Справа № 22 - 2521 / 2007р.                                  Головуючий
у 1 інстанції: Воробйов
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

" 09 " серпня 2007 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія судців судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:     Денисенко А.1.,

Суддів:                  Коваленко А.І.,

Кримської
О.М., При секретарі:    Винник І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1в особі представника
ОСОБА_4на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна, нажитого у
шлюбі, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006
року ОСОБА_1. звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2. про поділ майна, нажитого у шлюбі.

В позові зазначав,
що 25.09.1976 року між ним та ОСОБА_2. було укладено шлюб. З грудня 2003 року
він з дружиною та двома доньками проживали в квартирі АДРЕСА_1, знімаючи її в
оренду, вели спільне господарство, виховували дітей.

13.03.2003 року
між ОСОБА_2. та власником 1/2 частини вищевказаної квартири - ОСОБА_3., було
укладено договір довічного утримання. ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. помер.
Зазначений договір довічного утримання 21.05.2003 року зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Посилаючись на
те, що кошти на виконання зобов'язань, вказаних в п. 6 Договору виділялись з
їхньої сім'ї, тому вказана квартира набута їхнім подружжям під час шлюбу та є
об'єктом сумісної власності, просив суд поділити 1/2 частини квартирі
АДРЕСА_1та визнати за ним право власності на 1/2 частини зазначеної квартири.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2007 року
відмовлено ОСОБА_1у задоволенні позову.

В апеляційній
скарзі, ОСОБА_1. в особі
представника ОСОБА_4., посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі..

2

Вислухавши
доповідача, пояснення представника апелянта, заперечення відповідачки та її
представника, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Із матеріалів
справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який до
теперішнього часу у встановленому законом порядку не розірвано.

13.03.2003 року, ОСОБА_2уклала з ОСОБА_3. договір
довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_9., зареєстрованого в реєстрі № 235. Згідно цього
договору , ОСОБА_3. передає у власність ОСОБА_2належну йому на праві приватної
власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2зобов'язується надавати
відчуджувачу довічне утримання та матеріальне забезпечення. ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_3. помер, а 21.05.2003 року вищевказаний договір довічного утримання
зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Судом першої
інстанції встановлено, що на час укладення договору довічного утримання шлюбні
відносини між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. були припинені, у сторін не існувало спільного сімейного бюджету і
спільне господарство вони не вели.

В судовому
засіданні апеляційного суду ОСОБА_2пояснила, що шлюбні відносини з ОСОБА_2.
припинені з початку 2003 року, оскільки вона проживала з дочками, а позивач не
проживав з ними в зазначеній квартирі, не працював і матеріальної допомоги сім'
ї не надавав. Фактично він був не згодний на укладення нею договору довічного
утримання і не приймав участі у догляді за ОСОБА_3. Ці обставини підтверджені в
суді першої інстанції поясненнями свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8

За змістом
пункту 3 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто.

За таких обставин, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини
справи,

правильно встановив правовідносини сторін та прийшов до правильного
висновку, що

набута ОСОБА_2. за час шлюбу 1/2 частина квартири за договором довічного
утримання є її особистою приватною
власністю.

Рішення суду
відповідає обставинам справи та закону, Доводи апелянта не спростовують рішення
суду. Підстав для його скасування та постановляння нового рішення про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1.
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1в особі представника ОСОБА_4відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2007 року по цій
справі залишити без змін.

3

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.