Справа № 22-2470/07                                                 Головуючий
у 1-й інстанції: Прокопчук Т.С.
Суддя -
доповідач: Бабак A.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 липня
2007 року                                                                                  м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                               Полякова О.З.

суддів                                            Онищенка
Е.А.

Бабак A.M.

при
секретарі:                               Бабенко
Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня
2007року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  яка діє і в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3,  третя особа: Відділ
громадянства,  імміграції і реєстрації
фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій
області,  про втрату права користування
жилим приміщенням,  за зустрічним позовом
ОСОБА_2,  яка діє і в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3,  до ОСОБА_1,  треті особи: Відділ опіки і піклування
Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради,  Відділ громадянства,  імміграції і реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

В липні
2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,  яка діє і в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_3,  1996 року народження.

В позові зазначав,  що квартира
НОМЕР_1,  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1,  належить йому на праві
власності. В цій квартирі зареєстровані відповідачі: колишня дружина ОСОБА_2 та
неповнолітній син

ОСОБА_3,  які з січня 2006 року в
квартирі не мешкають. Відповідачка із сином

відмовляється знятися з реєстраційного обліку,  чим створює для нього перешкоди в

користуванні зазначеною квартирою.

Посилаючись
на зазначені обставини,  просив суд
зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні власністю та зняти з
реєстраційного обліку у відділенні громадянства,  міграції та реєстрації фізичних осіб
Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 і ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1.

Під час
розгляду справи ОСОБА_2 уточнив
позовні вимоги (а.с. 78). Просив суд визнати тільки відповідача ОСОБА_2 такою,  що втратила право користування жилим
приміщенням,  яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В жовтні
2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
вселення (а.с. 37-38),  в якому
зазначала,  що після розірвання шлюбу з
вересня 2005 року через неприязні стосунки з колишнім чоловіком ОСОБА_2 змушена
була тимчасово залишити квартиру. Оскільки іншого житла не має,  а відповідач заперечує проти вселення її і
сина в квартиру,  просила суд вселити її
в зазначену квартиру.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2007 року
позовні вимоги  ОСОБА_1 залишено без
задоволення.

Зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено.

Зобов'язано
вселити ОСОБА_2 і
неповнолітнього сина ОСОБА_3,  1996 року
народження в квартиру АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке,  що не відповідає дійсним обставинам
справи,  ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення.

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду вважає,
що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За
змістом  ст.  64, 65 ЖК України,  наймач і члени сім'ї,  що проживають разом з ним,  набувають права користування одним жилим
приміщенням.  Відповідно ч.3  ст.
'64 ЖК України,  якщо особи
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні,  вони мають такі ж права і обов'язки,  як наймач і члени його сім'ї.

З
матеріалів справи вбачається,  що
позивачу ОСОБА_2 на
підставі договору дарування від 25.05.1995 року на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1 (а.с.  8-10).

Відповідно
довідок КП ВРЕЖО №11 06.07.2006 року та 03.10.2006 року за цією адресою
зареєстровані  позивач ОСОБА_2 з
05.09.1995 року,  його дружина ОСОБА_2 з
29.04.1999 року та син ОСОБА_3 (а.с.  13,
30).

Шлюб між
сторонами розірвано 12.09.2005 року,  що
підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя (а.с.  83).

Судом
встановлено,  та підтверджено
доказами,  що після розлучення сторони до
січня 2006 року проживали разом,  однак
із-за того,  що погіршилися
стосунки,  сумісне проживання стало
неможливим,  внаслідок чого відповідачка ОСОБА_2 разом з сином
вимушена була тимчасово покинути квартиру,
а позивач тим часом змінив у квартирі замки,  чим обмежив доступ ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 до квартири.
Проти цього не заперечує і сам позивач.

За таких
підстав,  судом першої інстанції
правильно встановлено,  що порушено право
відповідача ОСОБА_2 і сина ОСОБА_3 на користування
квартирою,  тому прийшов обґрунтованого
висновку про відсутність її та сина у квартирі АДРЕСА_1 більше 6 місяців з
поважних причин,  та на законних
підставах відмовив позивачу у задоволенні його позову,    задовольнивши позовні вимоги

ОСОБА_2 про вселення її
та ОСОБА_3 до
квартири АДРЕСА_1.

Судова
колегія вважає,  що розглядаючи
спір,  суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони,  дав належну правову оцінку правовідносинам,  які склалися між учасниками процесу,  та правильно вирішив спір.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду,  а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового не вбачається.

Керуючись  ст.
ст. 307, 308,  313, 314, 315, 317
ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 15 травня 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.