Справа № 22-741 2007 р.
- 19, 23                                        Головуючий
у 1 інстанції - Пасічник Д.І.
Доповідач - Суровицька Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

„25" квітня 2007 р. колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді - Авраменко Т.М. ,

Суддів -                                               ГайсюкаО.В.,  Суровицької Л.В.

при секретарі -
Слюсаренко Н.Л.

за
участю позивача ОСОБА_2,  відповідача -
ОСОБА_1 ,  третьої особи - ОСОБА_3,

адвокатів
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,  розглянула у
відкритому судовому засіданні в

м.  Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на

рішення
Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2006

року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,

третя
особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

завданої
дорожньо-транспортною пригодою.

Заслухавши суддю доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2005
року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,  завданої
дорожньо-транспортною пригодою.

Зазначав,  що 13 квітня 2005 року близько 19 години ЗО
хвилин на перехресті автодоріг Кіровоград-Кривий Ріг Південний об'їзд міста
Кіровограда,  ОСОБА_3,  який керував автомобілем «Форд-Транзит»
державний НОМЕР_1,  що належить ОСОБА_1
,  порушив правила дорожнього руху,  виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал
світлофора,  внаслідок чого допустив
зіткнення з автомобілем АЗЛК-2141 державний НОМЕР_2 під його керуванням.

В результаті
зіткнення йому було завдано тілесні ушкодження ,  з приводу яких він перебував на
лікуванні,  а також пошкоджено
автомобіль.

Просив суд
стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної
шкоди,  завданої пошкодженням автомобіля
- 7 442 грн.,  на відшкодування
шкоди,  завданої ушкодженням здоров'я -
175 грн.,  на відшкодування моральної
шкоди - 1 700 грн. Також просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті
держмита в сумі 93 грн.,  за проведення
автотоварознавчого дослідження - 290 грн. та за послуги евакуатора - 200 грн.

В судовому
засіданні ОСОБА_2 надав також позов до ОСОБА_1,
третя особа - ОСОБА_3
в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1
на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 7 817 грн.,  моральної - 1700 грн.,  а також судові витрати в сумі 783 грн. (а.с.
94-95).

Рішенням
Новгородківського районного суду від 29 листопада 2006 року позов задоволено
частково.

2

З ОСОБА_1  на
користь ОСОБА_2 стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди -7 817 грн.,  моральної -1000 грн. та на відшкодування
судових витрат 783 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду
першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і
процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому
засіданні апеляційної інстанції відповідач та третя особа підтримали доводи
апеляційної скарги,  пояснили,  що вважають винним у скоєнні ДТП самого
позивача.

Позивач
заперечив проти доводів апеляційної скарги та пояснень відповідача і третьої
особи і просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково,  а рішення суду
скасуванню з направленням справи на новий розгляд із наступних підстав.

Відповідно до
ч.2  ст. 31 ЦПК України крім прав та
обов'язків,  визначених у статті 27 цього
Кодексу,  позивач має право протягом
усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову,  збільшити або зменшити розмір позовних
вимог,  відмовитися від позову.

Згідно
матеріалів справи,  позивач надав
спочатку позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,  завданої ДТП,
а пізніше з тими ж вимогами звернувся до ОСОБА_1  (а.с. 3-4, 94-95).

Суд першої
інстанції не звернув увагу на вказані обставини і ухвалюючи рішення,  всупереч вимог п.5 ч.1 статті 214 ЦПК України
не вирішив питання щодо позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до
п.5 ч.1  ст. 311 ЦПК якщо суд розглянув
не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції,
рішення суду піддягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Крім того,
задовольняючи частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,  суд виходив з того,  що за .шкоду,
нанесену джерелом підвищеної небезпеки має відповідати ОСОБА_1 ,  як , .,
належний власник джерела підвищеної небезпеки.

! При цьому суд
першої інстанції не врахував положення ч.2
ст. 1187 ЦК України про те,  що
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі (право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди,
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Також суд не
врахував роз'яснення пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди» про те,  що
володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або
громадянин,  що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності,  повного господарського відання,  оперативного управління або з інших підстав
(договору оренди,  довіреності тощо).

З матеріалів №
298 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП за участю водіїв
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається,  що
власником автомобіля Форд Транзит держНОМЕР_3 є Распопін Аркадій Семенович
(а.с. 6, 9).

16 листопада
2004 року на підставі довіреності,
посвідченій Другою Херсонською держнотконторою 8 жовтня 2004 року,  наданій ОСОБА_6  ОСОБА_1 ,
ОСОБА_1  уповноважив ОСОБА_3
керувати належним ОСОБА_6  на підставі
свідоцтва про реєстрацію ХОС № 023620,
виданого МРЕВ ДАІ м.  Херсона 4
червня 1994 року автомобілем ФОРД Транзит,
реєстраційний НОМЕР_3 . Вказана довіреність видана строком до 8 жовтня
2007 року,  без права передоручення (а.с.
66).

На підставі
зазначеної довіреності ОСОБА_3 керував автомобілем ФОРД Транзит в момент
дорожньо-транспортної пригоди,  яка
сталась 13 квітня 2005 року.

Покладаючи
обов'язок по відшкодуванню шкоди на ОСОБА_1 ,  суд першої інстанції не врахував роз'яснень
пункту 2 даної постанови Пленуму Верховного Суду України про те,  що розглядаючи позови про відшкодування
шкоди,  суди повинні мати на увазі,  що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної
особи,  підлягає

3

відшкодуванню в
повному обсязі особою,  яка її
заподіяла,  за умови,  що дії останньої були неправомірними,  між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи,  а
коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,  - незалежно від наявності вини.

Суд першої
інстанції встановив,  що водій ОСОБА_3
порушив п.8.7.3 Правил дорожнього руху України,
виїхав на перехрестя доріг на забороняючий сигнал світлофора,  внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем
під керуванням позивача ОСОБА_2,  але
належної оцінки вказаним обставинам не надав.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальної шкоди і її розмір,  суд прийняв висновок спеціаліста
автотоварознавчого дослідження як висновок експерта,  хоча судова авто товарознавча експертиза не
призначалась.

Покладаючи на
ОСОБА_1  обов'язок по відшкодуванню
матеріальної шкоди,  суд виходив з
того,  що відшкодуванню підлягає вартість
відновлювального ремонту автомобіля і не врахував при цьому роз'яснення п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України про те,
що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе,  потерпілому відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого
майна,  робіт,  які необхідно провести,  щоб виправити пошкоджену річ,  усунути інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди.

При новому
розгляді справи суду необхідно прийняти до уваги висновки і мотиви,  з яких скасоване рішення і вжити заходів до
ухвалення законного і обгрунтованого рішення.

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,  п.2 ч.1
ст. 307,  п.3, 4  ст. 309,
п.5  ст. 311,   ст.
ст. 313,  314,  315,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2006
року скасувати,  справу направити на
новий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.