Справа №22-608/2007 р.                           Головуючий
у 1 -ій інстанції Доценко СІ.
15.                                               Суддя
- доповідач Дяченко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 липня 2007
року.

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у
складі:

Головуючого -
Дяченко В.М.

Суддів                                                   -
Трушкова М.М., Баркової Л.Л.

При секретарі -
Стрілецькій О.В. розглянувши   у   відкритому
судовому  засіданні   у
м.   Маріуполі   справу
за  позовом Маріупольської міської
ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі і пені за
апеляційною скаргою представника Маріупольської міської ради на рішення
Володарського районного суду Донецької області від 17 травня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до
відповідача, який в подальшому уточнив.

Вказував,
що на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради №1339 від 19
квітня 2000 року сторонами, 16 червня 2000 року, було укладено договір оренди
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для експлуатації і обслуговування нежилих
приміщень, площею 1782,95 кв.м. Згідно п.2.1 зазначеного договору відповідач
зобов'язався щомісячно рівними частками вносити орендну плату за ставкою :
6204,67 х на діючу ставку земельного податку за рік. В разі несвоєчасної сплати
орендної плати, відповідач зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,3% від
несплаченої суми за кожен день просрочки
до повної виплати. Станом на 19 вересня 2006 року у відповідача утворилася
заборгованість по орендній платі в сумі 63287,4 грн., яку відповідач,
незважаючи на заявлену позивачем 7 квітня 2006 року претензію, в добровільному
порядку не погашає, тому позивач просив суд стягнути цю суму з відповідача на
його користь.

У квітні
2007 року позивач уточнив свої позовні вимоги і, виходячи з того, що у зв'язку
з переданням рішеннями виконкому №281/13 від 16 серпня 2000 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а
№65/16 від 21 лютого 2001 року - відповідачу, у постійне користування часток
земельних ділянок площею, відповідно, 367,63 кв.м і 1000 кв.м., в оренді відповідача
залишилося 415,32 кв.м, недоїмка по орендній платі за цю земельну ділянку за
період з 10 серпня 2001 року по 5 квітня 2007 року складає 10159,81 грн., пеня
- 1649,55 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача на рахунок місцевого
бюджету заборгованість по орендній платі у сумі 52697,08 грн., а також 3%
несплаченої суми за кожен день просрочки
у сумі 16805,35 грн.

Рішенням
Володарського районного суду Донецької області від 17 травня 2007 року позов
задоволено частково і, на підставі ст. 616 ЦК України, з урахуванням того, що позивачем протягом п'яти
років не приймались заходи щодо зменшення збитків, розмір відшкодування збитків
і пені було зменшено на 50% і з відповідача на користь позивача стягнуто :
заборгованість по орендній платі за земельну ділянку площею 415,32 кв.м за
період з 25 вересня 2003 року по 27 березня 2007 року в сумі 3218,64 грн. і
пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 281,87 грн., а всього 3500,51
грн., судовий збір в сумі 2,55 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 1,5 грн. В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Не
погоджуючись з цим рішенням і посилаючись в апеляційній скарзі на
невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм
матеріального права, представник позивача просить апеляційний суд скасувати
рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги позивача і стягнути з відповідача на користь позивача
заборгованість по орендній платі в сумі 6437,27 грн. і пеню в сумі 563,75 грн.

Заслухавши
суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_4,
яка підтримала доводи апеляційної скарги, представників відповідача ОСОБА_5
і ОСОБА_6, які
заперечували проти скарги, перевіривши матеріали справи у межах апеляційного
оскарження і доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з таких
підстав :

