Справа № 22-ц-2097/07р.                                     Головуючий
1-ї інстанції - Вергун І.В.
Категорія : відшкодування шкоди.                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11   квітня   2007
року   судова   колегія
судової   палати   у
цивільних   справах

апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого    -   Ізмайлової Г.Н.

суддів                         -    Івах А.П., КружиліноїО.А.

при
секретарі    -    Білицькій Ю.Є

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

24.07.06р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що в
період з 11.07.05р. по 16.11.05р. знаходився в трудових відносинах з
сільськогосподарським закритим акціонерним товариством «Ізюм риба», працював на
посаді механізатора.

20.07.05р. директор СЗАТ «Ізюм Риба» - ОСОБА_1. в
присутності бригади наніс удар рукою в обличчя, виражаючись на його адресу
брутальною лайкою та викрикуючи при цьому, що він займається крадіжкою
паливно-мастильних матеріалів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 просив зобов'язати
ОСОБА_1 спростувати поширену їм недостовірну інформацію серед працівників
бригади та вибачитись перед ним особисто. Також, посилаючись на вказане,
позивач просив захистити його честь, гідність та стягнути в рахунок
відшкодування спричиненої йому моральної шкоди 2000 грн.

Представник відповідача позов не визнала в зв'язку з його
необґрунтованістю, оскільки даний спір знаходиться в площині трудових
правовідносин і за моральну шкоду заподіяну працівником під час виконання
трудових обов'язків несе відповідальність юридична особа з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах. ОСОБА_1. є неналежним відповідачем.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 13 лютого 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію «здійснював крадіжки
паливно-мастильних матеріалів» поширену ОСОБА_1 серед членів бригади на ставку
в селі Кам'янка Ізюмського району 20.07.05р.

Зобов'язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію
«здійснював крадіжки паливно-мастильних матеріалів» шляхом вибачення перед
ОСОБА_2 у місячний строк після набрання рішення законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн. ,в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої
інстанції від 13 лютого 2007 року скасувати в повному обсязі, як постановленого
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4, яка діє від
імені відповідача на підставі довіреності від 21 жовтня 2005 року, посвідченої
приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу   Харківської області, позивача

2

ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до наступного :

По справі достовірно встановлено, що позивач перебував у
трудових відносинах з сільськогосподарським закритим акціонерним товариством
«Ізюм риба», директором якого є відповідач ОСОБА_1.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно
визнав юридичну природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і
закон, який їх регулює.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що в процесі конфлікту, який виник з ініціативи
відповідача, останній висловлювався брутальною лайкою в адресу позивача та
обвинувачував його в розкраденні паливно-мастильних матеріалів в присутності
працівників бригади, тобто поширив відносно ОСОБА_2 недостовірну інформацію. Такі відомості, як «здійснював
крадіжки паливно-мастильних матеріалів» суд визнав такими, що принижують честь
і гідність позивача, створюють негативні для нього наслідки з точки зору оцінки
та самооцінки його якостей як фізичної особи.

Судова колегія вважає, що висновок суду щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 є таким, що ґрунтується на досліджених у
судовому засіданні доказах, відповідає вимогам ст.29, 59, 64 ЦПК України, ст.
277, 1167 ЦК України.

Так, матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_2 ні до
кримінальної, ні до адміністративної відповідальності у 2005 році не
притягався.

Рішення суд ухвалив з дотриманням вимог матеріального та
процесуального закону.

Суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу,
якщо встановить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, як це передбачається вимогами ст.308 ЦПК
України.

Судова колегія вважає, що доводи, які викладено в
апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для
скасування або зміни рішення суду, так як і для задоволення апеляційної скарги,
судова колегія не находить.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п1 ч.1
ст.307, ст.308, 313, 314, 315,317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 13 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але
протягом 2-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі
скарги безпосередньо до Верховного Суду України.