Категорія № 21 (1)                                                                     інстанції*
Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року                                                                                                м.
Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О., при секретарі -
Бондаренко І.В.,

за участю -
представника Відділення Фонду Бершадської Людмили Станіславівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну

справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої
дирекції Фонду

соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних

захворювань України в м. Кривому Розі на рішення
Дзержинського районного

суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних

захворювань України в м. Кривому Розі, третя особа -
Закрите акціонерне

товариство                «Науково-дослідне                        виробниче                    підприємство

Криворіжстальконструкція»,
про стягнення заборгованності за щомісячними виплатами у відшкодування шкоди та
перерахунок розміру щомісячних страхових виплат,

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі (далі -
відділення Фонду) в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2007 року, яким
задоволено позов ОСОБА_1 та на
користь позивача стягнуто заборгованість за щомісячними страховими виплатами за
період з 01.05.2003 року по 01.05.2006 року в сумі 12 127,02 грн., а також
щомісячні страхові виплати в сумі 616,99 грн., починаючи із 01 травня 2006 року
до зміни обставин, що є підставою для їх перерахунку або припинення відповідно
до закону. На обгрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення
судом норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим просить
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду не підлягає
задоволенню з таких підстав.

2

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що
позивач ОСОБА_1 працював
у СУ-108, структурному підрозділі в складі тресту «Криворіжстальконструкція»
(нині - ЗАТ «НДВП Криворіжстальконструкція»), монтажником по монтажу сталевих і
залізобетонних конструкцій, з 09.01.1989 року по 31.10.1994 року.

29.06.1994
з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом
розслідування нещасного випадку на виробництві від 01.07.1994 року №2.

Згідно
витягів з актів огляду у МСЕК, позивачеві було встановлено ступінь стійкої
втрати професійної працездатності у зв'язку з трудовим каліцтвом, в тому числі
з 26.10.1994 року - 80%, при переогляді 25.10.1995 року - 50% безстроково.

Третьою
особою, ЗАТ КСК, було призначено щомісячні виплати у відшкодування шкоди
позивачеві, виходячи із середньої заробітної плати потерпілого на момент
нещасного випадку в сумі 2514936 крб. та ступеню втрати професійної
працездатності.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини
справи, надав їм вірну оцінку і дійшов правильного висновку про те, що
підприємством ЗАТ КСК було невірно застосовано коефіцієнти підвищення тарифних
ставок і посадових окладів при перерахунку розміру відшкодування шкоди
позивачеві, внаслідок чого утворилася заборгованість за щомісячними виплатами у
відшкодування шкоди.

Доводи
відділення Фонду про те, що воно не може бути відповідачем у цій справі, є
необгрунтованими, оскільки з набранням чинності з 01.04.2001 року Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку та виробництві на професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок по провадженню виплат потерпілим покладено на
відділення Фонду.

Також
необгрунтованими є доводи відділення Фонду щодо правомочності суду провадити
або зобов'язувати провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат,
оскільки згідно статті 55 зазначеного Закону, спори щодо... розміру шкоди та...
з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Безпідставними
вважає колегія суддів і доводи щодо неправильного застосування коефіцієнтів
підвищення заробітної плати з 01 січня 1996 року та з 01 квітня 1997 року,
оскільки відповідно до абзацу 5 пункту 28 Правил відшкодування шкоди, які діяли
на момент виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування шкоди
перераховувався у випадку кожного підвищення тарифних ставок (посадових
окладів) на підприємстві. Перерахунок провадився шляхом множення розміру
відшкодування шкоди відповідного працівника на фактичні коефіцієнти підвищення
тарифних ставок (посадових окладів) на підприємстві. А зміни щодо обмеження
розміру сум відшкодування втраченого заробітку були внесені до Правил
відшкодування шкоди постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.1997 року №
1100.

Доводи
відповідача про те, що СУ-108 є дочірнім підприємством ЗАТ КСК з правом
юридичної особи, і це є суттєвою обставиною, яка не знайшла оцінки судом першої
інстанції, не можуть бути взятими до уваги, оскільки із матеріалів справи
вбачається, що СУ-108 набуло статусу юридичної особи з 17

2

серпня
2001 року, тобто після того, як ЗАТ КСК востаннє підвищувало тарифні ставки і
посадові оклади з 01.04.1997 року.

Також
безпідставні твердження апелянта щодо строку позовної давності, оскільки згідно
абзацу 5 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року
№ 6, із змінами і доповненнями, вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів,
раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не
перевищує трьох років.

Доводи
щодо неправильності визначення судом базової заробітної плати спростовуються
письмовими доказами, що є у матеріалах справи, а саме наказом по Криворізькому
спеціалізованому управлінню № 108 від 01.12.1994 року № 123, згідно якого
середній заробіток потерпілого на момент нещасного випадку склав 2514936 крб.

Інші
доводи апеляційної скарги не грунтуються на законі та спростовуються висновками
суду першої інстанції.

На
підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з
чим його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування 'від^
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі відхилити.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.