Справа № 22ц-1547/2007 р.                                                Головуючий у першій інстанції
A.M. Доповідач - Коренькова З.Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 жовтня 2007
року   Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого - Коренькової З.Д.,

Суддів - Острянського В.І., Заболотного В.М.,

при секретарі - Вареник О.М.,

з участю
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Прилуцького
споживчого товариства на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30 липня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсними
договору про делегування повноважень, третейської угоди, визнання
зделегітимними загальних зборів пайовиків,
а прийнятих ними рішень - недійсними,-

встановив:

В травні 2007
року ОСОБА_4звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними
договору про делегування повноважень, третейської угоди, визнання нелегітимними
загальних зборів пайовиків, а прийнятих
ними рішень - недійсними, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є
пайовиком Прилуцького споживчого товариства. В квітні 2007 року їй
запропонували невідомі особи 20 грн., як пайовику, за що вона розписалася в
документах. Примірник документів, на яких вона поставила підпис, їй не надали.
Через деякий час вона дізналась від інших пайовиків, що ці невідомі особи
збирали підписи на договорах, за якими право участі на загальних зборах
споживчого товариства, голосування на зборах, майже всі права, які є у пайовика
передавались уповноваженій особі ОСОБА_3. Ставлячи підпис під договором вона
помилялась щодо наслідків своїх дій, зокрема, щодо прав і обов'язків, які у неї
виникли. Також, позивачка посилається на ст. 229 ч.1 ЦК України, де
зазначається, що в тому разі, якщо особа, яка вчинила правочин помилилась щодо
обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом
недійсним. Крім того, договір  має  бути
спрямований  на реальне  настання
правових  наслідків.

2

Підписуючи
такий договір, позивачка не мала наміру створення таких наслідків, як надання повноважень представляти її інтереси на зборах. 29.05.2007 року були проведені збори Прилуцького
споживчого товариства, на яких вона у зв'язку з підписанням договору не могла
взяти участь. Які рішення були прийняті на зборах, їй невідомо.
Оскільки, при проведення зборів ОСОБА_3 скористався належними
позивачці правами, не маючи на це законних повноважень, то прийняті
рішення загальними зборами, на її думку є недійсними. На підставі цього просила
суд визнати недійсним договір про делегування повноважень між нею та
відповідачем як такий, що вчинений під впливом
помилки та визнати загальні збори Прилуцького споживчого товариства, проведені 29.05.2007 року нелегітимними, а прийняті на них рішення
- недійсними.

Після доповнення позовних вимог, просила також визнати недійсною третейську
угоду, що 27.04.2007 року була укладена між сторонами. Зазначила, що умови цієї угоди їй не роз'яснювались і вона не
зрозуміла її смислу взагалі. Вважає, що укладення третейської
угоди відбулось також під впливом помилки. Вказала, що підписувала ще
якийсь документ, але назви його не запам'ятала.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 30 липня 2007 року визнані
нікчемними та недійсними укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 27.04.2007 року договір про делегування прав члена Прилуцького споживчого
товариства та третейської угоди, та довіреності на ім'я ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на представлення її інтересів з моменту
підписання нею цих правочинів 27 квітня та 06
травня 2007 року. Проведені 29.05.2007 року загальні збори пайовиків Прилуцького споживчого товариства визнані недійсними, а прийняті ними рішення - не чинними з
моменту їх прийняття.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції вийшов з того, що ОСОБА_4без будь - яких порушень порядку звернення з позовом вірно звернулась до загального суду, а не до третейського суду
за захистом своїх прав та інтересів, оскільки
оскаржувані нею договір про делегування повноважень,
третейська угода та довіреність не відповідають її інтересам та позбавляють її прав пайовика. Укладатись зазначені угоди
мають лише на підставі повної узгодженості між
сторонами, спрямованих на набуття, зміну та припинення цивільних прав і обов'язків. Суд прийшов до висновку, що оспорюваним договором волею відповідача та його
представників позивачка була позбавлена прав члена
Прилуцького споживчого товариства строком на 10 років, що суперечить нормам Закону „Про споживчу кооперацію" та Статуту СТ. Також, суд зазначив, що за наявності порушень
ст.ст. 16-22, 27, 28 Закону „Про третейські суди"
можливий спір за відсутності волі позивачки не міг бути переданий на розгляд до третейського суду лише за бажанням ОСОБА_3 та його представників. Оскільки, при проведення
зборів ОСОБА_3 скористався належними
позивачці правами, не маючи на це законних повноважень, то прийняті рішення
загальними зборами також суд визнав недійсними, а прийняті
зборами рішення - не чинними.

