Справа №22-2361/07                                                           Головуючий
у 1 інстанції: Волоско І.P.
12                                                                          Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого: Гриновця
Б.М. ,

суддів: Бермеса
І.В.,  Монастирецького Д.І.,

при секретарі:
Панчишину А.Ю.,

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні
в  місті  Львові
цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на

рішення
Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2007 року,  -

встановила:

оскаржуваним
рішенням відмовлено в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання недійсним договору купівлі-прродажу.

Рішення суду
оскаржив позивач ОСОБА_1

В
апеляційній скарзі зазначає,  що рішення
суду є незаконним і необґрунтованим.
Висновки суду суперечать фактичним обставинам справи. Судом при
прийнятті рішення не були належним чином враховані покази свідків та докази
подані з боку позивача,  а натомість
взято до уваги покази протилежної сторони,
які не мали під собою жодних доказів.

Просить
рішення скасувати та ухвалити нове рішення,
яким його позовні вимоги задоволити.

Вислухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає,  що така до задоволення не підлягає.

Як встановлено
місцевим судом,  19.08.2003 року укладено
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між позивачем ОСОБА_1 та
відповідачкою ОСОБА_2 ,  від імені якої
за дорученням діяла ОСОБА_3

Відповідно
до  ст.
57 ЦК України
(в ред 1963 року),  на яку посилається
позивач,  як на підставу визнання
недійсним спірного договору купівлі-продажу,
угода,  укладена внаслідок обману,  насильства,
погрози,  зловмисної угоди
представника однієї сторони з другою стороною,
а також угода,  яку громадянин був
змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких
обставин,  може бути визнана недійсною за
позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

Відповідно
до п. 12 ППВСУ „Про судову практику у справах про визнання угод недійсними"
№3 від 28.04.1978р. при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною на
підставі  ст.  57 ЦК
суди повинні мати на увазі,  що такі
вимоги можуть бути задоволені при доведеності факту збігу тяжких для сторони
обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням сторони
укласти угоду на вкрай невигідних

для неї умовах.
Збігом тяжких обставин слід вважати такий майновий або особистий стан
громадянина чи його близьких (крайня нужденність,  хвороба і т.ін.),  які примусили укласти угоду на вкрай
невигідних для нього умовах; при цьому друга сторона користується збігом тяжких
обставин.

Місцевий
суд вірно врахувавши,  що
онкозахворювання батька позивача було виявлено під час обстеження розпочатого
11.09.2003 року,  тобто після укладення
спірного договору; те,  що
позивачем,  під час розгляду справи,  не було представлено доказів дійсної вартості
лікування батька для можливого порівняння з вартістю квартири; відсутність
доказів про майновий стан батька позивача та членів його сім'ї (дружини,  дочки та іншого сина ОСОБА_4),
які також мали обов'язок щодо утримання та надання
батькові матеріальної допомоги; той факт,
що позивач особисто займався підготовкою документів для продажу квартири
і не був позбавлений можливості особисто,
як продавець визначити реальну вартість житла,  яке відчужував; покази свідків ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7  про
те,  що продаж спірної квартири був
вчинений не за 6292 грн.,  як вказано в
договорі,  а за 16 тис.  дол. США,
суму,  яку назвав сам
позивач,  також ту обставину,  що позивач особисто добровільно вивіз з
спірної квартири особисті речі,  в чому
йому допомагав батько ОСОБА_8 та інші обставини,  прийшов до висновку про недоведеність факту
збігу тяжких для позивача обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку із волевиявленням
останнього укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах.

Враховуючи
наведене,  місцевим судом вірно
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання недійсним договору
купівлі-продажу.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують,  а тому підстав для її задоволення немає.

Судом
правильно встановлені фактичні обставини справи,  вірно застосовано матеріальний закон та
дотримана процедура розгляду,
передбачена ЦПК України,  а тому
колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308 ч.1,
314 ч.1 п.1,  315 ЦПК
України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2007 року - залишити без
зміни.

Ухвала
вступає в закону силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.