УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року.                                                                 м.  Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів: Вакарук В.М. ,  Меленко О.Є. Бідочко Н.П.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою,  за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого 2005 року,

встановила:

В травні
2004 року
ОСОБА_1. звернувся з позовом в суд до ОСОБА_2. про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду 23.XI .2004 р. в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 16.02.2005 року дане рішення залишено без зміни.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права , а також невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,  у
зв"язку з чим ставить питання про скасування судових рішень з направленням
справи на новий розгляд.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того,  що позивачем,
відповідно до вимог  ст..30 ЦПК України,  не доведено по справі обставин,  на які він посилався як на підставу своїх
позовних вимог. Встановлено,  що межа між
земельними ділянками сторін була встановлена ще попередніми землекористувачами
та існує з 1972 p.,
ніким не оспорювалася та існувала до останнього часу.
Згідно висновку експертизи спірний гараж,
побудований відповідачкою згідно рішення виконкому Ужгородської міської
ради № 249 від 11.07.1975 року,
споруджений на її земельній ділянці,
а площі земельних ділянок обох сторін по фактичному користуванні
менші,  ніж вказані у правовстановлюючих
документах.

Справа № 33-ц-255кс/07р.                       Головуючий у 1 інстанції
Машкаринець І.М.

Категорія
33                                                         Доповідач
Вакарук В.М.

2

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким висновком суду першої інстанції, залишаючи
його без змін.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні передбачені
ч.1  ст. 338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст. ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Ужгородського  міськрайонного суду від 23 листопада2004
року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого 2005 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.