Справа № 22 -1671 / 2007р.
Оскаржуване рішення ухвалено
головуванням Файдюка В.В.
УХВАЛА

Іменем України

22
серпня 2007р. колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі: головуючого - судді Іванюка М.В, суддів Чуприни
В.О. та Вавшка В.С, при секретарі Руденко О.М., з участю адвокатів ОСОБА_1. і
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на
рішення Крижопільського районного суду від 23 травня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_6, до ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 іОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права
власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2007р. ОСОБА_5 який представляє інтереси ОСОБА_6., звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3., ОСОБА_10, ОСОБА_7., ОСОБА_9., та ОСОБА_9. про усунення, перешкод в
користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1.
Вказана квартира куплена позивачем у ОСОБА_7. згідно з нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу від 24.07.1996 р. Інші відповідачі є членами сім ї
продавця квартири.

В
березні 2007р. ОСОБА_3.,
ОСОБА_10 і ОСОБА_7, звернулися в суд з зустрічним позовом до
ОСОБА_6. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від
24.07.1996р. і визнання права власності на вказану квартиру за ОСОБА_7
Зазначили, що між сторонами при укладенні договору купівлі-продажу квартири
фактично були приховані правовідносини, які випливають з договору позики, тобто
це є удавана угода, а позичена, у ОСОБА_6. грошова сума йому ними в основному
повернута.

Рішенням
Крижопільського районного суду від 23.05.2007р. позов ОСОБА_5., заявлений ним в
інтересах ОСОБА_6., було задоволено. Вирішено виселити відповідачів з
зазначеної квартири без надання їм іншого житлового приміщення, а також
зобов'язано їх знятися з реєстрації по місцю розташування квартири.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.,
ОСОБА_10 і ОСОБА_7 було відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_7 "просить вказане рішення скасувати, а позов
ОСОБА_5.  до  сім'ї
апелянта залишити без розгляду.  Вважає,
що ОСОБА_5

2

відповідно до
виданої йому довіреності не уповноважений розпоряджатися майном, ОСОБА_6, а
тому був не вправі заявляти позов про виселення. Крім того, суд невірно
встановив правовідносини, що склалися і тому постановив невірне рішення.

В суді
апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_1 який представляє інтереси ОСОБА_3, вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наведених у ній підстав.

ОСОБА_5
і адвокат ОСОБА_2. вважають апеляційну скаргу безпідставною і просять її
відхилити.

Вислухавши зазначених осіб, які беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

При
ухваленні рішення про виселення сім'ї
ОСОБА_7. суд першої інстанції правильно виходив з наявності договору
купівлі-продажу квартири, відповідно до якого її власником є ОСОБА_6

Доводи
апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо встановлених
правовідносин не спростовують.

В
задоволенні зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу квартири
недійсним та про визнання права власності на квартиру суд ОСОБА_3., ОСОБА_10 та
ОСОБА_7 відмовив підставно, так як за змістом ст. 58 ЦК України, який ,
діяв на момент укладення цієї угоди, вказаний договір ніяк не можна вважати
таким, що укладений без наміру створити юридичні наслідки, або таким, що
приховує іншу угоду. Адже зі змісту розписок на а.с. 23, 24 вбачається їх намір
передати спірну квартиру ОСОБА_6. в рахунок погашення боргу. При цьому
позивачами на вісім років порушено встановлений законом строк звернення до суду
з такою вимогою. Суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити
оскаржуване рішення зазначеним у цьому абзаці доповненням до його мотивувальної
частини.

Разом з
тим суд першої інстанції при вирішенні справи помилково застосував положення
Закону України « Про власність», який втратив чинність з моменту введення в дію
чинного Цивільного кодексу України. При цьому суд мав би послатися на ст.ст.
318, 391 ЦК України.
У цій частині рішення також підлягає зміні.

На
підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307 ч.1 п.3, 309, 313,
314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_7 відхилити.

Рішення
Крижопільського районного суду від 23 травня 2007 року змінити, доповнивши його
мотивувальну частину посиланням на безпідставність вимог зустрічної позовної
заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 іОСОБА_7. При
цьому посилання суду на ст.48 Закону України « Про власність» змінити
посиланням на ст.ст. 318, 391 ЦК
України.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.