УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22 ц -4500 / 07                                                                          Головуючий
-   34/36                                                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 рік червень 11 дня                         Колегія суддів судової
палати з цвільних справ

апеляційного
суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого:    Баранніка О.П.

суддів
Михайловської С. Ю.,  Максюта Ж.І.

при секретарі
Панченко Д.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Заводського районного суду М. Дніпродзержинська від 13.03.2007 року

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення
неустойки за просрочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

В
вересні 2006 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про
стягнення неустойки за просрочення сплати аліментів посилаючись на те,  що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню
доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  на утримання якої з відповідача стягнуто
аліменти,  на підставі постанови
Дніпровського районного суду М. Дніпродзержинська від 21.06.1994 року,  у розмірі 1/4 частини всіх видів
доходів,  але не менш 25% мінімальної
заробітної плати,  починаючи з 01.06.1994
року,  до повноліття дитини.

Ухвалою
Дніпровського районного суду м.  Дніпродзержинська від 06.07.2006 року за заявою
позивачки їй було видано дублікат виконавчого листа,  який вона отримала 11.07.2006 року,  та 12.07.2006
року пред'явила його до виконання в департамент державної виконавчої служби
у Заводському районі м.  Дніпродзержинська
Дніпропетровської області.

Згідно
довідки державного виконавця ДВС у Заводському районі м.  Дніпродзержинська Дніпропетровської області
від 27.07.2006 року,  заборгованість по аліментам ОСОБА_2. станом на 01.08.2006 року  становить 5946 гривень.

На
підставі  ст.  195,
196 СК України просила суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів за період з 2003
по 2006 рік у
розмірі 37892 грн. 95 копійок.

Відповідач
ОСОБА_2. проти
задоволення позову заперечував.

Рішенням
Заводського   районного суду М.
Дніпродзержинська   від 13 березня 2007 року
ОСОБА_1.  в задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1.
просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення,  яким задовольнити її позовні вимоги,  оскільки рішення суду постановлено з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи,  законність і
обґрунтованість рішення суду в межах

доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів не находить підстав
для задоволення скарги та скасування рішення суду.

З'ясувавши
в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін,  обставини справи,  перевіривши доводи сторін та давши їм правову
оцінку,  суд постановив рішення,  що відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами.

Доводи
ОСОБА_1.  про незаконність рішення суду
першої інстанції не можуть бути прийняті до уваги,  як такі,
що не основані на законі,
оскільки  ст.  ст.  195, 196 СК України
передбачені підстави цивільно-правової відповідальності особи,  яка винна у простроченні сплати
аліментів,  за виконавчим
документом,  виданим відповідно до
рішення суду про стягнення аліментів.

Як
вбачається з матеріалів справ,  та пояснень
відповідача,  який заперечував проти
наявності у нього заборгованості по аліментам,
презумпція вини відповідача,  щодо
умисної несплати аліментів на підставі виконавчого листа,  не доведена суду.

Позивачка
своє право на отримання аліментів на підставі виконавчого листа,  реалізувала тільки в липні 2006 року,  отримавши дублікат виконавчого листа,  та пред'явивши його до виконання,  поважності причин по яким виконавчий лист про
стягнення з ОСОБА_2. аліментів
не пред'являвся до виконання,  та не
виконувався,  починаючи з 1994 року,  нею суду не наведено,  тоді,
як вбачається з пояснень відповідача,
та наданих їм суду документів,
він добровільно,  по усній
домовленості з позивачкою,  виплачував їй
аліменти на утримання дитини. Після пред'явлення виконавчого листа до виконання
в державну виконавчу службу,  сплачує
аліменти на підставі нього.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтованими,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  ст.  303,
307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2-х місяців.