Апеляційний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
червня 2007 року                                                                           м.
Харків

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Колтунової А.І.,
Ларенка В.І., Яцини В.Б.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від 22 липня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2005   року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору дарування недій­сним,

ВСТАНОВИЛА:

4
березня 2005 року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому
просив визнати недійсними договори дарування, згідно яких він 28.01.2005 року
подарував колишній дружині будинок та земельну ділянку, розташований в м. Одесі
по АДРЕСА_1.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що уклав ці договори
внаслідок помилки, він вважав, що укладає договори про розподіл майна, нажитого
у період шлюбу разом з відповідачкою. Крім того він знахо­дився в хворому
стані, який сприяв тому, що він скоїв помилку.

Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від 22липня 2005 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2005 року, позов
ОСОБА_2. задоволений. Суд визнав недійсними договір дарування будинку від
28.01.2005 року № 548 і договір дарування земельної ділянки від 28.01.2005 року
№ 546.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і
постановити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаю­чись на неправильне
застосування судами норм матеріального права та пору­шення норм процесуального
права.

Справа № 494-
кс-07

Головуючий у
першій інстанції: Жуковський О.Г.

Доповідач:
Ларенок В.І.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2. про визнання договорів да­рування недійсними, суд, з
висновками якого правомірно погодився і апеляцій­ний суд, виходив з того, що
ОСОБА_2. в день укладення договорів дарування проходив курс лікування в
психоневрологічному диспансері (з 10 січня по 1 лю­того 2005 року) з приводу
посттравматичного стресового розладу, якій відпові­дно до Міжнародної
класифікації захворювань перешкоджає дії механізму успі­шної адаптації, тому веде
до порушення соціального функціонування, у зв'язку з чим він і тому вчинив дії,
пов'язані з посвідченням документів в нотаріальному порядку, та підписуючи
договори дарування помилково вважав, що підписує до­говори про розподіл
спільної сумісної власності подружжя.

Також
суд обґрунтовано посилався на те, що ОСОБА_2. вчинив дії по­в'язані з
посвідченням документів в нотаріальному порядку в результаті помил­ки, про що
свідчать його наступні дії: в день укладення договорів дарування (28.01.2005
року) видав на ім'я ОСОБА_1 генеральну довіреність на розпоря­дження всім його
майном, однак 31.01. 2005 року, в кінці проходження курсу лі­кування, скасував
довіреність на розпорядження його майном.

Крім
того, 28.01.2005 року в день укладення договорів дарування нотарі­усом був
отриманий витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів неру­хомого
майна, в якому вказується, що на нерухоме майно ОСОБА_2. 27.07.2004 року був
накладений арешт.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що суди правомірно визнали недійсними договори
дарування на підставі ст. 229 ЦК
України.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскар­ження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи пору­шення норм процесуального
права.

Доводи
скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав для висновку, що
судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріаль­ного чи
процесуального права, які передбачені ст.ст.338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Згідно
із ч.1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування су­дом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над ін­шими,
а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути ви­знані як
підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів з касаційного розгляду справ судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Харківсь­кої області

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1    відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Одеси від 22 липня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2005 року залиши­ти без змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.