На дане рішення
подані апеляційні скарги ОСОБА_3 і Прилуцьким
споживчим товариством, в яких вони просять скасувати рішення і

3

ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_4.
Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що в порушення процесуальних
норм права, суд не залучив до участі у справі в якості відповідача Прилуцьке
споживче товариство, а також ОСОБА_5,
який приймав участь у загальних зборах
на підставі оскаржувальної довіреності. В порушення норм ЦПК суд не постановив
ухвалу про залишення заяви без розгляду, враховуючи те, що між сторонами був
укладений договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від
відповідача надійшло до початку з"ясування обставин у справі та перевірки
їх доказами заперечення проти вирішення спору у суді. На підставі ст.ст. 228,
229, 230, 234 ЦК України суд визнав одночасно правочини недійсними, як такими,
які вчинені під впливом помилки, такими, що
порушують публічний порядок, такими, що вчинені під впливом обману, та фіктивними.
Крім того, під час розгляду справи не були доведені і не доводились обставини про обман позивачки,
домагання укласти правочини, не доведені обставини про підписання чистих
бланків правочинів, обставини про порушення в організації та проведенні
загальних зборів.

Вислухавши суддю
- доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційних скарг
та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню виходячи з
наступного.

Постановлюючи рішення Прилуцький міськрайонний суд правильно прийшов
до висновку про те, що оспорюваним договором про делегування повноважень волею
відповідача позивачка була позбавлена прав члена Прилуцького споживчого
товариства, що суперечить нормам Закону „Про споживчу кооперацію" та
Статуту споживчого товариства. Адже, ст. 7 Закону України „Про споживчу кооперацію" та п. 23 Статуту Прилуцького
споживчого товариства зазначають, що кожний член споживчого товариства
користується на загальних зборах (зборах
уповноважених) пайовиків споживчого товариства правом одного голосу
незалежно від розміру внесеного ним пайового внеску, і це право не може бути
передане іншим особам.

Також, вірного висновку суд дійшов стосовно оспорюваної позивачкою третейської угоди, мотивувавши в цій частині рішення тим,
що ОСОБА_4підписала і цю угоду без усвідомлення її змісту та правових наслідків
дії такого документу про передачу конкретно визначеного спору для
вирішення у м. Житомир невідомому позивачці
третейському судді. Вірним є висновок суду з цього приводу і про те, що
третейська угода не відповідає вимогам ст.ст. 7, 12, 14, 16, 27, 30
Закону „Про третейські суди", положення яких передбачають право сторін угоди вільно обирати чи призначати
третейський суд та їх судців, тобто для призначення судді необхідна
згода обох сторін, а також дотримання інших
вимог закону. Крім того, зазначені правила статей зазначають, що у разі недодержання
правил та положень вимог Закону, третейська угода є недійсною.

Вирішуючи даний
спір, суд визнав договір про делегування повноважень
та третейську угоду, що були укладені між сторонами одночасно недійсними
та нікчемними, що є порушенням норм матеріального права.

