РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

6 вересня 2007 року Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного

суду
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Головчук
СВ., Миніч
Т.І.

при секретарі
судового

засідання Кульчицькій І.В.

з участю:
апелянта ОСОБА_1. та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Житомирі апеляційну

скаргу ОСОБА_1 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду

від 20 березня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на

жилий будинок, визнання недійсним
заповіту та визнання осіб такими, що втратили

право на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на ¼ частину жилого
будинку і поділ його в натурі,

встановила:

У квітні 2001 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив
визнати право власності на будинок по АДРЕСА_1, виділити його частину будинку
та земельної ділянки в натурі.

У
процесі розгляду справи позивач неодноразово змінював, доповнював та уточнював
свої позовні вимоги (а.с.40, 113, 125, 129) і остаточно просив: визнати за ним
право власності на будинок АДРЕСА_1, визнати недійсним заповіт від 1 квітня
1991 року та визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3. такими, що втратили право на спадкове
майно. На обґрунтування позову зазначав, що він є власником ½  частини спірного будинку на підставі договору
дарування від 5 травня 1991 року, інша частина будинку належала батьку, який
помер 12 квітня 1991 року.  Спадщину  фактично
прийняла дружина покійного,
яка  проживала  у
спірному ½  будинку, а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 він,
ОСОБА_1 Складений померлим ї ОСОБА_4 заповіт від 1 квітня 1991 року вважає
недійсним, оскільки спадкодавець страждав на психічне захворювання і, крім
того, спадкове майно належало ще і дружині спадкодавця. Вважає, що відповідачі
втратили право на спадкове майно,
оскільки пропустили строки позовної давності для  прийняття спадщини.

У жовтні 2004 року ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом в якому просила визнати за нею право власності на ½  частину спірного домоволодіння та розділити
його в натурі. На обґрунтування позову зазначала, що ½
частина спірного домоволодіння належить їй на підставі заповіту від 1
квітня 1999 року, проте вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину,
так як позивач претендує і на її частину.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 20 березня 2007 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено та задоволено зустрічний позов

ОСОБА_2:-визнано за нею право власності на ½  частину спірного домоволодіння та проведено
розподіл його в натурі за першим варіантом судово-технічної експертизи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове про задоволення його позовних вимог та про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_2

Апеляційна.скарга
піддягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 станом на квітень 1998 року
(а.с.336) належало забудовникам (подружжю) ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по ½  частці кожному. 19 травня 1998 року ОСОБА_5
подарувала належну їй ½  частину жилого будинку дочці ОСОБА_2
(а.с.337-338), а остання 5 травня 1991 року подарувала цю ж частину будинку
брату -позивачу ОСОБА_1. (а.с.5-6). Вказані факти сторонами не заперечується. 1
квітня 1991 року ОСОБА_4. складено заповіт (а.с.32), згідно якого належна йому
ч'астка спірного жилого будинку після його смерті переходить у власність дочки
ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.9). Таким чином, на день смерті
спадкодавця спірний жилий будинок належав по ½
частині ОСОБА_1. та ОСОБА_4 кожному.

З матеріалів
спадкової справи № 319, розпочатої 8 жовтня 1991 року вбачається, що заяви про
прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4., до державної
нотаріальної контори подали відповідачка ОСОБА_2 та дружина спадкодавця ОСОБА_5
(а.с.329, 330). А тому, відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963
року, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Висновок суду першої
інстанції про те, що у власність ОСОБА_2 за заповітом перейшла ½  частина спірного будинку є помилковим,
оскільки на час відкриття спадщини дружина спадкодавця була непрацездатною, подала
заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала 1/12 частину спірного
будинку в порядку ст. 535 ЦК
України 1963 року. Після прийняття спадщини після ОСОБА_4. власниками
будинку стали ОСОБА_1 (6/12 частин), ОСОБА_2 (5/12 частин) та ОСОБА_5 (1/12
частина).

Доводи позивача (апелянта) ОСОБА_1. про недійсність
заповіту (а.с.32) з підстав не усвідомлення спадкодавцем своїх дій і
неможливості керування ними є безпідставними, оскільки спростовуються
поясненнями відповідачки ОСОБА_2, висновками судово-психіатричних експертиз
(а.с.72-74, 86-87) та показами експерта Кононової И.О. (а.с. 103-105). Висновок
асоціації психіатрів України від 20 травня 2003 року (а.с.90) суд першої
інстанції обгрунтовано не прийняв до уваги, оскільки такий висновок не є експертним
висновком в розумінні ст. 147 ЦПК України.

З матеріалів спадкової справи № 655, розпочатої 13 жовтня 1999 року Першою
Житомирською державною нотаріальною конторою, слідує, що після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері сторін (ОСОБА_5) заяви про прийняття спадщини подали
ОСОБА_3. та ОСОБА_1 (а.с.3ЗЗ, 334). Таким чином, вони успадкували по 1/24
частині спірного жилого будинку (по ½  частині від 1/12
частини).

