Справа № 22-1189/2007
рік                                    Головуючий
суддя 1 інстанції: Панас О.В.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

13
листопада 2007 року                                                                                       м.
Рівне

Колегія   суддів
судової   палати   у
цивільних   справах   апеляційного   суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді : Василевича B.C. суддів :
Гордійчук C.O.,
Шимківа С.С. при секретарі :Чалій Н.О. розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 4 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача    Комунальне    підприємство    "Рівненське     міське
бюро    технічної
інвентаризації", Перша Рівненська державна нотаріальна контора про визначення
частки померлої у спільному майні та визнання права власності на спадкове майно
та зустрічною   позовною   заявою
ОСОБА_1   до   ОСОБА_2, ОСОБА_3   про
визнання   майна   особистою приватною власністю, про визнання
частки у праві спільної часткової власності, про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб,  що з'явились
в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги
колегія суддів,-

встановила
:

Рішенням
Рівненського міського суду від 4 липня 2007 року позовні заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено, що ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, на день
смерті належало 1/2 частки нежитлового приміщення загальною площею 311,1 кв.м.,
яке знаходиться АДРЕСА_1, вартістю 29 772 (двадцять дев'ять тисяч сімсот
сімдесят дві) грн. та зареєстроване за ОСОБА_1.

Визначено за ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності по 1/6
частини спадкового майна нежитлового приміщення загальною площею 311,1 кв.м.,
яке знаходиться АДРЕСА_1.

Визначено ОСОБА_1 1/2 частки у праві спільної .сумісної
власності на автомобіль марки Опель
Аскона, 1988 року випуску, державний НОМЕР_1, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3,
зареєстрований на ОСОБА_4, вартістю 2500 грн. на суму 1250 грн.

Виділено ОСОБА_5 автомобіль марки Опель Аскона, 1988
року випуску, державний НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, зареєстрований
на ОСОБА_4, вартістю 1250 грн.

Визначено ОСОБА_5 1/2 частку у праві спільної сумісної
власності на майно: холодильник "Норд" вартістю 1700 грн.; кольоровий
телевізор "Електрон" вартістю 650 грн. 2 шт. на суму 1300 грн.;
чорно-білий телевізор вартістю 350 грн.; м'які меблі із шкіри вартістю 3000
грн.; фотоапарат "Сіменс" вартістю 400 грн.; меблевий гарнітур
кухонний вартістю 2000 грн.; книги вартістю 2000 грн. в кількості 220 шт., скатертини 4 шт.
на суму 80 грн., 1 комплект постільної білизни вартістю 90 грн. - всього на
суму 10920 грн.

Виділено ОСОБА_5 у власність спадкове майно: комоди 3 шт. на суму 800 грн.;
телефонний апарат вартістю 350 грн.; телефонний апарат вартістю 250 грн.,
холодильник "Ока" вартістю 300 грн., столик журнальний - вартістю 140
грн.; килим вартістю 400 грн., термос вартістю 30 грн.; кухонний м'який куточок
вартістю 800 грн.; штори 1 комплект-вартістю 500 грн., а всього на суму 3570
грн.

Виділено ОСОБА_2, ОСОБА_3 у власність спадкове майно: газова плита вартістю
760 грн.; сервізи для кави на суму 520 грн.; кришталеві фужери 12 шт. вартістю
180 грн.; електрокамін масляний вартістю 250 грн.; столик журнальний - 1 шт.
вартістю 140 грн.; скатертини 10 шт. вартістю 200 грн.; два комплекти
постільної білизни нові вартістю 180 грн., люстри 2 шт. вартістю 900 грн.;
набори ножів, ложок, виделок нові вартістю 150 грн., два килими по 400 грн. на
суму 800 грн.; термос 1 шт. на суму 30 грн.; набір меблів для відпочинку
вартістю 250 грн., телевізор "Електрон" вартістю 800 грн.;
радіоприймачі 2 шт. вартістю 150 грн.; набір фужерів по 6 шт. виробництва Чехії
вартістю 270 грн.; набір каструль вартістю 240 грн.; штори 1 комплекти вартістю
500 грн.; тюль 2 комплекти вартістю 1000 грн.; всього майна на загальну
вартість -7320 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 386 грн. кожній різницю
вартості виділеного спадкового майна.

