УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26
червня 2007 року.                                                                             м.  Харків.

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Трішкової
І.Ю.,  Хребтова В.П.,  Кокоші В.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ ім.  „Чапаева" Саратського району Одеської
області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,  стягнення матеріальної шкоди та моральної
шкоди,  упущеної вигоди,

встановила;

У
вересні 2004 року ОСОБА_2,  діючий в
інтересах ОСОБА_1,  звернувся в суд з
позовом до ВАТ ім.  „Чапаева"
Саратського району Одеської області про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,  що належить йому на
праві приватної власності та збиранні вирощеного на ній врожаю насіння
соняшнику.

В
обґрунтування заявлених вимог зазначав,
що у квітні 2004 року ОСОБА_1 було виділено в натурі земельний пай у
вигляді земельної ділянки площею 2.45 га,
розташованої АДРЕСА_1

За
власні кошти ОСОБА_1 провів обробку землі,
посіяв та виростив насіння соняшнику,
витративши 1367 грн.,  однак
відповідач чинить йому перепони в збиранні вирощеного врожаю.

Справа №
786 - кс - 07                                                        Головуючий
1 ін ст. : Смирнова І.А.

Категорія:   користування земельною ділянкою                Суддя доповідач: Кокоша В.В.

В
уточнених позовних вимогах від 6 жовтня 2004 року ОСОБА_2,  просив суд стягнути з ВАТ ім.  „Чапаева"
Саратського району Одеської області на користь ОСОБА_1 упущену вигоду за не
отриманий врожай насіння соняшнику у розмірі 8085 грн. та моральну шкоду у сумі
1690 грн.,  посилаючись на те,  що на час розгляду справи в суді відповідач
зібрав із його земельної ділянки врожай насіння соняшнику,  чим спричинив йому матеріальну та моральну
шкоду.

Рішенням
Саратського районного суду Одеської області від 19 січня 2005 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 12 квітня 2005 року у задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і
справу направити на новий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права
та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає,  виходячи з
наступного. Відповідно до ч.  2   ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи
скарги не дають підстав для висновку,  що
судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права,  які передбачені  ст.
ст.  338 - 341 ЦПК України,  як підстави для скасування рішення.

Згідно
із ч. 1  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими,  а тому доводи апеляційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи'до
судового розгляду.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Саратського районного суду Одеської області від 19 січня 2005 року,  та ухвалу апеляційного суду Одеської області
від 12 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.