Справа № 22-   5095                                           Головуючий
в 1 інстанції Івашура В.О.
30                                                         Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

2007р. липня 10
дня. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Пономарьової О.М.

суддів
Бондаренко Л.І.,  Борсукової О.І.

при секретарі
Артамоновій С.О.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1. на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 30
березня 2007р. за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні приміщенням та виселенні,
зустрічним позовом ОСОБА_3 доОСОБА_2 про визнання права користування
жилим приміщенням.

Заслухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1.,  представника ОСОБА_2 ,  перевіривши матеріали по справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до апеляційного суду із апеляційною скаргою рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 30 березня 2007р.,  яким позовні вимогиОСОБА_2 до неї про
усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселенні задоволені.

ОСОБА_1.
виселена із кімнатиАДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Суд зов'язав
ОСОБА_1. не чинити перешкод у реалізації прав власності будівлі гуртожитку по
вул.  АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

В
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1. доОСОБА_2 про визнання за нею права
користування жилим приміщенням гуртожитку за адресою: м. АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про скасування рішення та задоволення її вимог про
визнання права користування жилим приміщенням.

Посилається
на те,  що вона не була повідомлена про
час і місце розгляду справи. Суд при ухваленні рішення зобов'язаний був
застосувати норму статті 127 ЖК України. Суд необґрунтовано керувався  ст. ст. 158, 169 ЖК України.

Апеляційний
суд вважає,  що апеляційна скарга
підлягає відхиленню,  рішення - без змін.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1. з 7 липня
2003р. по 31 жовтня 2005р. працювала на АЗТТ "1-й Донецькій
авторемзавод" та 16 липня 2003р. їй було виділено тимчасово строком на
один рік до 1 липня 2004р. кімнату у гуртожитку.

Реєстрація
ОСОБА_1. продовжувалась до 7 липня 2006р.

Ордер на
вселення не видавався,  найму жилого
приміщення між ним та АТЗТ "1-й Донецький авторемзавод" не укладався.

Суд з
врахуванням конкретних обставин по справі,
норм  ст. ст. 128,  129 ЖК України,  згідно яких жила площа в гуртожитку подається
за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового
комітету,  правильно вирішив спір.

Згідно
положення житлового законодавства на підставі рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною
підставою для вселення на надану жилу площу. В судовому засіданні встановлено,
що спільне рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету про
вселення ОСОБА_1. не постановлювалось.

На підставі
договору купівлі-продажу від 27 січня 2006 року АТЗТ "Донецький
авторемзавод" продав АДРЕСА_1.
будівлю гуртожитку за адресою: м. Донецьк,  вул. АДРЕСА_1. Пунктом 8 цього договору
передбачено,  що покупець (АДРЕСА_1. )
гарантує забезпечити прав громадян,
проживаючих у гуртожитку у відповідності до діючого законодавства Але
рішенням постійно діючого третейського суду Ассоціація "Жінка та
Бізнес" пункт 8 вказаного визнаний недійсним.

Доводи у
скарзі про те,  що суд своїм рішенням
порушив право ОСОБА_1. на житло,  не
відповідає матеріалам по справі.

Судом
встановлено,  що позивач АДРЕСА_1.  є власником і який не має намір укладати з
ОСОБА_1. договір на користування чи проживання у кімнаті 210 гуртожитку.

Суд
першої інстанції врахував виникнені правовідносини і не знайшов підстав для
задоволення зустрічного позову ОСОБА_1.,
дійшов до правильного висновку,
що її відмова від звільнення зайнятого нею приміщення у будівлі
гуртожитку буде порушувати права власника ОСОБА_2  на володіння та користування належним йому
майном.

Посилання у
скарзі на те,  що суд необґрунтовано
керувався  ст. ст. 158,  169 ЖК України при ухваленні рішення,  що необхідно було застосувати положення
статті 132 ЖК України,  не є
переконливими для відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2  про виселення ОСОБА_1. із гуртожитку.
Застосувати положення статті 132 ЖК України при наявності нового власника на
будівлю не передбачається можливим.

2

Згідно  ст. 169 ЖК України у разі припинення договору
найму жилого приміщення в Будинку,
квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності, наймач і
особи, які, які проживають разом з ним,
зобов'язані звільнити жиле приміщення,
а у разі відмовлення - підлягають виселенню.

Рішення
суду відповідає нормам матеріального,
процесуального права,  підстав для
скасування рішення не вбачається.

Керуючись  ст. ст. 303-308,  315
ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 30 березня 2007р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга
може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.