Справа №22ц-1365/2007 рік.                               Головуючий у
першій інстанції - Павленко О.В.
Доповідач - Заболотний В.М.
УХВАЛА

Іменем       України

04
вересня 2007 року                                                                                місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі:

головуючого -
судді Коренькової З.Д.

суддів -
Заболотного В.М. ,  Миронцова В.М.

при секретарі -
Мехед Т.О.

з участю -
позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора
Ріпкинського району ОСОБА_2 та Головного управління Державного казначейства
України (далі - ГУДКУ) в Чернігівській області на рішення Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 17 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1
до прокурора Ріпкинського району та прокуратури Чернігівської області про
відшкодування шкоди,  завданої
неправомірними діями органу досудового слідства,  -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Ріпкинського районного суду від 17.07.2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
було задоволено частково. Стягнуто за рахунок коштів державного бюджету на
користь позивача середній заробіток за час незаконного відсторонення від посади
в розмірі 6848грн.04коп. та 2500грн. моральної шкоди. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Суд
послався на п.1-1  ст.2 Закону України
від 01.12.1994 року №266/94-ВР „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду",  який передбачає виникнення у громадянина
права на відшкодування шкоди у випадку встановлення в обвинувальному вироку
суду чи іншому рішенні суду факту незаконного відсторонення від роботи
(посади). Суд першої інстанції вказав на те,
що постановою Чернігівського районного суду від 12 лютого 2007 року
кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 направлено для проведення
додаткового розслідування. Одночасно задоволено скаргу позивача на постанову
прокурора Ріпкинського району від 16 жовтня 2006 року про відсторонення
обвинуваченого від посади і зазначену постанову скасовано. При цьому,  постанова від 16.10.2006 року визнана
такою,  що складена з порушенням
вимог  ст.147 КПК України. Ухвалою
апеляційного суду Чернігівської області від

2

12 квітня 2007
року постанову Чернігівського районного суду від 12.02.2007 року залишено без
змін,  а апеляції прокурора та
потерпілого і його представника - без задоволення. Колегія суддів визнала
обґрунтованою постанову суду першої інстанції в частині скасування постанови
від 16.10.2006 року про відсторонення ОСОБА_1 від посади. Також,  колегія суддів зазначила,  що таке рішення суду є справедливим,  оскільки відсторонення обвинуваченого від
посади з підстав порушення ним запобіжного заходу не ґрунтується на вимогах
кримінально-процесуального законодавства.

В своїх
апеляційних скаргах ГУДКУ в Чернігівській області та прокурор Ріпкинського
району ОСОБА_2 просять
зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове,  яким повністю відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 Апелянти вказують,
що Посилання суду на п.1-1  ст.2 ЗУ №266/94-ВР є
невірним,  оскільки право на
відшкодування шкоди у громадянина виникає у випадку встановлення в
обвинувальному вироку суд чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду
про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд)
факту незаконного відсторонення від роботи та ін. З матеріалів справи
вбачається,  що остаточне рішення по
кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 не прийнято,  а справа направлена на додаткове
розслідування. Постанова про відсторонення позивача від посади лише
скасована,  а не визнана незаконною. А
тому підстав для задоволення позову немає.

Крім
того,  ГУДКУ в Чернігівській області
зазначає,  що судом першої інстанції
прийнято рішення про права і обов'язки особи,
яка не була стороною по справі. Головному управлінню не встановлені
бюджетні призначення та,
відповідно,  не надані бюджетні
асигнування на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з Державного
бюджету України. Це право надано лише Державному казначейству України,  згідно до
ст.33 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Прокурор
також зазначає,  що судом не
з'ясовано,  з якого часу ОСОБА_1 був
відсторонений від посади і коли його було поновлено на посаді. Судом було
стягнуто на користь позивача неодержаний
заробіток за шість календарних місяців,
але в самому рішенні вказано,  що
ОСОБА_1 був відсторонений від посади з 16.10.2006 року по 12.04.2007 року,  що менше 6 календарних місяців на 4 дні. Дані
обставини мають суттєве значення при розрахунку втраченого позивачем заробітку.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового розгляду,  перевіривши доводи
скарги та матеріали справи,  суд
приходить до висновку,  що апеляційні
скарги підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1суд першої інстанції стягнув на його користь
матеріальну та моральну шкоду за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно
до Закону України , Діро Державний бюджет України на 2007 рік", Державне
казначейство України у 2007 році уповноважене списувати

3

шкоду,    завдану
незаконними   діями   органів
дізнання,    досудового   слідства,
прокуратури,  а також судів в межах
Закону України „Про порядок відшкодування шкоди,  завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду".

Але як
вбачається з матеріалів справи,  ГУДКУ в
Чернігівській області було залучено до участі в справі в якості третьої
особи,  а не відповідача,  що суттєво звузило їх процесуальні права та
обов'язки.

Відповідно
до  ст.311 ч.1 п.4 ЦПК України,  рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд,
якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,  які не брали участь у справі.

За таких
обставин,  рішення суду першої інстанції
не можна визнати законним і обґрунтованим.
Таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При
новому розгляді справи,  також,  необхідно з'ясувати,  з якого часу ОСОБА_1 був відсторонений від
посади і коли він знову почав виконувати свої посадові обов'язки,  оскільки з наданої позивачем довідки
управління Чернігівдержрибоохорони №234 від 29.08.2007 року вбачається,  що він був відсторонений від займаної посади
з 27.11.2006 року по 23.04.2007 року.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст. ст.303,
307,  311 ч.1 п.4,  313-315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційні
скарги прокурора Ріпкинського району ОСОБА_2 та Головного
управління Державного казначейства України в Чернігівській області -
задовольнити частково.

Рішення
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 липня 2007 року -
скасувати,  а справу передати на новий
розгляд до того

ж суду в
іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.