносховище, і зобов'язати ОСОБА_2 знести зазначені
споруди.

В листопаді 2006
року ОСОБА_1 подав до суду заяву про доповнення позовних вимог. При цьому він
зазначав, що згідно договору купівлі-продажу від 28.08.1991 року мати ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 придбала житловий будинок по АДРЕСА_1. Означений договір порушує його
права, оскільки за зазначеною адресою проживає він і йому в 1987 році видано
технічний паспорт на домоволодіння по АДРЕСА_1. В лютому 2002 року ОСОБА_3 за
договором дарування від 06.02.2006 року відчужила означене будинковолодіння
ОСОБА_2, якій в 2003 році БТІ виготовило технічний паспорт на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Оскільки
означені угоди містять недостовірну інформацію, тому просив їх визнати недійсними
з часу їх укладення, а також визнати недійсними з часу виготовлення будівельний
паспорт на ім'я ОСОБА_3 на спорудження господарських будівель, технічний
паспорт та запис в реєстрі прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 Одночасно просив
визнати недійсним рішення виконкому Сатанівської селищної ради № 33 від
15.10.2002 року про надання ОСОБА_3 дозволу на добудову.

Справа судами розглядалась двічі.

Останнім
рішенням Городоцького районного суду від 06.12.2006 року ухвалено відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про знесення ОСОБА_2 господарських споруд,
визнання угод та рішення Сатанівської селищної ради від 15 жовтня 2002 року
недійсними та про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 та Сатанівської
селищної ради.

Цим же рішенням відмовлено в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_2

12 грудня 2006
року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до Городоцького районного суду із
заявою про роз'яснення судового рішення від 06.12.2006 року в розрізі
поставлених ним запитань, а саме: чому судом не дано оцінки недійсності угоди
1991 року з огляду на положення ст. 101 ЦК
1963 року; чому судом прийнято як належний і допустимий письмовий доказ
рішення виконкому селищної ради від 15.10.2002 року; чому суд не скасував угоди
від 2003 року і не захистив право власності позивача на його будівлю; чому
судом при оцінці доказів не взято до уваги те, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2
технічної документації на зведення споруд не погоджували; якими нормативними
актами передбачено вирішення питання щодо зведення тимчасових споруд.

Ухвалою
Городоцького районного суду від 26.12.2006 року роз'яснено, що в резолютивній
частині рішення від 06.12.2006 року під угодами, які просив визнати недійсними
позивач, слід розуміти договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними
будівлями та договір дарування від 06.02.2003 року житлового будинку з
надвірними будівлями, розташовані в АДРЕСА_1.

15 грудня 2006
року до суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про ухвалення
додаткового рішення, оскільки судом не ухвалено рішення стосовно вимог про
недійсність документів та самочинного будівництва.

Ухвалою
Городцького районного суду від 26.12.2006 року представнику позивача відмовлено
в ухваленні додаткового рішення.

Всі означені
судові рішення ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі на
рішення суду апелянт вважає рішення суду в частині відмови в задоволенні його
позовних вимог незаконним та необгрунтованим, просить його скасувати і ухвалити
нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, виключивши
із числа доказів рішення виконкому Сатанівської селищної ради № 33 від
15.10.2002 року, оскільки дане рішення вважає фальсифікованим.

В своїй апеляційній скарзі на ухвали суду від 26.12.2006 року ОСОБА_1
вказує, що суд безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення
щодо його вимог про визнання недійсними будівельного паспорту на ОСОБА_3,
технічного паспорту, виданого на ім'я ОСОБА_2 24.12.2003 року, а також
відповідного запису в книзі реєстратора майнових прав, оскільки обставини щодо
цих вимог судом досліджувалися.

3

Апеляційні скарги ОСОБА_1 підлягають відхиленню з
наступних мотивів.

Судом першої
інстанції об'єктивно встановлено, що господарство ОСОБА_1, яке розташоване по
АДРЕСА_1, та господарство ОСОБА_2, що розташоване по АДРЕСА_1, є суміжними.
Сторони проживають в зблокованому житловому
будинку з різними виходами, користуються господарським хлівом, розділеним на дві
частини межею.

Ці обставини
позивачем та його представником в суді першої інстанції не заперечувались.

