I M E H Ь М     УКРАЇНИ
2007      року   колегія
суддів   судової   палаш
у   цивільних   справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:
Головуючого,  судді
Нанкова MB Суддів    Ісаева І
при секретарі    Гребенніковій Н.О
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за ОСОБА_1
до ОСОБА_2про визнання угоди недійсною,
повернення грошей і стягнення моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 02.02.2007   року,
звернулась до суду,  позовом,  в якому просить стягнути з ОСОБА_2 20 900
грн.. які він отримав від неї ни
час продажу їй автомобіля. У суді вона уточнила свої вимоги і просить
визнані угоду у виді генеральної довіреності на автомобіль,  яку їй видав ОСОБА_2 11.12.2005 року
удаваною. Встановити те. що між ними насправді 11.12.2005 року було укладено
1992 року виготовлення,  д/н
НОМЕР_1,  і визнати цю угоду
купівлі-продажу автомобіля недійсною. Також вона просить стягнути з
ОСОБА_2 на її користь 20 900 грн.,
переданих нею йому за автомобіль при його купівлі. Просить також
стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн і судові виграш.
вимоги вона обґрунтовує тим.  що після
купівлі автомобіля у ОСОБА_2,  вона
поїхала його реєструвати 16.12.2005 року у МРЕО. але автомобіль було затримано,  поставлено на штрафний майданчик,  оскільки кузовні номери були перероблені і
автомобіль знаходиться у розшуку. Про це ОСОБА_2 при покупці автомобіля їй не
повідомив. Тобто вона уклала купівлю-продаж автомобіля під впливом омани,  оскільки їй ОСОБА_2 не було повідомлено цієї
істотної обставини. Відповідно до розписки,
ОСОБА_2 від неї отримав 20 900 грн. за продаж свою автомобіля,  які вона просить їй повернути. Зазначеними
обставинами вилучення в неї автомобіля і введення її в оману,  їй було спричинено моральну шкоду,  яку вона оцінює у розмірі 20 000 грн. і
просить стягнути їх з відповідача. Безпосередньо покупку автомобіля для неї
здійснював її товариш ОСОБА_3 ,  який
перевіряв автомобіль і все робив за її дорученням.
Рішенням
Київського районного суду М. Сімферополя АР Крим від 02.02.2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1задоволені частково,
визнано угоду,  укладену
міжОСОБА_1 і ОСОБА_2 11 12.2005 року у виді довіреності удаваною. Встановлено
що між ними 11.12.2005 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ - 21093,  1992 року
виготовлення,  двигун НОМЕР_2,  державний номер НОМЕР_1,  за яким ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 зазначений
автомобіль,  належний йому на підставі
свідоцтва про pa с і рацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Справа№22-
ц- 2959/2007 року           Головуючий у
першої

інстанції                                                                                           Тихопой
О О

Доповідач                                                                                         Нанков М В

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просип,
скасувати рішення і ухвалити нове про задоволення її позову.

Розглянувши
матеріали справи,  заслухав позивачку га
її представника колегія вважає,  що
скарга підлягає задоволенню,  рішення
скасуванню з ухваленням нового.

Судом
встановлено,  що 11.12.2005 року ОСОБА_1
придбала у ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ - 21093,
1992 року виготовлення,  державний
номер НОМЕР_1. про що свідчить розписка від 11.12.2005 року,  відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 20 900 гри. за продаж належного йому зазначеного автомобіля.

Відповідно
до  ст.
235 України,  удаваним є правочин.
який вчинено сторонами для приховання іншого правочину,  який вони насправді вчинили. Якщо буде
встановлено,  що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого правочину. який вони насправді вчинили,  відносини сторін регулюються правилами щодо
правочину. який сторони насправді вчинили.

Як
стверджує позивачка,  що також
підтверджує відповідач,  між ними
насправді було укладено договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля. а тому
генеральна довіреність від 11.12.2005 року,
видана ОСОБА_2ОСОБА_1на право управління,  користування,
розпорядження і інші дії. є удаваним правочином.  Насправді між сторонами було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля,  а тому.
відповідно до ч. 2  ст.  235 ЦК
України,  їх відносини слід
регулювати правилами щодо договору купівлі-продажу,  який насправді сторони вчинили.

Таким
чином,  позовні вимоги ОСОБА_1щодо
визнання довіреності удаваною угодою і встановлення,  що між сторонами 11.12.2005 року насправді
було укладено договір купівлі-продажу автомобіля підлягають задоволенню.

