Справа № 22 ц -3027 / 2007 р.                             Головуючий у 1-й інстанції Купрієнко C.I.
Категорія                                                           Доповідач Мережко М.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

' Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів                -  Голуб
С.А., Коцюрби О.П.

При секретарі - Сторожук І.П.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 липня 2007 р.. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ВАТ HACK „ ОРАНТА", 3-я особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши
довод апеляційної скарги, колегія суддів ,-

Встановила: -

У серпні 2006 р. позивач звернувся суд з позовом про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 біля 20.00 год на перехресті дороги Київ-Овруч та
дороги на Вишгород сталася дорожня транспортна пригода, в
результаті якої зіткнулися автомобіль ВАЗ -2104 НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, та автомобіль „ Газель „ НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3, який
належить на праві власності ОСОБА_2.

Дорожня-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який при вчиненні
лівого повороту з головної дороги на другорядну не пропустив транспорт, який
рухався у зустрічному напрямку головної дороги.

В результаті ДТП на місці загинула ОСОБА_5, пасажирка автомобіля ВАЗ.

Позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження - перелом правої руки із зміщенням, пошкодження грудної клітини, у зв"язку з
чим більше перебував на стаціонарному лікуванні у Вишгрродській ЦРЛ.

Згідно вироку Вишгородського районного суду Київської області від 21 серпня
2006 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні
злочину ,передбаченого ст.. н.2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання 5 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 роки, з застосуванням ст.. 75 КК України .

Оскільки неправомірними діями ОСОБА_3 позивачу завдано душевних та фізичних страждань, тривалий час він знаходився на
лікуванні, у нього погіршився стан здоров"я позивач просив стягнути з
відповідача моральну шкоду 10 000 гри.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 липня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

2

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу , в якій
просить рішення суду скасувати, посилаючись на його незаконність, та справу
направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав .

Як встановлено судом першої інстанції ,ІНФОРМАЦІЯ_1 біля 20.00 год на перехресті дороги Київ-Овруч та дороги на Вишгород
сталася дорожня транспортна пригода, в результаті якої
зіткнулися автомобіль ВАЗ -2104 НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який належить на праві власності
ОСОБА_4, та автомобіль „ Газель „ НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3, який
належить на праві власності ОСОБА_2.

Дорожня-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який при вчиненні
лівого повороту з головної дороги на другорядну не пропустив транспорт, який
рухався у зустрічному напрямку головної дороги.

В результаті ДТП на місці загинула ОСОБА_5, пасажирка автомобіля ВАЗ.

Позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження - перелом правої руки із зміщенням, пошкодження грудної клітини, у зв"язку з
чим більше перебував на стаціонарному лікуванні у Вишгородській ЦРЛ.

Згідно вироку
Вишгородського районного суду Київської області від 21 серпня 2006 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні злочину
,передбаченого ст.. ч.2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання 5 років позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки, з застосуванням ст.. 75 КК України . Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п.3
постанови № 6 від 27 березня 1992 р.( зі змінами, внесеними
постановами від 08 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11, від 25 травня 1998 р. № 15, від 24 жовтня 2003 р. № 9) " Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди", питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортними засобами при їх
зіткненні, кожного з їх володільця перед
іншими вирішується за правилами ст. 440 ЦК України: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується
винним.

Відповідно до
ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини .

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову , виходив з того, що
позивачем не було доведено спричинення позивачеві
моральної шкоди.

З такими висновками суду погодитись
не можна.

Відповідно до ст..213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

3

Зазнаючи в рішенні, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_3, і що в результаті
ДТП позивачу завдані тілесні ушкодження , суд разом з
тим прийшов до висновку ,що не доведено спричинення позивачу моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст.. 33 ЦПК України суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов пред"явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до участі у
справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача
суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

В порушення вимог ст.. 10 ЦПК України суд не роз"яснив
позивачу зміст ст.33 ЦПК України, про необхідність заміни
неналежного відповідача на належного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК
України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Оскільки суд при поставленні рішення не з"ясував обставин ,що мають
значення для вирішення спору, не притяг до участі
у справі осіб, інтересів яких безпосередньо стосується спірне питання, рішення суду не можна вважати законним та
обгрунтованим, воно підлягає скасуванню з передачею
справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки встановлені
порушення процесуального права перешкоджають суду апеляційної інстанції дослідити нові докази, чи обставини які не були
предметом розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді справи слід врахувати наведене
, більш повно з"ясувати

обставини справи, права та обов'язки сторін та
вирішити спір відповідно до вимог

закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311,
313-315,317,319 ЦПК України , колегія суддів , -

У х в а лила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 17 липня 2007 р . -

скасувати, справу передати до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена

протягом двох місяців у  касаційному
порядку до Верховного Суду України.