Справа № 22-ц-879   2007р.                  Головуючий
інстанції    Евтушенко Т.І.
Категорія 40                                             Суддя-доповідач                      ОСОБА_3
УХВАЛА

іменем України

12 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Данильченко Л.О

суддів -
Ільченко О.Ю.,  Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

та осіб,  які беруть участь у справі - позивача ОСОБА_1
,

представника
відповідача-апелянта ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» на
рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
«Сумиобленерго» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  стягнення заборгованості та відшкодування
моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  заслухавши доповідь судді апеляційного
суду ОСОБА_3,  пояснення представника
апелянта ОСОБА_2,  який підтримав доводи
апеляційної скарги,  заперечення на ці
доводи позивача ОСОБА_1,  колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2007 року
позов задоволено частково.

Поновлено
ОСОБА_1  на посаді юрисконсульта
Шосткинського районного відділення «Енергозбут» ВАТ «Сумиобленерго» з 2 лютого
2006 року,  визнано незаконним наказ №
115-к від 02 лютого 2006 року про його звільнення за п. 2  ст.  40
КЗпП України.

Стягнуто
з ВАТ «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 лютого 2006 року по 15
травня 2007 року 8829 грн. 38 коп. та 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто
з ВАТ «Сумиобленерго» на користь держави витрати на ІТЗ 30 грн. та судовий збір
51 грн.

Задовольняючи
позов,  суд виходив з того,  що звільнення позивача було проведене без
достатніх на те підстав,  оскільки
висновок про звільнення не може ґрунтуватись лише на матеріалах атестаційної
комісії за відсутності інших об'єктивних даних щодо недостатньої
кваліфікації,  яким,  зокрема,
могли

бути
документи,  звіти,  плани,
доповідні та ніші докази неякісного чи неналежного виконання трудових
обов'язків. Навпаки,  в судовому
засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про належне виконання ним
своїх посадових обов'язків і достатній рівень кваліфікації,  а саме: диплом,  інформація начальника по претензійно-позовній
роботі,  інші інформації про роботу
позивача,  відгук-характеристика на позивача
від 05 жовтня 2005 року.

В
апеляційній скарзі ВАТ «Сумиобленерго» просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт
вважає,  що рішення прийнято судом при
неповному з'ясуванні судом обставин,  що
мають істотне значення для справи.

При
цьому апелянт зазначає,  що при
проведенні атестації ОСОБА_1  показав
крайнє низький рівень знань,  що
підтверджується його відповідями,
зафіксованими в протоколі. Це підтвердили свідки в судовому засіданні,  не заперечував і сам позивач,  і суд в рішенні зазначив,  що позивач надавав невірні відповіді на
запитання членів комісії під час атестації.

Апелянт
зазначає,  що суд не з'ясував,  чи має здатність особа з таким слабким рівнем
знань належно виконувати посадові обов'язки юрисконсульта,  оскільки наявність диплому не може
спростувати обставини,  що були
встановлені під час атестації,  а саме
повну відсутність спеціальних знань.

Також
апелянт вказує,  що суд не прийняв до
уваги ту обставину,  що позивачу
пропонувалась інша робота,  від якої він
відмовився.

Заслухавши
пояснення сторін по справі,  дослідивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  виходячи з слідуючого.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції,  позивач був звільнений з роботи з посади
юрисконсульта наказом № 115-к від 02 лютого 2006 року на підставі п. 2  ст.  40
КЗпП України в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації (а. с.  30).

В ході
судового розгляду справи позивача відмовився від частини позовних вимог,  просив суд поновити його на роботі,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу і відшкодувати моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Висновок
про невідповідність позивача виконуваній роботі внаслідок недостатньої
кваліфікації зроблено відповідачем на підставі результатів атестації від 18
січня 2006 року.

Атестація
проведена на підставі Положення про проведення атестації персоналу ВАТ
«Сумиобленерго»,  затвердженого Головою
Правління ВАТ 15 серпня 2005 року (а.с.
123-125).

Колегія
суддів не погоджується з доводами апелянта з приводу того,  що невірні відповіді позивача на запитання
членів атестаційної комісії є достатньою підставою для звільнення позивача з
займаної посади за п. 2  ст.  40 КЗпП України,  і вважає вірною позицію суду першої
інстанції,  який дійшов висновку про
те,  що відповідач не надав достатніх і переконливих
доказів про наявність інших об'єктивних даних щодо недостатньої кваліфікації
позивача,  невідповідності його займаній
посаді або щодо неякісного виконання ним свої роботи.

Колегія
суддів вважає,  що висновок атестаційної
комісії про невідповідність позивача займаній посаді передчасний.

Так,  сам керівник позивача Дроздов М. В. (ах.527,
528,  535) в суді першої інстанції
зазначав,  що ніяких доповідних записок
на позивача під час його роботи на надходило. ОСОБА_1  виконував доручену роботу,  позови,
які готував позивач до суду,
вирішувались на користь ВАТ «Сумиобленерго».

Крім
того,  як встановлено судом першої
інстанції,  і підтверджено в апеляційній
інстанції,  характеристики,  які надавались на позивача,  не дають підстав вважати ОСОБА_1  таким,
що не відповідає займаній посаді.

Також
керівник позивач не заперечував у суді першій інстанції,  що позивач працював згідно робочого
графіка,  а при необхідності виходив на
роботу і у вихідні дні,  і в надурочні
години. Це підтвердили суду першої інстанції свідки,  які працювали з позивачем у вихідні дні і
надурочні часи.

Основним
завданням атестації є оцінка професійної кваліфікації і ділових якостей
працівника на основі об'єктивних,
обґрунтованих критеріїв,  виходячи
з результатів його роботи,  з метою
визначення можливостей професійного і посадового зростання.

При
цьому повинні враховуватись особистий вклад працівника у виконання покладених
на нього завдань і посадових обов'язків.

Колегія
суддів вважає,  що атестаційною комісією
при вирішенні питання чи відповідає позивач займаній посаді,  не враховано результативність роботи
позивача,  не зроблено ніяких
рекомендацій для повторної атестації,  як
це передбачено діючим законодавством.

Крім
того,  колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з приводу того,
що посада юрисконсульта не відноситься до керівних. Інженерно-технічних
працівників та інших спеціалістів,  а
відноситься до розділу посад «професіонали».

При
задоволенні позовних вимог стосовно стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  суд першої інстанції
врахував ту заробітну плату,  яку позивач
отримав під час звільнення.

Як
встановлено судом і цього не заперечує позивач,
він з 25 грудня 2006 року працював по контракту (а.с. 495-500) на ВАТ
«Акціонера компанія «Свема» юрисконсультом.
Згідно п. 7.1 контракту - роботу позивач припиняє,  коли суд або поновляє його на попередній
роботі на посаді юрисконсульта Шосткинського РВ «Енергозбут» або відмовляє йому
в позові.

За
даними ВАТ «Акціонера компанія «Свема»,
позивач отримав за період з 25 грудня 2006 року по 13 травня 2007 року
1694,  24 грн.. і ця сума судом першої
інстанції відрахована від загальної суми,
яка підлягає стягненню з відповідача.

На даний час
позивач поновлений відповідачем на роботі.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія суддів дійшла
висновку,  що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини,  що мають
значення для справи,  надав правильну
оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір,  а тому відсутні підстави для скасування
рішення суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 303,
п.1 ч. 1  ст.  307,
ст.  308,   ст.
313-315,   ст.  319 ЦПК України,  колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» відхилити.

Рішення
Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2007 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.