Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-2879/07                                Головуючий
у 1 інстанції : Кучерук І.Г.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14
серпня 2007 року                                                                 м.  Запоріжжя

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Приймака В.М.

Суддів:                     Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С.  При секретарі: Волчановій І.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Хортицького
районного суду м.  Запоріжжя від 08
червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  третя особа:
ОСОБА_4,  про визначення порядку
користування жилим приміщенням,  усунення
перешкод у користуванні,  вселення,

ВСТАНОВИЛА   :

У лютому
2007р. ОСОБА_1,  ОСОБА_2  звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3,  третя особа: ОСОБА_4,
про визначення порядку користування жилим приміщенням -квартирою
АДРЕСА_1,  усунення перешкод у
користуванні цією квартирою,  вселення у
неї. В позові зазначали,  що їм
відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить по 1/2 частці
вказаної квартири,  а відповідачці,  відповідно договору довічного утримання,  - 1/4 частина. У позивачів з відповідачем ОСОБА_3 та третьою
особою ОСОБА_4  склалися неприязні
стосунки,  в зв'язку з чим виникла
необхідність встановлення порядку користування житловим приміщенням вказаної
квартири. Просили суд виділити їм у користування ізольовану кімнату житловою
площею 17, 3 кв.м. ,  а відповідачу
виділити в користування кімнату площею 12, 6 кв.м.  з балконом.

Рішенням
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від 08 червня 2007р. позов задоволено частково.

Зобов'язано
усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1,
ОСОБА_2  квартирою АДРЕСА_1,  вселивши їх у квартиру. Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 витрати на правову
допомогу у розмірі 400 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2  посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ч. 1  ст.  303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Задовольняючи
позовні вимоги позивачів в частині усунення перешкод у користуванні
квартирою,  вселення і відмовляючи
вЗадоволенні позовних вимог про виділення позивачам у користування кімнати
житловою площею 17. З кв.м спірної квартири,  районний суд виходив з того,  що відповідно до  ст. . 48 Закону України „ Про
власність",   ст. . 391 ЦК України
власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права,  хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння тому прийшов до висновку про задоволення позовних вимог
в частині усунення перешкод у здійснені позивачами права користування та
розпорядження квартирою,  оскільки
кімната житловою площею 17, 3 кв.м спірної квартири не відповідає їх частці у
спільній частковій власності,  а
перевищує її,  що погіршує становище
іншого співвласника,  то суд першої
інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для виділення їм цієї
кімнати.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи та сторонами не заперечується,  що
позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2  відповідно
свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом належить кожному по 14
частини квартири АДРЕСА_1. Інші 12 частини спірної квартири належить
відповідачці ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання від 29.07.2005
року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Спірна
квартира складається з ізольованих кімнат житловою площею 17,  3 кв.м та 12, 6 кв.м.  з балконом.
Кімнату житловою площею 17.3 кв.м.
займає відповідачка ОСОБА_3,  а
кімнату житловою площею 12,  6 кв.м.  займає третя особа ОСОБА_4.У позивачів ключів
від квартири не має і вони не мають змоги потрапити до квартири,  що робить неможливим їхнє користування своєю
власністю.

Відповідно
до  ст. . 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.    .

Відповідно
до  ст. . 150 ЖК України власники квартири
користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатися своєю
власністю на свій розсуд.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що ОСОБА_1,
ОСОБА_2 ,  як власники 12 частини
квартири АДРЕСА_1 підлягають вселенню до квартири.

Згідно
до  ст. . 358 ЦК України співвласники
можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,  що є їх спільною частковою власністю,  кожен із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі,  яка відповідає його частці у праві спільної
часткової власності.

Кімната
житловою площею 17.3 кв.м спірної квартири,
яку позивачі просять виділити їм у користування не відповідає їх частці
у спільній частковій власності,  а
перевищує її,  тому

колегія
вважає,  що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку відмовивши в цій частині позову позивачам.

Таким чином,  судова колегія
вважає,  що доводи апеляційної скарги
суттєвими не

являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої

інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до

неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313, 314, 315, 317,
319,  ІДПК   України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Хортицького районного суду м.  Запоріжжя
від 08 червня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте на неї може бути подана касаційна
скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.