Справа № 22 ц/876                             Головуючий
у 1-й інст. Колупаєв В.В.
23                                         Доповідач
Ухвала

Іменем    України

15
травня 2007 року                                                  м.
Житомир

Апеляційний
суд                                                    Житомирської
області

в складі:                         головуючого                     Омельчука М.І.

суддів :                              Кашапової Л.М.

Косигіної Л.М.

при секретарі           Константіновій
І.А.

з участю
представника апелянтів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
справу за

позовом         ОСОБА_1до     ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВАТ «Національна
страхова компанія «Оранта»   про
відшкодування матеріальної моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника відповідачів на рішення Королівського райсуду м. Житомира від 14
лютого 2007 року,

встановив:

У березні 2006 року ОСОБА_4 в інтересахОСОБА_1 звернувся з

позовом   до   суду.  Просив   стягнути
з   відповідачів   ОСОБА_2

, ОСОБА_3, ВАТ
«Національна страхова компанія «Оранта» матеріальну, моральну шкоду заподіяну
внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що мала місце з вини відповідачів
5.10.2005 року на перехресті вул. Баранова-Київське шосе в м. Житомирі.

Рішенням Королівського районного суду м. Житомира від 14 лютого 2007 року
позов задоволено частково.

Стягнуто зОСОБА_2. на користь позивача 8728 грн. 65 коп. матеріальної
шкоди, 34 грн. витрат пов'язаних з отриманням довідки ДАІ, 224 грн.50 коп.
витрат по сплаті мита, ЗО грн. за інформаційно технічне забезпечення.

З ОСОБА_3. - на користьОСОБА_1
2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 8грн.50 коп. сплаченого
державного мита, 17 грн. витрат за інформаційно технічне забезпечення суду.

В іншій частині
позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник відповідачівОСОБА_2.,
ОСОБА_3. просить скасувати рішення райсуду
та ухвалити нове, яким у позові доОСОБА_2.
та    ОСОБА_3    відмовити
поклавши    обов'язок    по
відшкодуванню

матеріальної, моральної шкоди та судових витрат по справі на Страхову
компанію « Оранта»

Вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог
матеріального,

процесуального права. На думку апелянта, суд не
дотримався вимог ст. 3,9,29,30

Закону     України
«     Про     обов'язкове     страхування               цивільно-правової

відповідальності   власників   наземних
транспортних   засобів»   і
безпідставно відмовив у позові до ВАТ HACK «
Оранта»

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 5.10.2005 року на перехресті вул. Баранова-Київське
шосе в м. Житомирі трапилась дорожньо транспортна пригода. В результаті
зіткнення належного ОСОБА_2. автомобіля ЗІЛ-433100, яким керував ОСОБА_3 з
автомобілем позивачаОСОБА_1 «Альфа-Ромео» керованого ОСОБА_4, автомобіль
позивача отримав механічні пошкодження, чим йому заподіяна матеріальна,
моральна шкода.

Транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3., сторонами цей факт
не оспорюється. Згідно висновку спеціаліста, вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля « Альфа-Ромео» складає 21411 грн.86 коп.

Як вбачаться з матеріалів справи, страховою компанією ВАТ «Страхова
компанія «Оранта» з власником автомобіля відповідачаОСОБА_2. укладено договір
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів. На підставі цього договору за шкоду заподіяну страхувальником
(ОСОБА_2) компанією позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі 12683
грн.21 коп. Розмір страхового відшкодуванняОСОБА_2. у встановленому законом
порядку не оскаржувався. З ним він погодився.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового
відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана
сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

З врахуванням наведеної норми закону, суд підставно стягнув з власника
автомобіля ЗІЛ-433100 ОСОБА_2., який є стороною у договорі страхування на
користь позивача різницю між фактичним розміром заподіяної ним шкоди та
страховою виплатою в сумі 8728 грн.65 коп.

Оскільки неправомірними діями володільця транспортного засобу ОСОБА_3
позивачу заподіяна моральна шкода, судом відповідно до ст. 1167 ЦК України
правомірно покладено на останнього обов'язок відшкодуватиОСОБА_1 моральну шкоду
заподіяну власнику майна. Розмір цієї шкоди судом визначений з врахуванням
втрат немайнового характеру, які поніс позивач в результаті тимчасової втрати
користування належним майном. Підстав для зміни розміру відшкодування моральної
шкоди присудженої судом першої інстанції, апеляційний суд не знаходить.

Посилання апелянта в скарзі на ті обставини, що ремонт
автомобіля позивача з врахуванням його зносу є технічно неможливим, економічно
необгрунтованим, тому його слід визнати фізично знищеним, не можуть бути

прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 30 Закону України « Про обов'язкове
страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних
засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним за відсутності згоди
його власника тільки у випадку, коли це встановлено експертним висновком. Як
випливає з висновку експертизи, перед експертом таке питання не ставилось,
експертом не вирішувалось.

Суд повно з'ясував обставини справи, правильно визначив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку доказам, доводам, запереченням сторін і
ухвалив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи процесуального права, підстав для
скасування рішення першої інстанції апеляційний суд не вбачає, залишає його без
змін, апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_5 відхиляє.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,308,313-315,324,325, ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив :

апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_5відхилити, а рішення
Корольовського райсуду
м. Житомира від 14 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної
сили.