Справа № 22ц-1508/2007 р.                                           Головуючий
у першій інстанції -
Категорія - цивільна       Доповідач -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого -
судді:    Бобрової І.О.,

суддів:                                    Лазоренко
М.І. Редьки А.Г.,

при секретарі:                        Рябчук С.В.,

за участю:                              Сторін та
представника відповідача - адвоката

ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської
області від 09 серпня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2007 року позивач звернувся з позовом в якому
зазначив, що він у своїй власності мав причеп до вантажного автомобіля та раму
вантажного автомобіля, які знаходилися на межі його земельної ділянки по
АДРЕСА_1

03.06.2006 року він виявив пропажу цього майна і
звернувся з відповідною заявою до міліції. З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 12.06.2007 р. він дізнався, що крадіжку скоїв
відповідач у справі ОСОБА_2., який здав викрадені причеп та раму в металобрухт.

Позивач просив стягнути з відповідача 4 458 грн. - матеріальної шкоди та 10
000 грн. моральної шкоди, яка виразилася в тому, що крадіжка стала для нього
неприємною несподіванкою, через що він вимушений був звернутися до лікарні, де
проходив курс лікування до 17.06.2006 р. До цього часу йому приходиться час від
часу звертатися за медичною допомогою. Інші негативні наслідки пов'язані з
діяльністю міліції, яка на думку позивача безпідставно відмовила в порушенні
кримінальної справи.

Рішенням Корюківського районного суду від 09.08.2007 р.
позовні вимоги позивача задоволенні частково. З ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3
стягнуто 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, 180 грн. у відшкодування витрат на допомогу адвоката та ЗО
грн. у відшкодування судових витрат, а всього 1 710 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. З ОСОБА_2. на
користь держави стягнутий судовий збір в сумі 51 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення суду від 09.08.2007
р. та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки
рішення суду постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального
права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2. зводяться до того, що суд прийшов до сумнівного
висновку щодо приналежності викраденого майна - шасі причепа та рами вантажного
автомобіля ГАЗ - позивачеві, через що безпідставно стягнув з нього 500 грн. у
відшкодування майнової шкоди. Відповідач стверджує, що він вважав зазначене
вище майно нічийним, тому і здав його до металобрухту. Апелянт посилається на
ст. 337 ЦК України,
як на підставу правомірності своїх дій.

Не згоден ОСОБА_2. з розрахунком матеріальної шкоди, що
був наведений судом у своєму рішенні та із стягненням з нього моральної шкоди,
яка на його думку не повинна була стягуватися взагалі. А якщо суд і дійшов
висновку про її стягнення, то визначений судом розмір не відповідає вимогам
розумності та справедливості.

На думку апелянта, суд не повинен був стягувати з нього 100 грн. за
допомогу адвоката у складанні скарги на ім'я прокурора.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просив винести ухвалу
про відхилення апеляційної скарги відповідача. Позивач вважає доводи ОСОБА_2.
безпідставними. Заперечуючи доводи, ОСОБА_3 зазначив, що свій причеп та раму
він не повинен був реєструвати, оскільки вони не були в технічно справному
стані та були непридатні до експлуатації. Позивач вважає, що суд на підставі
доказів, що є в матеріалах справи, вірно визначив як суму майнової так і суму
моральної шкоди.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу,
дослідивши матеріали даної справи і матеріали перевірки №293, обговоривши
доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині стягнення моральної шкоди,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним І
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач на межі своєї присадибної земельної ділянки в АДРЕСА_1 тривалий
час (більш 10 років) зберігав шасі причепа вантажного автомобіля та раму
вантажного автомобіля ГАЗ. Зазначене майно відповідач в період з 30 травня по
02 червня 2006 року, вважаючи безхазяйним, здав в металобрухт, отримавши за це
певну суму грошей за мінусом витрат на послуги трактора, що перевозив майно.
Такі обставини підтверджуються матеріалами цивільної справи та матеріалами
перевірки, що провадилася за заявою ОСОБА_3 працівниками Корюківського РВ УМВС
України в Чернігівській області.

Зазначені обставини спростовують твердження відповідача щодо
безпідставності стягнення з нього матеріальної шкоди.

Вартість майна позивача суд вірно визначив, виходячи не з вартості майна,
що підлягає державній реєстрації, а з вартості 950 кг металобрухту групи А-5.
Це спростовує доводи відповідача, що позивач повинен був підтвердити належність
металобрухту саме йому, оскільки така приналежність була підтверджена в
судовому засіданні свідками ОСОБА_4. (а.с.62 зв.- 63), ОСОБА_5 (а.с.65 зв. -
66) та ОСОБА_6. (а.с.66 зв.- 67).

Проте апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції
щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

В своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що позивач тривалий час,
більше 10 років зберігав своє майно (шасі та раму) на межі своєї присадибної
ділянки. Свідки ОСОБА_7. (а.с.63 зв.-64) та ОСОБА_8 (а.с.68) показали, що воно
знаходилося в занедбаному стані. Сам позивач не заперечував того, що він
тривалий час шасі та раму не експлуатував. Місце, де позивач зберігав майно, не
було огороджено.

Наявність моральної шкоди позивач пов'язував із станом здоров'я, який
погіршився через дії відповідача. Однак в матеріалах справи відсутні допустимі
докази, які підтверджували б ці обставини. Крім того в позовній заяві ОСОБА_3зазначив,
що моральна шкода також виникла через дії правоохоронних органів, а саме через
їх відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2. Такі вимоги не мають
відношення до суті спору між сторонами у даній справі.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в
певній частині з постановлениям нового рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи апелянта щодо безпідставності стягнення з нього витрат на правову
допомогу адвоката при складанні скарги на ім'я прокурора не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки згідно постанови від 12.06.2006 р. в
порушенні кримінальної справи відмовлено не з реабілітуючих підстав, а через
малозначність вчиненого ОСОБА_2. злочину (а.с.4-5).

Посилання апелянта на обов'язок суду вишукувати ті чи
інші докази у цивільній справі є безпідставним, оскільки подання доказів,
відповідно до ст. 131 ЦПК України, покладається на сторони.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах
доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що інші доводи викладені в
апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309,313,314,316,317,319 ЦПК
України, ст.1167 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 серпня
2007 р. в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення Корюківського районного суду
Чернігівської області від 09 серпня 2007 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може
бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.