Справа № 3628                                                         Головуючий
в першій інстанції - Самоткан Н.Г.
Категорія 44                                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 травня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого                           Тамакулової
В.О.,

суддів                                       Котушенко
С.П., Лисичної Н.М.

при секретарі                           Чергенець
С.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 жовтня 2006 року за її позовом до Маркової
Ольги Володимирівни про стягнення коштів за виконані роботи по договору підряду
та індексації, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2000 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про
виконання зобов'язання та визнання права власності на частину будинку,
мотивуючи це тим, що в 1996 році відповідачка запропонувала провести
переобладнання належного їй будинку, розташованого поАДРЕСА_1 під магазин та
міні-пекарню, зобов'язавшись відшкодувати в грошовому виразі затрати по
переобладнанню будинку після складення кошторису, або переоформити на неї -
позивачку половину вказаного будинку.

Спочатку її чоловік - ОСОБА_2, як спеціаліст, виконував роботи по
переобладнанню вказаного будинку, а вона з відповідачкою - підсобні роботи без
оформлення будь-яких документів. 11 лютого 1997 року, в якості гарантії оплати
виконаних робіт, вони з відповідачкою підписали договір, в якому остання
зобов'язалась подарувати їй половину вказаного будинку за суму еквівалентну 20
000 доларам США,
а вона - позивачка зобов'язалась в рахунок погашення
вказаної суми виконати переобладнання будинку та надати необхідні для
переобладнання будівельні матеріали. Також вони зобов'язались після оформлення
необхідних документів на будинок посвідчити даний договір нотаріально. До літа
1997 року вони з чоловіком за власні кошти майже закінчили переобладнання
будинку, але відповідачка виконувати свої зобов'язання відмовилась.

Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину будинку, розташованого по АДРЕСА_1та виділити їй в
користування приміщення згідно висновку експертизи.

У лютому 2001 року ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги і посилаючись на
те, що ОСОБА_3 31 березня 2000 року, з метою ухилення від виконання умов
вищевказаного договору, подарувала ОСОБА_4. 1/2 частину, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6
по 1/4 частині будинку, розташованого по АДРЕСА_1 і просила визнати цей договір
дарування недійсним на підставі ст.49 ЦК України.

Пізніше ОСОБА_1 звернулася до суду з додатковим позовом до ОСОБА_4.,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6. про стягнення винагороди за втрачений робочий час та
відшкодування моральної шкоди, а відповідачі заявили зустрічний позов про
визнання недійсним договору купівлі-продажу частини будинку, укладеного 11
лютого 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В червні 2006 року ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги і відмовившись від
позову про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку та про
визнання договору дарування недійсним, позивачка просила стягнути з ОСОБА_3
вартість робіт по ремонту спірного будинку, які вона виконувала на підставі
договору підряду, з урахуванням індексу інфляції в сумі 36 393,70 гр. та
відсотків від простроченої суми у розмірі 3 406,30 гр.

Справа розглядалася судами неодноразово. Ухвалою від 8 червня 2006 року суд
припинив провадження по справі в частині позову ОСОБА_1 про визнання за нею
права власності на 1/2 частину будинку та про визнання договору дарування
недійсним.

Останнім рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення
коштів за виконані роботи по договору підряду та індексації відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення,
посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи і на
безпідставний розгляд справи за відсутністю відповідачки та про ухвалення
нового рішення.

2

Перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду,
колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини
справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин. Суд обґрунтовує рішення лише на тих доказах,
які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз тексту рішення суду першої інстанції свідчить про те, що воно не
відповідає вимогам вищезазначених норм ЦПК, оскільки в ньому немає відомостей
щодо встановлених судом фактів із наведенням доказів, якими вони
підтверджуються, не названо норму матеріального права, відповідно до якої
вирішено спір.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд справи було проведено
поверхово. Так з протоколу судового засідання видно, що прийнявши 8 червня 2006
року заяву позивачки про зміну позовних вимог та припинивши провадження по
справі в частині позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2
частину будинку та про визнання договору дарування недійсним, суд не вислухав
пояснень позивачки щодо її позовних вимог про стягнення коштів за виконані
роботи по договору підряду і доказів по ним не досліджував. Не були предметом
розгляду в судовому засіданні і позовні вимоги ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу частини будинку і рішення по ним не
ухвалено.

Крім того, відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у
разі неявки в судове засідання однієї з сторін або будь-кого з інших осіб, які
беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові
повістки.

З матеріалів справи вбачається, що повістки ОСОБА_3 та ОСОБА_4., в
передбаченому ст.76 ЦПК України порядку не вручалась і причини їх неявки до
суду належним чином не перевірялись, однак суд розглянув справу за їх
відсутності, чим позбавив змоги надати докази та заперечення по суті спору, що
є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відмовивши позивачці в задоволенні клопотання про виклик в судове засідання
відповідачки ОСОБА_3 та допустивши до участі в справі в якості її представника
ОСОБА_6 суд залишив поза увагою те, що повноваження останньої закінчилися ще 29
січня 2004 року (а.с.29 т.1), а інших документів, які б давали їй право
представляти інтереси відповідачки вона суду не надала.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.3. ст.311,313, 315 ЦПК України, колегія суддів,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
19 жовтня 2006 року скасувати і справу направити на новий розгляд до того ж суд
в іншому складі.