Справа №22ц-2237                                                                            Головуючий
- 2                                                                                       Карасьова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26
вересня 2007р.           Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Луганської
області у складі:

головуючого - Лісіциної А.І.,

суддів: Парінової І.К., Медведєвої Л.П.

при секретарі - Михайловій О.
С

розглянувши   у
відкритому  судовому   засіданні
в  м.  Луганську
цивільну  справу  за

апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Алчевського міського суду

Луганської області від 12.04.2007р.

за позовом ОСОБА_1до ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання",
директора Серговської філії ОСОБА_2про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У січні 2007р. позивачка звернулась до суду з дійсним позовом. На
обгрунтування вимог зазначила, що працювала на посаді контролера енергонагляду
Алчевської РЕС Серговської філії ТОВ "ЛЕО" з 21.10.2003р., а наказом
від 28.12.2006р. була звільнена з роботи з 17.11.2006р. за прогули без поважних
причин. Вважає звільнення незаконним, оскільки з 03.11. по 17.11.2006р.
знаходилась на лікарняному, а 20.11.2006р. подала до керівництва заяву про
звільнення за власним бажанням. Просила суд поновити її на роботі, стягнути на
її користь заробітну плату за вимушений прогул з 18.11.2006р. по дату
поновлення на роботі і моральну шкоду у сумі 30000грн.

Оскарженим рішенням позов задоволено частково. Позивачку поновлено на
роботі, з директора Серговської філії ОСОБА_2на її користь стягнуто 1538,32грн.
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2006р. по 12.04.2007р., з
ТОВ "ЛЕО" - моральну шкоду у сумі 1000грн. та судово-інформаційні
витрати.

В апеляційній сказі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом
обставин справи і неправильне вивчення матеріалів справи, просить рішення
скасувати частково. В частині поновлення на роботі залишити без змін, в частині
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди -
скасувати, і постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухав доповідача, дослідивши матеріали справи, перевірив законність та
обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія
вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність рішення суду в
частині визначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу
і розміру моральної шкоди.

Між тим
зазначені вимоги є необгрунтованими.

Так суд першої інстанції при розрахунку заробітної плати
за час вимушеного прогулу керувався нормами Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. за №100 з
подальшими змінами і доповненнями (далі -„Порядок).

Відповідно до абз.З п.2 Порядку середньомісячна зарплата
обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які
працювали на підприємстві менш двох календарних

місяців,
середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично
відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник
не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяця не
враховуються одноразові виплати і виплати за час, протягом якого зберігається
середній заробіток працівника, та допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

В матеріалів справи убачається, що за період з вересня 2006р. по жовтень
2006р. позивачка фактично відпрацювала 8 робочих днів, за які їй нараховано
202,-91грн.

Застосовуючи положення п.8 Порядку середньоденна заробітна плата ОСОБА_1за
зазначений період становить: 202,91 грн. / 8 днів = 25,36грн.

Таким чином, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з
2.011.2006р. по 12.04.20007р. розрахована судом у розмірі 2096,32грн. є
правилвною і підстав для її перерахунку колегія суддів не убачає.

Доводи апеляційної скарги щодо збільшення розміру
моральної шкоди висновків суду першої інстанції не спростовують. її розмір у
еквіваленті 1000грн. є таким, що відповідає розміру середньомісячній зарплаті
за час вимушеного прогулу стягнутої з відповідача.

Оскаржене рішення ухвалене з додержанням норм
процесуального і матеріального права і підстав для його скасування колегія
судів не убачає.

Керуючись п. 1
ч. 1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Алчевського міського суду Луганської області від
12.04.2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення. Може
бути оскаржена протягом 2-х місяців шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.