З пояснень
ОСОБА_1 в суді першої інстанції також вбачається, що означений житловий будинок
він побудував разом з ОСОБА_5(а.с. 254 зворот).

Згідно договору
купівлі-продажу від 22.08.1991 року ОСОБА_5 продала, а мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3
купила в АДРЕСА_1 житловий будинок жилою площею 76,5 кв.м. разом з
господарськими спорудами: хлів кам'яний та хлів цегляний (а.с. 182-184).

Рішенням
виконкому Сатанівської сільської ради № 33 від 15.10.2002 року було надано
ОСОБА_3 дозвіл на будівництво гаража на власній земельній ділянці та на спорудження
добудови до господарського хліва. На підставі цього рішення 16.10.2002 року була зроблена розбивка будівель, передбачених на
земельній ділянці ОСОБА_3 та видано на її ім'я будівельний паспорт (а.с.
14-17).

Розпочавши
будівництво господарських споруд, ОСОБА_3 06.02.2003 на підставі договору
дарування відчужила належне їй будинковолодіння ОСОБА_2, яка завершила
будівництво гаража та прибудови (кладовки)
до хліва і ці капітальні господарські споруди 26.11.2006 року в установленому
порядку прийняті в експлуатацію (а.с. 196,197,200).

Згідно
державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого
01.02.2006 року на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 передано у приватну
власність земельну ділянку розміром 0,15 га (а.с. 163).

Окрім
капітальних господарських споруд, прийнятих в установленому порядку в
експлуатацію, ОСОБА_2 на своїй земельній ділянці на відстані 3,2 м від будинку
ОСОБА_1 звела споруду у вигляді піднавісу, який примикає до капітальної
господарської споруди, і має висоту 2,80 м та довжину - 4,80 м.; на відстані
17,20 м від хліва ОСОБА_1 ОСОБА_2 розмістила сінник, який являє собою
дерев'яний каркас із заповненням просвітів пластиковими листами; зі сторони свого
домоволодіння ОСОБА_2 по межі із садибою ОСОБА_1 облаштувала огорожу - металеву
сітку, до якої прикріплений шифер. Висота цієї огорожі 2 м, довжина -8м (а.с. 155).

Встановлено, що
піднавіс та сінник є тимчасовими спорудами. Доказів, які б вказували на те, що
зведені ОСОБА_2 тимчасові споруди та огорожа чинять ОСОБА_1 перешкоди в
користуванні його земельною ділянкою та зведеними на ній будівлями, позивач
суду не надав і такі не були добуті судом.

За наведених
обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про знесення кладовки,
піднавісу, сінника та огорожі.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що рішення виконкому Сатанівської сільської ради від
15.10.2002 року про надання ОСОБА_3 дозволу на будівництво гаража та прибудови
до господарського хліва, є фальсифікованим, спростовуються поясненнями ОСОБА_2,
свідоцькими показаннями ОСОБА_6, ОСОБА_7,
постановою прокуратури Городоцького району від 24.11.2006 року про відмову
в порушенні кримінальної справи проти
службових осіб Сатанівської селищної ради. Окрім того, гараж та прибудова
до господарського хліва (кладовка)
23.11.2006 року в установленому порядку прийняті в експлуатацію.

Доводи апелянта
про те, що згідно оспорюваного позивачем договору дарування від 06.02.2003 року
ОСОБА_2 являється власницею його оселі в АДРЕСА_1, спростовуються
вищенаведеними обставинами. Окрім того, з матеріалів справи та пояснень
начальника Городоцького БТІ Кушніра Г.І. в суді першої інстанції та в засіданні
апеляційного суду, вбачається, що технічна помилка, яка була допущена в
нумерації належного ОСОБА_2 будинковолодіння, виправлена.

4

З огляду на
викладене вбачається, що суд першої інстанції, з'ясувавши повно й всебічно
обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень,
та давши належну оцінку зібраним доказам, ухвалив законне та обґрунтоване
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.
ст. 305, 307, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Городоцького районного суду від 06 грудня 2006 року, ухвали цього ж суду від 26
грудня 2006 року про відмову в ухваленні додаткового рішення та про роз'яснення
рішення залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.