УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
червня 2007р.                                                                              м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М., Шишко А.І., Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_2на рішення Берегівського районного суду від 23
листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06
квітня 2005 року,-

встановила:

У серпні
2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної йому самовправними діями відповідачки по
відрізанню частини газопроводу, що веде до його квартири, в розмірі 793 грн., а
також 1150 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Берегівського районного суду від 23.Х1.2004 року позов задоволено частково,
стягнуто з відповідачки в користь позивача 793 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 06.04.2005 р. дане рішення залишено
без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим просила постановлені по
справі рішення скасувати, а в позовуОСОБА_1. відмовити.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачка самовільно, без будь-яких дозволів відповідних служб обрізала
частину газопроводу, що веде до квартири позивача, чим позбавила його
газопостачання та заподіяла майнову шкоду, яка відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України підлягає
відшкодуванню. Суд обґрунтовано не взяв до уваги посиланняОСОБА_2. щодо
відсутності з її сторони неправомірної поведінки, оскільки її дії були
обумовлені тим, що ОСОБА_1 відмовився
відшкодувати   останній  частину
понесених  нею  та
її  батьком  витрат
на

Справа №
33-ц-335кс/07р.                             Головуючий
у 1 інстанції Фейір О.О.

Категорія
40                                                     Доповідач
Вакарук В.М.

спорудження
дворового газопроводу, до якого в подальшому підключився позивач, оскільки
відповідно до вимог ст. ЦПК України, нею не представлено з цього приводу жодних
доказів, а навпаки вони спростовані матеріалами справи , згідно яких
вбачається, що газопровід, до якого підключена система газопостачання квартири
позивача, зареєстрований за гр.ОСОБА_3/головою вуличного кооперативу/
таОСОБА_4., які дали письмові дозволиОСОБА_1 на підключення до вуличного
газопроводу згідно відповідної технічної документації, оформленої у
встановленому законом порядку.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким рішенням суду, залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення постановлені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Берегівського районного суду від 23 листопада 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Закарпатської області від 06 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.