В решті
позовних вимог ОСОБА_1суд відмовив з наступних підстав. Позивачка просила
визнати зазначену вище угоду купівлі-продажу автомобіля укладену між сторонами
11.12.2005 року недійсною на підставі
ст.  230 ЦК України і вказує
на те,  що під час обговорення
обставин,  які мають істотне
значення,  ОСОБА_2 не повідомив її про
те,  що автомобіль значиться у розшуку і
що номери кузову перероблені.

Відповідно
до ч. 1 ст. 230 ЦК України,  омана має місце,  якщо сторона заперечує наявність
обставин,  які можуть перешкоджати
вчиненню правочину. або якщо вона замовчує їх існування.

Проте,  як встановлено судом у 1997 року було
проведено перевірку щодо спірного автомобіля придбаного ОСОБА_2 Відповідно до
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.04.1997 року,  автомобіль ВАЗ - 21093. двигун НОМЕР_4,  придбаний ОСОБА_2,  у розшуку не значиться,  хоча по місту реєстрації у м. Дніпропетровськ
не реєструвався і з обліку не знімався. Було проведе експертне дослідження і
видані довідки № 21 і 239,  якими
встановлено,  що зміні і знищенню номерні
знаки кузову не піддавались. На підставі цього і  зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
злочину,  у порушені кримінальної справи
було відмовлено,  але у реєстрації
автомобіля в МРЕО УДАІ йому було відмовлено.

Після
цього ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою і рішенням Київського
районного суду М. Сімферополя від 13.03.1998 року. МРІЮ УДАІ було забов'язано
зареєструвати зазначений автомобіль.

На
підставі зазначеною рішення суду,
ОСОБА_2. було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3,  в якому у особливих відмітках
зазначено,  що свідоцтво видано на
підставі рішення суду.

З
висновком суду першої інстанції що відсутні підстави для визнання недійсним
договору купівлі-продажу колегія не погоджується зі слідуючого.

З
матеріалів справи вбачається,  що номер
кузова автомобіля піддавався механічному знищенню шляхом вирізування частини
номерної деталі кузова.

Згідно
вимогам сг.37 Закону України „Про дорожній рух" забороняється експлуатація
транспортних засобів,  ідентифікаційні
номери агрегатів яких не відповідають записам в реєстраційних документах.

Відповідно
до п. 14 ..Правил державної реєстрації і обліку автомобілів...",  затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України № 1388 від 07.09.1998 року реєстрація
або  перереєстрація   транспортних   засобів,
номери   вузлів   і
агрегатів  яких

піддавалися зміні або знищенню - заборонена і
ніяких виключень із загального права законом не передбачено.

Відповідно до
вимог ст.34 Закону України „Про дорожній рух" Державна реєстрація і облік
здійснюються органами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, а їх порядок установлюється
Кабінетом Міністрів України. Експлуатація незареєстрованих транспортних
засобів, а також без державних номерних знаків встановленого зразка
забороняється.

При таких
обставинах зареєструвати автомобіль, не маючий ідентифікаційного номера, не можливо, а за відсутності державної
реєстрації заборонено експлуатувати транспортний засіб.

Відповідно до
вимог частинами 1 ст. 229. 230 ЦК України якщо
одна із сторін правочину свідомо ввела другу сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

ОСОБА_2, укладаючи зОСОБА_1 угоду купівлі-продажу автомобіля, ввів покупця в оману щодо можливості експлуатації автомобіля
тобто користуватися їм по цільовому призначенню, що на думку колегії є оманою з
боку відповідача.

Виходячи з вищевказаного колегія вважає необхідним скасувати рішення в
частині відмови в позові про визнання недійсним договору
купівлі-продажу автомобіля укладеного
сторонами, задовольнити позов в цій частині і сторони повернути в первісне положення, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_120 900 грн., після чого забов'язати ОСОБА_1. повернути
придбаний автомобіль ОСОБА_2

Що стосується вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача моральної
шкоди, то на думку колегії в цій частині позову суд першої інстанції правильно
відмовив ОСОБА_1, оскільки вони не відповідають
вимогам закону і крім цього позивачка не доказала, що діями
відповідача їй спричинена моральна шкода.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 313. 316 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІ III И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1на рішення Київського районного суду М.Сімферополя АРК від 02.02.2007 року задовольнити частково, рішення
про відмову в позові ОСОБА_1до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ - 21093, 1992 року
виготовлення, д/н НОМЕР_1 скасувати. Ухвалите нове рішення
яким визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ - 21093, 1992 року виготовлення, д/н НОМЕР_1 укладений 11.12.2005 року міжОСОБА_1 і ОСОБА_2 і сторони повернути в первісне
положення, стягнув з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_120 900 грн., після чого зобов'язати ОСОБА_1. повернути придбаний
автомобіль ОСОБА_2

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1держмито у розмірі 239 грн.
Рішення  може бути  оскаржена
у  касаційному  порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення.