Справа №22ц-4517/2007р.                 Головуючий в
суді 1 інстанції: Наумова
РІШЕННЯ

Іменем України

30 серпня 2007
року Апеляційний суд Луганської області в складі:

Головуючого:
Карайван Т.Д.

Суддів:
Коротенко Є.В., Стрюкової О.В.

При секретарі:
Шестаковій Ю.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в мЛуганську цивільну справу по
апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Ровеньківського міського суду
від 19 червня 2007 року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3  про визнання угоди дійсною та визнання права
власності на гараж і зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні
2001 року ОСОБА_1.3вернувся
до суду із позовом про визнання угоди дійсною,
посилаючись на те,  що в 1999 році
став орендувати у ОСОБА_3. гараж,
розташований в районі будинку АДРЕСА_1 з послідуючим викупом.

6
листопада 2000 року він купив у відповідача гараж за 5000 грн.,  передав продавцеві обумовлену договором
суму,  однак той ухиляється від
нотаріального посвідчення угоди.

Позивач
просив визнати договір купівлі-продажу від 6 листопада 2000 року дійсним та
визнати за ним право власності на гараж,
розташований у АДРЕСА_1

Справа
вдруге розглядала судом.  В травні 2005
року ОСОБА_2. звернулася до суду з зустрічним позовом,  в якому послалася на те,  що предметом спору є гараж,  який належить їй на праві приватної
власності. Гараж вона придбала у відповідача ОСОБА_3. в 1994 році,  уклавши договір купівлі-продажу згідно з
встановленим на той час порядком через виконком,  а потім зареєструвала право власності в БІТ.
Таким чином ОСОБА_1. не може бути гаража. Ніяких угод про відчуження гаража
вона не здійснювала. Просила в позові ОСОБА_1. відмовити за необґрунтованістю,  залишивши гараж,  розташований у АДРЕСА_1 в її* власності.

Оскаржуваним
рішенням в задоволенні позову ОСОБА_1.
відмовлено. Позов ОСОБА_2. задоволено частково. Суд вирішив стягнути з
ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_2. грошову компенсацію за 54 частину гаража №10,  розташованого в районі будинку АДРЕСА_1 в
сумі 6000 грн.

В    апеляційних скаргах ОСОБА_1. та ОСОБА_2.  просять скасувати рішення   суду,
ОСОБА_1.    в   повному   обсязі
і   ухвалити   нове рішення,  яким

задовольнити
його вимоги і відмовити у задоволенні зустрічного позову,  ОСОБА_2. скасувати рішення і передати справу
на новий розгляд,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  осіб,  які приймають участь у справі,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційних скарг,  апеляційний
суд вважає,  що скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,  що ОСОБА_3.. не
міг розпорядитися спірним гаражом і відчужити його ОСОБА_1. у 2000 році,  оскільки,
згідно наданих ОСОБА_2. документів власником гаража з 1994 року вже була
позивачка. Відповідно до закону право розпорядження майном належить власникові.
З урахуванням наведеного,  суд дійшов
обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1. в задоволенні позовних вимог. Окрім того,  на час виникнення правовідносин угода
купівлі-продажу не житлового приміщення не потребувала обов"язкової
нотаріальної форми,  тому застосування
діючого на той час правила,
передбаченого  ст. .47 ЦК України,  щодо
якого суд вправі за вимогою сторони,  яка
виконала угоду,  визнати угоду
дійсною,  якщо одна сторона повністю або
частково виконала угоду,  що потребує
нотаріального посвідчення,  а друга
сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди неможливе.

Що ж
стосується рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_2. до ОСОБА_1. про визнання права
власності на гараж,  то апеляційний суд
вважає,  що рішення в цій частині
підлягає скасуванню,  з ухваленням нового
рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. , 392 ЦК України,  власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності,  якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також в разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Як видно
з матеріалів справи,  згідно договору
дарування від 29 жовтня 2004 року спірний гараж є власністю ОСОБА_4. Гараж був
подарований їй ОСОБА_5.  Тобто заважають
ОСОБА_2. володіти,  розпоряджатися та
користуватися своїм майном і не визнають за нею право власності на гараж саме
ці особи,  а не ОСОБА_1.,
який визначений позивачкою як відповідач і який не є ані
фактичним ані юридичним власником гаража,
і вимоги якого про визнання такого права
залишені судом  без задоволення.

В
позовній заяві ОСОБА_2. просила залишити гараж у її власності при цьому
відповідні вимоги до теперішніх власників не пред"явила.

Оскільки
ОСОБА_1. не є
належним відповідачем по справі,
апеляційний суд вважає за необхідне відмовити позивачці в задоволенні
позову до нього про визнання право власності,
скасувавши рішення суду в цій частині.

Скасуванню
підлягає і рішення в частині стягнення з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 12 частини вартості гаража в сумі 6000
грн.,  оскільки зазначені вимоги
сторонами не заявлялися,  суд вийшов за
межі позову. З урахуванням цього,
скасовуючи рішення,  апеляційний
суд не приймає нового рішення,  у
зв"язку з відсутністю відповідних
вимог.

Керуючись  ст. . ст. .307, 309, 316 ЦПК України,  апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Ровеньківського міського суду від 19 червня 2007 року змінити.

В
частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на гараж скасувати і ухвалити нове рішення,  яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання права власності на гараж АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення
в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі
6000 грн. скасувати.

Рішення
набуває законної сили з моменту його проголошення,  та може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом двох місяців.