За таких обставин, сторони по справі є співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1: ОСОБА_1. належить 13/24 (1/2+1/24) частин або
325/600 ідеальних долів домоволодіння; ОСОБА_2 належить 10/24 частин, або
250/600 ідеальних долів у домоволодінні; ОСОБА_3 належить 1/24 частина, або
25/600 ідеальних долів спірного домоволодіння.

Рішення суду першої інстанції в частині поділу спірного домоволодіння за
першим варіантом судово-технічної експертизи підлягає скасуванню з ухваленням у

цій частині нового рішення, оскільки виконавчим комітетом
Бердичівської міської ради надано дозвіл на перепланування будинку лише за
другим та третім варіантами вказаної експертизи (а.с.345).

Визначаючи варіант розподілу будинку в натурі, колегія
суддів виходить з установленого за життя спадкодавців порядку користувався
будинком (а.с.14), з того, що частка ОСОБА_3. (25/600) є мізерною а також враховує,
що при розподілі будинку за другим варіантом судово-технічної експертизи
(а.с205) кімната 1-8 буде позбавлена природного освітлення. А відтак, колегія
суддів вважає за можливе провести поділ спірного будинковолодіння за третім
варіантом судово-технічної експертизи (ах. 206). Враховуючи вартість спірного
домоволодіння (29400 грн.) та вартість виділених ОСОБА_1. та ОСОБА_2 часток (по
½  кожному), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.
підлягає стягненню 1225 грн. (29400 грн. х 325/600 ід. долів -14700 грн.) компенсації
різниці у виділеному домоволодінні. Колегія суддів, виходячи з мізерності долі
(25/600) ОСОБА_3. у домоволодінні АДРЕСА_1та неможливості виділення її в натурі
стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. 1225 грн. (29400 х 25/600 ід. долів)
компенсації за належні йому 25/600 ідеальних долів у спірному домоволодінні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1. у задоволенні позовних
вимог про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3. такими, що втратили право на спадщину у
зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини, оскільки таке не передбачено
законом і, крім того, судом встановлено, що відповідачі прийняли спадщину в
порядку, встановленому ст. 549 ЦК
України 1963 року. А тому, доводи апелянта про невідповідність висновків
суду обставинам справи в цій частині та неправильне застосування норм
матеріального права є безпідставними.

Безпідставними є і доводи апелянта щодо набуття ним права власності на Уг
частину спірного домоволодіння за набувальною давністю, оскільки позивачем такі
вимоги заявлені до суду не були.

У іншій частині рішення постановлене з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307,309, 313,314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду від 20 березня 2007 року в
частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1. про визнання права власності на
жилий будинок скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове
задоволення позову. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 25/600 ідеальних
долів у спадковому майні померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Скасувати рішення Бердичівського міськрайонного суду від 20 березня 2007
року в частині задоволення позову ОСОБА_2, ухваливши в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позову. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 250/600
ідеальних долів будинку АДРЕСА_1.

Розділити жилий будинок АДРЕСА_1 в натурі між
співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1. за третім варіантом судово-технічної
експертизи.

Виділити у власність ОСОБА_2 ½  частину
домоволодіння АДРЕСА_1 у вигляді веранди 1-1, площею 6.2 м. кв., вартістю 1378
грн., кухні 1-2, площею 6.6 м. кв.,
вартістю 1756 грн., ванної кімнати 1-3,

площею 5.0 м. кв.,
вартістю 1112 ірн., коридору 1-4, площею 6-8 м. кв., вартістю

1224  грн., частини кімнати 1-5-2,
площею 6.1 м. кв., вартістю
1250 грн., кімнати 1-8,

площею 9.7 м. кв., вартістю
2630 грн., сарай під літерою „В", вартістю 490 грн. та

гараж під літерою „Г", вартістю 4860 грн., а всього частину домоволодіння
на

загальну суму 14700 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 ½  частину
домоволодіння АДРЕСА_1 у вигляді частини кімнати 1-5-1, площею 12.0 м. кв., вартістю 2480
грн., кімнату 1-6, площею 11.1 м. кв., вартістю 3010 грн., кімнату 1-7, площею
19.1 м. кв., вартість 5180 грн. та сарай під літерою „Б", вартістю 4030
грн., а всього частину домоволодіння на загальну суму 14700 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці у частці
розділеного домоволодіння в сумі 1225 грн..

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

1225  грн. компенсації за належні йому
25/600 ідеальних долів у домоволодінні АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 закласти існуючу дверну пройму з кімнати 1-8 до кімнати
1-7 та встановити перегородку в існуючій кімнаті 1-5, розділивши її на кімнати
1-5-1, площею 12.0 м. кв. та кімнату 1-5-2, площею 6.1 м. кв.

Зобов'язати ОСОБА_1 облаштувати: дверні пройми з кімнати 1-6 до кімнати
1-5-1 та з кімнати 1-7 до кімнати 1-6; окремий вхід до виділеної йому частини
жилого будинку з двору через кімнату 1-5-1.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 облаштувати виділені їм частини жилого
будинку АДРЕСА_1 окремими системами тепло-, водо-, електро та газопостачання.

У решті рішення
залишити без зміни. -

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Справа №22ц/1255 Категорія 26