4

Ст. 215 ЦК України дає визначення недійсності
правочину, підставою якого є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлюються ч. ч.- 1-3, 5, 6 ст. 203 Кодексу, а саме, до таких вимог належать : зміст правочину не може суперечити
чинному законодавству, волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі та інші вимоги. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин). Саме це і має місце в даному випадку,
адже нікчемним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом, наприклад, недодержання вимог про нотаріальне посвідчення договору. В такому разі, визнання цього правочину недійсним
судом не вимагається.

Таким чином, суд повинен був визнати договір і третейську угоду лише недійсними.

Крім того, суд вийшов за межі позовних вимог, визнавши недійсною та нікчемною довіреність на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на представлення інтересів позивачки. Виходячи із змісту позовних вимог, ОСОБА_4просила визнати недійсними договір про делегування
повноважень, третейську угоду, визнати загальні збори
Прилуцького споживчого товариства, проведені 29.05.2007 року нелегітимними, а прийняті на них рішення - недійсними.
Питання про визнання недійсною довіреністі позивачка в установленому законом
порядку не ставила.

Зазначене свідчить про порушення судом норм процесуального права і є підставою для його скасування для скасування рішення суду
і в цій частині.

Також, необхідно зазначити, що суд в порушення норм цивільного законодавства вирішив, що оспорюванні позивачкою договір
і угода були вчинені як під впливом помилки, так
і під впливом обману, з одночасним визнанням їх
фіктивними та такими, що порушують публічний порядок, застосовуючи
положення ст.ст. 228, 229, 230, 234 ЦК
України які передбачають різні правові
наслідки вчинення таких правочинів

В даному випадку, виходячи із спору, суд повинен був застосувати лише положення ст. 229 ЦК України, оскільки ОСОБА_4на момент підписання
зазначених договору і угоди помилялася щодо обставин, які мали істотне для неї значення, а саме вона не мала наміру
створення таких наслідків, як надання повноважень представляти
її інтереси на зборах, і взагалі вона не мала на меті передавати свої права та
обов'язки пайовика відповідачу або будь - якій іншій особі.

Ще однією підставою для скасування рішення є порушення судом норм процесуального
права.

Визнавши
недійсними загальні збори пайовиків Прилуцького споживчого товариства від
29.05.2007 року та не чинними, прийняті товариством
рішення, суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості відповідача Прилуцьке споживче товариство,
адже визнання не чинними рішення
загальних зборів та самі збори, стосується прав та інтересів не тільки ОСОБА_4, а і самого споживчого товариства, тому участь його у справі є обов'язковою. Також суд в рішенні не зазначив, яким чином
позивачка, яка має

5

право  на  один
голос  могла  вплинути  на
рішення,  що   були
прийнятті загальними зборами пайовиків.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення Прилуцького
міськрайонного суду в повному обсязі. В частині
позовних вимог про визнання недійсними договору про
делегування повноважень та третейської угоди постановити нове рішення, а в частині вимог про визнання нелегітимними
загальних зборів пайовиків та прийнятих ними рішень
недійсними направити справу на новий судовий розгляд на підставі п.4 ч.1
ст.311 ЦПК України.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, п.4 ч.1 ст.311, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

вирішив :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і Прилуцького споживчого
товариства задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30 липня 2007 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Договір про делегування повноважень від 27 квітня 2007 року та третейську угоду від 27 квітня 2007 року, що укладені між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнати недійсними з моменту їх укладення та
такими, що були вчинені під впливом помилки ОСОБА_4.

Рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нелегітимними загальних зборів
пайовиків, а прийнятих ними рішень - недійсними, -скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до
того ж суду в іншому складі суду.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18 грн. в
рахунок понесених нею судових витрат та зобов'язати Прилуцького відділення Державного казначейства України повернути ОСОБА_4 8 грн. 50 коп., як зайво сплачений
судовий збір (держмито) до місцевого
бюджету м.Прилуки за квитанцією № 127/145 від 29.05.2007 року через
Прилуцьке відділення № 221 ВАТ „Державний Ощадбанк України".

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.