АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2007 року                                                              м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді  Ващенка
С.Є.,

суддів:                  Кізюн О.Ю., Варвус Ю.Д.,

при секретарі       Липко А.Ю.,

з участю:
представника в/ч А-2502 Лагутіна Є.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-1955 за апеляційними скаргами військової
частини А-2502
м. Старокостянтинова та ОСОБА_1 на рішення
Старокостянтинівського районного суду від 12 червня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до військової частини А-2502
м. Старокостянтинова про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу та інших виплат.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника військової частини, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

23 січня
2007 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про поновлення її на роботі,
стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та недопущення
до роботи з 13.08. по 29.12.2006 року, а також премії за нагородження її
медаллю. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1977 року вона працювала у
відповідача кухарем офіцерської їдальні льотного та інженерно-технічного
складу. У 2006 році приватний підприємець виграв тендер на здійснення робіт по
їдальні та організацію харчування військовослужбовців. У зв'язку з цим їй, як і
іншим працівникам їдальні, було запропоновано звільнитися з роботи і
працевлаштуватися у приватного підприємця без гарантії збереження заробітку і
постійної роботи. Оскільки вона відмовилася писати заяву про звільнення і
погодилася залишитися працювати на своєму робочому місці за умови її
переведення відповідно до чинного законодавства, керівництво військової частини
з 13 серпня 2006 року надало їй чергову відпустку, після закінчення якої до робити
не допустило, 20 жовтня попередило про майбутнє звільнення, а 29 грудня 2006
року звільнило з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України. При цьому їй невірно
нарахували та виплатили належні при звільненні суми. Просила поновити її на
роботі на попередній посаді і стягнути з відповідача 1272,30грн. заробітної
плати за час вимушеного прогулу та недопущення до роботи, 456,93грн. за
нагородження її медаллю та щомісячно по 913,87грн., починаючи з 30 грудня 2006
року і до дня поновлення на роботі.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 12
червня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з військової
частини А-2502 на її користь різницю в зарплаті в сумі 1086грн. 46коп. В решті
позовних вимог відмовлено. Крім того, стягнуто з в/ч А-2502 на користь держави
51грн. судового збору та на користь територіального управління Державної
судової адміністрації України в Хмельницькій області - 30грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

__________________________________________________________________

Головуючий   у
першій інстанції -Сеньков О.Г.                              Справа №22ц- 1955

Доповідач
- Ващенко С.Є.
Категорія 40,41

В
апеляційній скарзі військова частина А-2502, посилаючись на порушення при
вирішенні спору норм матеріального та процесуального
права, просить рішення місцевого
суду (за
змістом скарги: в частині стягнення різниці у заробітній платі, судового збору
та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1. в задоволенні позову відмовити. При цьому
просить врахувати, що за
весь час перебування позивачки на посаді їй жодного разу не було змінено
систему оплати праці, а виплата премії є правом, а не обов'язком командира
військової частини.

ОСОБА_1,
за змістом апеляційної скарги, посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, також
просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким поновити її на роботі
поваром в/ч А-2502, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 30 грудня 2006 року, 456,93грн. винагороди за нагородження її медаллю
з нагоди 15-річчя Збройних Сил України та 1469,31грн. різниці у заробітній
платі.

Апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а апеляційна скарга військової частини А-2502
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1977
року працювала кухарем офіцерської їдальні льотного та інженерно-технічного
складу військової частини А-2502. 11 липня 2006 року між Міністерством Оборони
України та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю
„Деркачі” укладено договір про закупівлю послуг з організації харчування
особового складу в/ч А-2502. В зв'язку з цим 18 працівників їдальні, в тому
числі і позивачка, 20 жовтня 2006 року були письмово повідомлені про майбутнє
скорочення їх посад. 18 грудня того ж року профком дав згоду на їх звільнення,
а 29 грудня 2006 року командиром військової частини видано наказ про звільнення
ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України та виплату їй вихідної допомоги.

Врахувавши наведені обставини,
відсутність вакантних посад та неподання позивачкою заяви про переведення на
роботу до переможця тендеру, інші наявні у справі докази, суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що звільнення її з роботи проведено з дотриманням вимог
чинного трудового законодавства і підстав для поновлення на роботі немає.

Доводи
апеляційної скарги позивачки не спростовують вказаних висновків суду і містять
посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом
першої інстанції.

Разом з
тим, вирішуючи іншу частину позову, суд неправильно застосував норми
матеріального права, зокрема ст.21 КЗпП України і помилково вважав, що
процентна надбавка за підтримання боєготовності та премія є обов'язковою
складовою заробітної плати ОСОБА_1 Тому рішення суду в цій частині підлягає
скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Як
вбачається з матеріалів справи, з 13 серпня 2006 року ОСОБА_1 не виконувала
своїх посадових обов'язків в зв'язку з тим, що з вказаної дати підприємство
„Деркачі” стало надавати послуги по харчуванню особового складу військової
частини. Нарахування з січня по серпень становили премії і надбавка за
підтримання постійної бойової готовності, які виплачувались згідно щомісячних
наказів командира військової частини. Із змісту цих наказів вбачається, що
приймались вони на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня
2001 року № 541, пунктом 1 якої Міністерству оборони України надано право
встановлювати доплату в розмірі до 50 відсотків посадового окладу працівникам
Збройних Сил за підтримку постійної бойової готовності військ і виплати
проводити в межах загальних асигнувань, передбачених у державному бюджеті на
грошове утримання. Отже, командир військової частини А-2502 скористався наданим
йому правом і, починаючи з вересня 2006 року, не виплачував працівникам
офіцерської їдальні не лише означену надбавку, а й премію за листопад - грудень
в зв'язку з невиконанням роботи за своїми посадовими обов'язками.

Для
визнання таких дій відповідача незаконними і застосування до даних
правовідносин вимог ч.3 ст. 32 КЗпП України правових підстав немає. Крім того,
враховуючи, що ОСОБА_1 не надала, а суд не здобув доказів на підтвердження
того, що оспорювана нею надбавка і премія являлись складовою її заробітної
плати, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315., 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а апеляційну скаргу військової частини А-2502 м.
Старокостянтинів задовольнити.

Рішення
Старокостянтинівського районного суду від 12 червня 2007 року в частині
стягнення з військової частини А 2502 на користь ОСОБА_1 різниці у заробітній
платі в сумі 1086грн. 46коп., стягнення з військової частини А-2502 на користь
держави 51грн. судового збору та на користь територіального управління
державної судової адміністрації в Хмельницькій області 30грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи скасувати.

Корчевній Любові
Іванівні в задоволенні позову в частині стягнення різниці в зарплаті в сумі
1086грн. 46коп. відмовити.

В решті рішення
Старокостянтинівського районного суду залишити без зміни.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий/підпис/

Судді/підписи/

З оригіналом
згідно:

Суддя
апеляційного суду
Ващенко С.Є.