УХВАЛА

іменем    України

2007 р. липня
місяця «25» дня, колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого:       Шестакової Н.В. Суддів:       Філатової Є.В. Осоченка A.M. При секретарі:        Галіч Ю. Є.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду М.Сімферополя від
26 січня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, діючого в своїх
інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, профспілкового
комітету Управління справами Ради Міністрів АР Крим, Сімферопольської міської
ради, виконкому Сімферопольської міської ради, Управління справами Ради
міністрів АР Крим, третя особа - Управління освіти Сімферопольської міської
ради про визнання права на жилу площу та спонукання виконкому Сімферопольської
міської ради видати ордер на спірну квартиру, за зустрічним позовом
Сімферопольської міської ради, виконкому Сімферопольської міської ради до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення відповідача
разом з неповнолітнім сином зі спірної квартири,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1,
діючий в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3.,
звернувся з позовом до ОСОБА_4., профспілкового комітету Управління справами
Ради Міністрів АР Крим, Сімферопольської міської ради, виконкому
Сімферопольської міської ради, Управління справами Ради Міністрів АР Крим,
третя особа - Управління освіти Сімферопольської міської ради і просив визнати
за ним та його сином право на жилу площу в квартирі №69 по
вул.М.Василевського,16 в М.Сімферополі, покласти на виконком Сімферопольської
міської ради обов'язок видати ордер на спірну квартиру.

Позовні
вимоги мотивував тим, що згідно протоколу профспілкового комітету Управління
справами Ради Міністрів АР Крим від 03.12.2004 року спірна однокімнатна
квартира була надана ОСОБА_4. на склад сім'ї з двох осіб: на неї та їхнього
сина ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1. За станом на 03.12.2004 року сім'я відповідачки
складалася з трьох осіб: вона, її чоловік - позивач по справі та їх син ОСОБА_3
При постановки на квартирний облік, у порушення пункту 19 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення житлових умов, ОСОБА_4. була надана довідка
про склад її сім'ї лише з двох осіб. У січні 2005 року до спірної квартири вони
заселилися всі разом. Вони з відповідачкою зробили ремонт у квартирі,
здійснювали платежі за комунальні послуги. У подальшому він дізнався що
квартиру відповідачка отримала лише на себе та їхнього сина. У квітні 2005 року
шлюб між ними було розірвано. У листопаді 2005 року йому стало відомо, що
відповідачка відмовилася від квартири. За її заявою профспілковий комітет
Управління справами Ради Міністрів АР Крим протоколом №12 від 17.10.2005 року
скасував раніш прийняте рішення про надання квартири відповідачці. Такими діями

№22-ц-2921/2007                                            Головуючий
в 1 інстанції Уржумова Н.В.

Доповідач
Філатова Є.В.

з боку
відповідачки були порушені права на жилу площу неповнолітнього сина сторін -
ОСОБА_3.

Представник
управління справами Ради Міністрів АР Крим вважав, що позивач та його син
проживають в спірній квартирі незаконно посилаючись на відсутність рішення
виконкому Сімферопольської міської ради про надання цієї квартири ОСОБА_4.
Квартира не могла бути розподіленою будь-кому, оскільки не була вільною.
Наймачем квартири до теперішнього часу є ОСОБА_5

ОСОБА_4.
з позовом не погодилась, в своїх письмових запереченнях визнала, що на підставі
її заяви Управлінням справами Ради міністрів АР Крим та профспілки Ради
Міністрів АР Крим було прийняте рішення про клопотання перед виконкомом
Сімферопольської міської ради про виділення їй та її сину квартири. Таке
рішення було прийнято. Вона вселилася у квартиру з дозволу попереднього
наймача, деякий час проживала там з позивачем та сином. Пізніше вона дізналася,
що має право отримати квартиру більшої жилої площі, тому відмовилася від
спірної квартири і звільнила її.

