УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

09 липня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Сегеди СМ. ,
Виноградової Л.Є.,
Гайворонського С. П.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним,  третя особа Друга
Запорізька державна нотаріальна контора,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду
Запорізької області від 10 грудня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 27 квітня 2005 року,

встановила:

2003
року ОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним,  посилаючись на те,  що в 2003 році при розгляді цивільної справи
за його позовом до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна,  визнання права власності на частку будинку
АДРЕСА_1,  та встановлення порядку
користування земельною ділянкою,  йому
стало відомо про існування заповіту,
який залишив після своєї смерті його батько ОСОБА_1 на відповідачку
ОСОБА_2 Вказаний заповіт вважав підписаний не його батьком та просив суд
визнати його недійсним.

2004
року ОСОБА_1
доповнив свої позовні вимоги та просив також усунути перешкоди у
користуванні своєю часткою Уг житлового будинку АДРЕСА_1,  посилаючись на те,  що він 08.04.1993 року фактично прийняв
спадщину та вступив у володіння нею,  а
тому просив встановити факт прийняття спадщини.

Ухвалою
від 10 грудня 2004 року Ленінський районний суд м.  Запоріжжя роз'єднав позовні вимоги ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні частиною власності,  встановлення факту прийняття спадщини в інше
провадження.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 10 грудня 2004 року,  залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.04.2005 року у
задоволені позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним було відмовлено.

В
обґрунтування своєї касаційної скарги,
позивач ОСОБА_1 посилається
на те,  що судом першої та апеляційної
інстанцій неправильно та неповно встановлені обставини справи,  порушені норми матеріального та
процесуального права,  у зв'язку з чим
ставить питання про скасування вказаних судових рішень,  та ухвалити нове,  яким задовольнити його позовні вимоги у
повному обсязі.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду оскаржуваних судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Головуючий
у першій інстанції: Дубіна Л.А.                                        Справа
№ 33ц-7012007 р.

Доповідач:
Сегеда СМ.                                                                           Категорія
ЦП: 34

Вирішуючи
питання про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,  суд першої інстанції виходив із того,  що позивач не надав суду доказів
обставин,  на які він посилається у
своєму позові,  а саме не надав суду
підтверджень підробки підпису його батька у заповіті. Суд першої інстанції
обгрунтовано,  посилаючись на  ст.  ЗО
ЦПК України,  дійшов висновку про
те,  що заповіт був складений батьком
позивача,  а тому підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 в матеріалах справи не вбачається.

Керуючись
вимогами чинного цивільно-процесуального законодавства,  суд апеляційної інстанції обґрунтовано
залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Вимоги
ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та про усунення перешкод у
користуванні його часткою власності не можуть бути розглянуті в одному
провадженні,  разом із даним позовом,  тому і були виділені ухвалою суду першої
інстанції від 10.12.2004 року у різні провадження. Оскільки зазначена ухвала
суду позивачем не була оскаржена,  то суд
апеляційної інстанції обґрунтовано залишив скаргу ОСОБА_1,  в цій частині,  без розгляду.

Згідно
ч. 2  ст.
324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або та вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду,
підстави,  передбачені  ст.
338 ЦПК України для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Касаційна
скарга підлягає відхиленню,  а
оскаржувані судові рішення залишенню без змін.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 квітня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.