УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 квітня 2007
року                                                                                 м.
Донецьк

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C., Новодворської
О.І., Олєйникової Л.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовомОСОБА_1 доОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання за касаційною скаргою представника відповідача
ОСОБА_2 -ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2 лютого 2005 року

встановила:

В грудні
2003 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2про розірвання договору довічного утримання,
укладеного 21.06.1996 року.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
померла, провадження по справі було зупинено до вступу в справу
правонаступників. 30.09.2004 року провадження по справі відновлено, оскільки в
справу вступив правонаступникОСОБА_1

Ухвалою Святошинського районного суду від 23 листопада 2004 року позовну
заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2про розірвання довічного утримання залишено без
розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 лютого 2005 року ухвалу
Святошинського районного суду скасовано, справу направлено на новий судовий
розгляд до того ж суду.

Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2.02.2005 р. В обґрунтування
касаційної скарги ОСОБА_3 посилається на порушення норм процесуального права, в
зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду м. Києва
та залишенні в силі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від
23.11.2004 року, що була помилково скасована судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду
судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про скасування ухвали місцевого суду
про залишення позовної заяви без розгляду, апеляційний суд обґрунтовано виходив
з того, що у справі відсутні дані про те, що позивачОСОБА_1 повідомлявся про
день і час судових засідань.

Апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що
відповідно до п.4 ст.299 ЦПК України 1963 року, який діяв на момент виниклих
правовідносин, суд мав право залишити заяву без розгляду у випадку неявки в
судове засідання лише сторони по справі - позивачаОСОБА_1, а не його
представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного
суду постановлена з додержанням судом норм матеріального та процесуального
права та відсутні передбачені ст. 342 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування ухвали суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2
-ОСОБА_3відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 2 лютого 2005 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.