Співвідповідач
- Управління справами Ради Міністрів АР Крим з позовом не погодилось. В
запереченнях посилалось на те, що позивач ніколи не перебував у них на
квартирному обліку, оскільки ніколи у них не працював і не був включений до
складу сім'ї ОСОБА_4. Крім того, спірна квартира є комунальною власністю і
питання про її надання вирішує тільки місцева рада.

Сімферопольська
міська рада, виконком Сімферопольської міської ради звернулися до ОСОБА_1із
зустрічним позовом, в якому просили усунути перешкоди у користуванні спірною
квартирою шляхом виселення ОСОБА_1разом із неповнолітнім сином ОСОБА_3 без
надання жилого приміщення посилаючись на те, що Сімферопольська міська рада є
власником квартири. Відповідач, незаконно проживаючи там, перешкоджає  розпоряджатися нею.

ОСОБА_1
не погодився із зустрічним позовом, вважає його незаконним та необгрунтованим.

Рішенням
суду від 26.01.2007 року Шепетілі Ю.В. у задоволені позову відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги Сімферопольської міської ради, виконкому
Сімферопольської міської ради були задоволені. ОСОБА_1разом із неповнолітнім
сином ОСОБА_3 було виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання жилого приміщення.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог, відмовити у зустрічному позові. Вважає, що
судом порушені норми матеріального і процесуального права, неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи
спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач з дитиною не набув права
користування спірною квартирою, оскільки вона не надавалася йому у відповідному
законному порядку. Колегія погоджується з цим висновком, як таким, що
відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Зі
справи убачається, що ОСОБА_1 ніколи не перебував на квартирному обліку в
Управлінні справами Ради Міністрів АР Крим ані особисто, ані у якості члена
сім'ї ОСОБА_4., тому жила площа на нього не надавалася і не могла надаватися.
Позивач та його представник у засіданні апеляційного суду пояснювали, що право
ОСОБА_1 походить від права ОСОБА_4., яка вселила позивача у якості члена сім'ї
і проживала з ним разом.

Відповідно
до ст.65 ЦК України
наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів
сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших осіб, які при цьому набувають рівного з
іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням.

Але ж
ОСОБА_4. не була наймачем спірної квартири і сама не набула права користування
жилим приміщенням в неї.

Згідно
ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку
державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної міської
ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане
жиле приміщення. Ордер може буди виданий лише на вільне жиле приміщення.

Питання
про надання ОСОБА_4. спірної квартири не розглядалося Сімферопольським
міськвиконкомом, ордер на зайняття квартири не видавався та не міг взагалі бути
виданим тому, що квартира не була вільною. На час відмови від неї ОСОБА_4. там
був зареєстрований попередній наймач ОСОБА_5Тому довід скарги про те, що ордер
не видавався з вини Управсправами АР Крим та міськвиконкому є безпідставним.

Колегія
не може погодитися з думкою апелянта та його представника, що право
користування квартирою у даному випадку виникло на підставі спільного рішення
адміністрації УС АР Крим з профспілкою.

Спірна
квартира не належить Управлінню справами АР Крим, тому воно не може
розпоряджатися нею замість власника, яким є Сімферопольська міська рада.
Рішення адміністрації УС АР Крим і профкому є формою попереднього розподілу, на
підставі якого надається клопотання власнику. Само по собі воно не надає права
на житло.

Довід
про те, що міська рада не є власником спірної квартири суперечить матеріалам
інвентарної справи. Право власності на спірну квартиру зареєстровано за
Адміністративно-територіальною громадою в особі Сімферопольської міської ради
свідоцтвом за №1146 від 28.07.2000р.

Інші
доводи скарги не мають правового значення. Підстав для скасування рішення
немає.

Керуючись
ст.ст.308, 315 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 відхилити, рішення Залізничного
районного суду М.Сімферополя від 26 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набуває чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційну
інстанцію до Верховного Суду України протягом двох місяців зі дня проголошення.