Згідно
зі ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції
і ухвалення нового рішення або зміни рішення є : неповне з*ясування судом
обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Судом
встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 16 червня 2000 року
сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки за зазначеною адресою
для експлуатації і обслуговування нежилих приміщень площею 1782,95 кв.м.
строком на 10 років зі сплатою відповідачем орендної плати, згідно п.2.1
договору, щомісячно рівними частками за ставкою : 6204,67 х на діючу ставку
земельного податку за рік. В разі несвоєчасної сплати орендної плати,
відповідач зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,3% від несплаченої суми за
кожен день просрочки до повної
виплати. У зв*язку зтим, що за рішеннями виконкому №281/13 від 16 серпня 2000
року ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, а №65/16 від 21 лютого 2001 року - відповідачу, були передані у
постійне користування частки земельної ділянки площею, відповідно, 367,63 кв.м
і 1000 кв.м., в оренді відповідача залишилася земельна ділянка площею 415,32
кв.м. З урахуванням оренди земельної ділянки площею 415,32 кв.м, судом
правильно була визначена заборгованість відповідача по орендній платі в межах
строку позовної давності, тобто з 25 вересня 2003 року по 27 березня 2007 року
- день ухвалення рішення №5/10-1586 про припинення права оренди, у сумі 6437,27
грн. та пені у сумі 563,75 грн.

Виходячи
з того, що за умовами договору оренди позивач міг в односторонньому порядку ще
в серпні 2000 року за неуплату
орендної плати розірвати цей договір, але не зробив цього; належний облік
об*єктів, що передавались в оренду і надходженням орендної плати за
користування землею не вів, чим протягом п*яти років не приймав заходів для
зменшення збитків, суд першої інстанції, на підставі ст. 616 ЦК України, дійшов
висновку про зменшення розміру збитків і пені на 50% і часткового задоволення
позовних вимог позивача.

Але з
таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися,
оскільки правильно встановивши обставини справи, суд, в частині зменшення
розміру збитків і пені, дійшов висновку, який не відповідає нормам
матеріального права.

Згідно
зі ст.ст. 161,162 ЦК України
(в редакції 1963 року), ст.ст. 525,526 ЦК
України, одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, і зобов* язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,

інших
актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія
суддів вважає встановленим, що, згідно умов укладеного сторонами договору
оренди земельної ділянки від 16 червня 2000 року (а.с. 17), позивач свої
обов*язки за договором виконав у повному обсязі і на законних підставах передав
в оренду відповідачу земельну ділянку площею 0,178295 га строком на 10 років, а
відповідач свої обов*язки за договором, всупереч вимог ст. 161 ЦК України (в
редакції 1963 року) і ст. 526 ЦК
України, належним чином без поважних причин не виконував і оплату орендної
плати на умовах і ставкою, передбаченими п. 2.1 договору, не здійснював,
внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті орендної плати і пеня у
визначених судом розмірах, тому останні підлягають стягненню з відповідача на користь
позивача у повному обсязі.

Надходячи
такого висновку колегія суддів не може прийняти до уваги, як безпідставні,
доводи представників відповідача на обгрунтування зменшення розміру збитків і
пені на підставі ст. 616 ЦК
України, оскільки відповідач є працездатною особою і оплату орендної плати
не здійснював без поважних причин.

Відсутність
належного контролю за наданням в оренду земельних ділянок і своєчасним
надходженням орендної плати за користування землею також не свідчать про те, що
позивач умисно чи з необережності сприяв збільшенню розміру збитків або не вжив
заходів щодо їх зменшення, оскільки це стосується випадків порушення
зобов*язань, а не випадків невиконання зобовязань взагалі.

Оскільки
колегія суддів надходить висновку про задоволення позовних вимог позивача у
повному обсязі, то, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають
стягненню судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст.
303,307,309,313,314 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Маріупольської міської ради задовольнити.

Рішення
Володарського районного суду Донецької області від 17 травня 2007 року
скасувати.

Позовні
вимоги Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній
платі і пені задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради заборгованість по орендній
платі за земельну ділянку площею 415,32 кв.м за період з 25 вересня 2003 року
по 27 березня 2007 року в сумі 6437,27 гривні і пеню в сумі 563,75 гривні.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету Жовтневого району м. Маріуполя (р/р
0052 в ГУ ДКУ в
Донецькій області, код платежу 22090100, ОКПО 34686694, МФО 834016) судовий
збір у сумі 51 гривні і на користь Державного бюджету (р/р 0001 в ГУ ДКУ в Донецькій
області, МФО 834016,
ЕДРПОУ 34686537, код бюджетної класифікації 22050000) витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
протягом двох місяців з цього моменту шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Верховного Суду України.