В решті позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток місцевого бюджету судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його
незаконність, оскільки суд не врахував, надані ним докази придбання нежилого
приміщення 4 вересня 2000 року, зокрема розписку від 04 серпня 2000 року про
позику 30 000 грн. для придбання вказаного приміщення. Суд не врахував
показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо фактичної домовленості по договору
позики та невиконання договору на даний час та показання свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 щодо проживання ОСОБА_1 влітку 2000 року окремо від ОСОБА_4 в зв'язку з
фактичним припиненням з нею подружніх стосунків. Також, суд безпідставно
відмовив йому в задоволенні клопотання про витребування з податкової інспекції
м. Рівне довідки про фактичні доходи ОСОБА_4 та його в період придбання
нежилого приміщення.

Крім того, висновок суду щодо не встановлення наявності
частини рухомого майна - золотих прикрас загальною вартістю 14 000 грн., шуби з
натурального хутра за 3600 грн., шкіряного плаща за 1700 грн., газового конвектора
"Беата" 2 шт. за 2490 грн. та 1800 доларів США не відповідає
фактичним обставинам справи та наданими ним доказами, зокрема показами свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_8, свідка ОСОБА_9, довідки на ім'я ОСОБА_1 про придбання газових
конвекторів, повідомленнями прокуратури Рівненської області щодо     перевірки звернення ОСОБА_1  з

приводу крадіжки в нього
особистого майна та показання представника ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Також, апелянт вважає, що суд відмовляючи в позові ОСОБА_1, в частині
стягнення моральної шкоди не врахував вимоги ч.3, 4 ст. 212 ЦПК України та
докази надані ним в підтвердження заподіяння шкоди.

Суд безпідставно відхилив позовні вимоги щодо компенсації
його частки в спільному майні подружжя шляхом стягнення з обох відповідачів
солідарно грошової компенсації, оскільки майно за плинністю часу та перебування
його в антисанітарних умовах прийшло в непридатність.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. відмовити.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно вимог ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є
його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами
на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,
доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 1989 року по день смерті останньої
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно договору купівлі-продажу будівлі шляхом викупу від 4
серпня 2000 року ОСОБА_1 придбав нежиле приміщення вартістю 29 772 грн.
загальною площею 311,1 кв.м. АДРЕСА_1, яке згідно реєстраційного посвідчення
зареєстроване за ним на праві приватної власності.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права
власності ОСОБА_4 на 1/2 частину нежилого приміщення загальною площею 311,1
кв.м. АДРЕСА_1 та визнання права власності позивачів на це спадкове майно по
1/6 частини за кожним суд правильно виходив з того, що дане приміщення
являється спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, а тому належна ОСОБА_4
частка підлягає спадкуванню.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги проте, що спірне нежиле приміщення придбане за
кошти позиченні у ОСОБА_5, ОСОБА_6 під час фактичного припинення шлюбних
стосунків із ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі позика
грошей не змінює правовий статус придбаного за ці кошти майна, а будь-яких
безспірних доказів про фактичне припинення шлюбних стосунків відповідач суду не
надав і судом їх не здобуто.

Вірним є висновок суду щодо поділу рухомого майна в натурі між
спадкоємцями, оскільки будь-яких доказів проте що спадкове майно прийшло в
непридатність ОСОБА_1 суду не надав і судом їх не здобуто.

Не знайшло свого ствердження і факт заподіяння
неправомірними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3. моральної шкоди ОСОБА_1.

Разом з тим, суд підставно відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в частині розподілу рухомого майна, а саме золотого
жіночого годинника з золотим браслетом вартістю 3200 гривень, золотих жіночих
обручок

вартістю
3000 грн., золотих ланцюжків вартістю 4800 грн., шуби з натурального хутра за
3600 грн., шкіряного плаща за 1700 грн., золотого годинника з браслетом за 3000
грн., газового конвектора "Беата" 2 шт. за 2490 грн., та 1800 доларів
США, оскільки
в судовому засіданні не встановлено наявності даного рухомого майна на день
смерті спадкодавця.

За таких
обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись
ст.ст.307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 4 липня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею чинності.