АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року березня місяця 1 дня у м.  Полтаві
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого   -
МАРТЄВА   СЮ.

суддів  -
ТИМЧУКЛ.А., ЧІЧІЛЯ В.А.

при секретарі - КОЛОДОК О.П. розглянула провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 31 жовтня
2006 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди,  завданої незаконними діями
органів досудового слідства і прокуратури.

Колегія
суддів,  заслухавши доповідь судді -
доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Чутівського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2006 року
зазначену заяву задоволено частково.

Стягнуто
із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 500 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди шляхом зобов'язання Державного Казначейства
України списати вказану суму з відповідного рахунку,  на якому обліковуються кошти Державного бюджету
України.

У
апеляційній скарзі порушене питання про зміну рішення з підстав невідповідності
висновків суду обставинам справи і неправильного

Справа № 22ц -
77 2007 року

Головуючий у
першій інстанції: ЛИСЕНКО
B.M.

Суддя -
доповідач: МАРТЄВ СЮ.

2

застосування     норм
матеріального права      та      збільшення      розміру відшкодування моральної
(немайнової) шкоди до 1 245 000 грн.

Апеляційний
суд,  перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги,  вважає,  що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи
з ч.1  ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу,  якщо
встановлює,  що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ч.ч.1, 2  ст. 1 Закону
України «Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  відповідно до положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода,  завдана
громадянинові унаслідок,  зокрема,  незаконного взяття і тримання під
вартою,  незаконного застосування
адміністративного арешту   чи виправних
робіт.

У
випадках,  зазначених у частині першій
цієї статті,  завдана шкода
відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів
дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду.

Згідно
ч.1-І  ст. 2 зазначеного закону,  право на відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку,  передбачених цим Законом,  виникає у випадках,  встановлення в обвинувальному вироку суду чи
іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на
додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту,  зокрема,
незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних
дій,  що обмежують чи порушують права та
свободи громадян.

Відповідно
до ч.ч.5, 6  ст. 4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду» відшкодування моральної
шкоди провадиться у разі,  коли незаконні
дії органів дізнання,  досудового
слідства,  прокуратури і суду завдали
моральної втрати громадянинові,  призвели
до порушення його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною
шкодою визнаються страждання,  заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу,  що призвело до погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань,  погіршення відносин з оточуючими людьми,  інших негативних наслідків морального
характеру.

Частиною 4  ст. 35 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006 рік» установлено,  що
відшкодування відповідно до закону шкоди,
завданої    громадянинові    незаконними    діями
органів   дізнання,

досудового слідства,
прокуратури,  а також судів,  у 2006 році за вимогою органів державної
виконавчої служби України здійснюється органами Державного казначейства України
в межах бюджетних призначень,
затверджених у Державному бюджеті України на цю мету,  у порядку,
визначеному цим Законом порядку,
а саме шляхом списання Державним казначейством України у терміни,  визначені у приписі,  у безспірному порядку на користь зазначеної
фізичної особи встановлену до відшкодування суму коштів з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України.

Судом
першої інстанції вірно встановлено,  що
постановою Октябрського районного суду м.
Полтави від 2 лютого 2006 року визнані незаконними дії прокурора
Октябрського району м.  Полтави і
слідчого ізолятору м.  Полтави щодо
заявника у вигляді тримання його під вартою у порядку запобіжного заходу після
закінчення встановленого не це законом строку.

Також
визнані незаконними дії прокурора Октябрського району м.  Полтави і Октябрського РВ ПМУ УМВС У у
Полтавській області з фальсифікації протоколу затримання за бродяжництво
ОСОБА_1 20.11.002 року о 8 год.
на вул.  Шевченка, 40 м.  Полтави (а.с. 5-7),  а висновок місцевого суду про необхідність
відшкодування заподіяної незаконним позбавленням волі моральної шкоди відповідає
вимогам закону.

Апеляційна
скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення,  яки б спростовували висновок місцевого суду.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення місцевим
судом норм матеріального чи процесуального права,  яке спричинило або могло спричинити невірне
вирішення справи.

Посилання
апелянта на необхідність збільшити розмір відшкодування моральної шкоди не
відповідають нормам матеріального права.

Постановою
Октябрського районного суду м.  Полтави
від 2 лютого 2006 року встановлений факт незаконного позбавлення волі заявника
протягом 13 діб - із 20.11.02 року по 25.11.02 року і із 27.03.03 року по
2.04.03 року.

З огляду на ч.3  ст. 13. Закону
України «Про порядок

відшкодування шкоди,  завданої
громадянинові незаконними діями органів

дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду»,  відшкодування

моральної    шкоди    за
час      перебування                      під слідством чи судом

провадиться
виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за
кожен місяць перебування під слідством чи судом.

На час вирішення
місцевим судом спірних правовідносин розмір мінімальної заробітної плати
відповідно до  ст. 82 Закону України «Про
державний бюджет України на 2006 рік» становив із 1.07.06 року 375 гривень.

4

З   урахуванням викладеного,  а також тих обставин,

що
кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні злочину,  передбаченого ч.2  ст. 121 КК України Октябрьским районним судом
м.  Полтави по суті ще не
розглянута,  апеляційний суд підстав для
збільшення розміру відшкодування
моральної шкоди не убачає.

За таких
обставин рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307-308,
315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Чутівського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.