УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня
2007р.                                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук
В.М.,  Шишко А.І ., Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом Комунального підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного господарства" міста Ужгорода до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за надані послуги,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 07 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області
від 07 липня 2005 року,  -

встановила:

У
вересні 2004 року КП "Виробниче управління водопрорвідно-каналізаційного
господарства" м.Ужгорода звернулося з позовом в суд до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 1229.38 грн.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2005 року позов задоволено
частково,  стягнуто з відповідачки в користь
позивача 875.52 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 07.03.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 .посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,  а
також невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи,  у зв"язку з чим просила постановлені по
справі рішення скасувати,  а провадження
по справі закрити.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд першої
інстанції виходив з того,  що відповідно
до положень ст.П ЦК України
цивільні права та обов"язки між сторонами можуть виникнути не тільки з
угод,  а й внаслідок дій громадян,  організацій. Оскільки між сторонами існували
цивільно-правові відносини,  внаслідок
яких позивачем надавалися послуги с водопостачання та водовідведення,  розмір оплати за які нараховувався на підставі
затверджених у встановленому порядку норм і тарифів,  то у відповідачки,  на підставі оформленого особового
рахунку,  виникли обов"язки щодо
своєчасної їх оплати згідно вимог
ст.ст.67, 68   ЖК   України,
ст.22   Закону  України
"Про   питну  воду
та  питне

Справа №
33-ц-441кс/07р.                                    Головуючий
у 1 інстанції Бисага Т.Ю.

Категорія
25                                                            Доповідач
Вакарук В.М.

водопостачання"
та п. 12.1 Правил користування системами комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах України. При цьому судом першої інстанції не
взято до уваги доподи відповідачки щодо її не проживання АДРЕСА_1,  не користування наданими послугами,  а також про неякісність наданих послуг,  оскільки належних доказів з цього приводу нею
не представлено.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким рішенням суду,  залишаючи його без змін.

Доводи касаційної
скарги не можуть бути взяті до уваги,
виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судові рішення постановлені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 07 лютого 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 07 липня  2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.