Справа 22Ц-3059/2007                                                            Головуючий
у 1 інстанції Кашперська Т.Ц.
36                                                                            Доповідач
у 2 інстанції Яворський М. А.
УХВАЛА

іменем України

22
жовтня 2007 року                                                                                                     м.  Київ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого -
судці:    Яворського М.  А.

суддів                                    Корзаченко
І.Ф,  Червінко К.С.

при
секретарі:                       Велицькому
О.О.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської
області матеріали цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру додаткових витрат на утримання
дитини,  -

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив
постановити рішення,  яким зменшити
розмір стягнутих з нього на користь відповідачки додаткових витрат на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що
рішення Ірпінського міського суду Київської області з нього стягнуто на користь
позивачки кошти на додаткові витрати по утриманню неповнолітньої дочки в
розмірі 150 грн. щомісячно до повноліття дитини. У зв'язку з тим,  що з часу винесення рішення і до його
звернення до суду змінився його матеріальний стан,  він просив задовольнити його позов,  змінивши з 01 січня 2007 року розмір та
періодичність фінансування додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки.

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2007 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач по справі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства,  не
відповідності висновків суду встановленим судом обставинам справи,  просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Колегія
суддів,  перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  заявлених позовних вимог,  відповідно до правил  ст.
303 ЦПК України,  вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
до вимог  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2006 року з
відповідача по справі ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на
утримання дитини - дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  у розмірі 150 грн.
до повноліття дитини. (а.с.  2-3).
Зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Звертаючись
із вказаним позовом до суду позивач по справі обґрунтовував даний позов
тим,  що на даний час він припинив
підприємницьку діяльність та є на даний час безробітним та перебуває на обліку
Держаному центрі зайнятості,  а тому не
має можливості сплачувати кошти на додаткові витрати по утриманню
неповнолітньої дочки.

Вирішуючи
даний позов та відмовляючи позивачу у зменшенні розміру стягнення коштів на
додаткові витрати,  суд першої інстанції
послався на те,  що позивач не навів
обфунтувань та доказів на підтвердження заявленого ним позову про зміну
додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,  а доводи позивача про зміну його
матеріального становища в зв'язку із припиненням підприємницької діяльності та
перебуванням на обліку в Іртиському міському центрі зайнятості як безробітного
не свідчать про неможливість сплати позивачем додаткових витрат на утримання
дитини в розмірі 150 грн.

Колегія
суддів вважає,  даний висновок суд першої
інстанції обґрунтованим та законним виходячи з наступного.

Відповідно
до  ст.
185 СК України Той з батьків,  з
кого присуджено стягнення аліментів на дитину,
а також той з батьків,  до кого
вимога про стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину,  що викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини,  її
хворобою,  каліцтвом тощо). Розмір участі
одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за
рішенням суду,  з урахуванням
обставин,  що мають істотне значення.

Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх
фактичного понесення разово,  періодично
або постійно.

Згідно
до  ст.
192 Сімейний кодекс України розмір аліментів,  визначений за рішенням суду або домовленістю
між батьками,  може бути згодом зменшено
або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Як
вбачається з матеріалів справи позивач обґрунтував свій позов про зменшення
розміру коштів на витрати на додаткове утримання неповнолітньої дочки мотивував
свої вимоги тим.  що дочка на даний час є
здоровою і тому не потребує від нього допомоги. Крім того в нього змінилося
матеріальне становище і він не в змозі надавати таку допомогу.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
відмовляючи позивачу у позові обфунтовано виходив із того,  що позивачем не надано доказів того що
неповнолітня дитина на утримання якої стягнути вказані кошти ви здоровіла і на
даний час не потребує такої допомоги Крім того даний висновок суду повністю
підтверджується наявними в матеріалах цивільної справи доказами:
консультативним висновком Української дитячої спеціалізованої лікарні
«Охматдит»(а.с.  19,  27) та доданими до матеріалів справи
медичними картками №529,  771 на хвору
ОСОБА_3 . Зазначені докази позивачем не спростованні.

Обфунтовано
на думку колегії суддів,  судом першої
інстанції не прийнято доводи позивача про зміну його матеріальної
становища,  оскільки тимчасове не
працевлаштування позивача не може бути підставою для зміни розміру стягнути
додаткових витрат. Доказів які б свідчили про втрату позивачем працездатності
суду не надано.

Інші
доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть
слугувати підставою для скасування обфунтованого та законного рішення.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої
інстанції,  розглядаючи спір повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон,  який їх регулює,  рішення суду ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому апеляційна скарга підлягає відхиленню,  а рішення суду повинно бути залишено без
змін.

Керуючись  ст.
ст. 303,  307 ч.1 п.1, 308,
313-315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 12 липня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.