Справа № 22ц-447/2007                                                 Головуючий
у 1 інстанції Одерій СМ.
40                                                                                             Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

10
травня 2007 року    Колегія суддів   судової палати  у цивільних справах Апеляційного суду  Донецької області у складі: головуючого Баркової
Л.Л. суддів   Кучерявої В.Ф.,
ТрушковаМ.М. при секретарі  ЖилоІ.А.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „ Маріупольський металургійний
комбінат ім.Ілліча" про поновлення на роботі, стягнений*середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста
Маріуполя від 19 березня 2007 року

встановила     :

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 19 березня 2007
року ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі обрубником
фасонного лиття ФСЛЦ ВАТ „ММК ім. Ілліча", стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди  відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити
нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що
висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено і неправильно
застосовано норми матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, його представника,
адвоката ОСОБА_2., які
підтримали доводи скарги, представника відповідача Яблонську СІ., яка просила
її відхилити, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не
підлягав  задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи вимоги позивача про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди суд повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи позивача про його незаконне звільнення,
заперечення відповідача і правильно застосувавши норми матеріального і
процесуального права, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що звільнення
позивача здійснено правильно, з додержанням правил, встановлених для застосування
дисциплінарних стягнень, у зв'язку із здійсненням позивачем прогулу без
поважних причин.

Цей висновок
суду є правильним і підтвердженим
матеріалами справи.

Згідно з п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір з
ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у
випадку прогулу працівника  у тому

числі
відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня/    без поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач перебував у трудових
відношеннях з відповідачем, з 1996 року виконував роботу обрубника фасонного
лиття вручну четвертого розряду  ФСЛЦ .

Наказом відповідача від №68-ку від 21 грудня 2006 року за порушення
трудової дисципліни, у зв"язку із здійсненням прогулу без поважних причин
17 листопада 2006 року   ОСОБА_1. за
згодою профкому було звільнено з роботи.

Як роз"яснено Пленумом Верховного Суду України у п.
24 постанови від 6 листопада 1992 року №9 „Про практику розгляду судами
трудових спорів", прогулом визнається відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин протягом робочого дня
без поважних причин, у тому числі у зв"язку з самовільним використанням
без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів,
відпустки.

Посилання позивача ОСОБА_1. на те, що він не скоював прогулу, оскільки був
відсутній на роботі 17 листопада 2006 року з поважних причин, у зв"язку з
сімейними обставинами та отримав на це письмову згоду старшого майстра є
безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи .

Як
встановлено судом,  ОСОБА_1 17 листопада
2006 року вийшов на роботу   за' графіком
у другу зміну о 14 годині 30 хвилин, написав заяву про надання йому відпустки
на один день у зв"язку з сімейними обставинами, передав її старшому
майстру ОСОБА_3, який про
це не заперечував та покинув робоче місце.

Згідно із положеннями ч.2 ст.84 КЗпП України за сімейними обставинами та з
інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної
плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або
уповноваженим ним органом.

Як вбачається із заяви про надання відпустки /а.с.21/, в ній позивачем не
зазначено кому конкретно вона адресована та з якого часу йому слід надати цю
відпустку.

Позивач
не заперечував, що-питання щодо надання відпустки він ні с ким крім
старшого * майстра,, не узгоджував.

Посилання позивача на те, що такий порядок надання
відпусток без збереження заробітної плати через старшого майстра було заведено
за місцем роботи, тому його звільнено незаконно, є неспроможними оскільки
суперечать положенням закону і висновків суду не спростовують.

Більш того, позивачем не надано доказів про те, що за
сімейними обставинами, або з інших причин він потребував 17 листопада 2006 року
такої відпустки.

Посилання позивача на те, що відповідач міг застосувати
до нього інше дисциплінарне стягнення, оскільки раніше він не допускав порушень
трудового законодавства є безпідставними, оскільки відповідач мав право
звільнити позивача за одноразове здійснення прогулу

Доказів
тому, що позивач був відсутній на роботі більш трьох годин протягом робочого
дня з поважних причин або належним чином оформив на 17 листопада 2006 року
відпустку без збереження заробітної плати, останнім не надано і апеляційному
суду.

З урахуванням встановленого, норм матеріального і
процесуального закону, роз"яснень Пленуму Верховного Суду колегія суддів
вважає, що рішення суду про відмову ОСОБА_1. в позові про поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди є
правильним, підстав для його скасування не має.

Інші доводи апеляційної скарги не приводять судову колегію до висновку про
порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального
права, які є підставами до скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів судової  палати
у цивільних справах   Апеляційного
суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1. відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від
19 березня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з дня проголошення,
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.