Справа № 2086 - 07                                                Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л .П.
Категорія - 44                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року колегія судців
судової палати по цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Гайдук В. І.

суддів - Дерев'янко О.Г.,
Красвітної Т.П.

при секретарі - Койкової А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2006 року за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на 2 3 частини
квартири та виділ її в натурі, по зустрічному позову ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 про
визнання права власності та поділ майна -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2004 року ОСОБА_2. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання угод удаваними, визнання права власності на
частину нерухомості та поділ майна подружжя. Під час розгляду
справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право власності
на 2 3 частини квартири АДРЕСА_1, яка була придбана під час шлюбу з
відповідачем та виділити їй цю частину квартири в
натурі, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Зустрічний позов
ОСОБА_1 не визнала.

ОСОБА_1 не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_2. просив суд визнати за ним право власності на 49 100 частини квартири АДРЕСА_1, виділивши йому цю частину квартирі в натурі.
Відповідачці виділити 51 100 частину квартири.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_2. задоволені, виділено позивачці на праві
власності 66 100 частини квартири АДРЕСА_1, відповідачу 34 /100 частини будинку відповідно до першого варіанту
експертизи від 12.06.2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2. судові витрати 558 грн.67 коп., та за
проведення експертизи 523 грн.01 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду, оскільки справа розглянуто з порушеннями матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних
вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних
підстав.

2

Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути
законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно ст. 215 ЦПК України суд зобов'язаний зазначити в рішенні встановлені судом обставини визначені відповідно до них
правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність
або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує
зазначені в рішенні нормативно-правові акти; а також
зазначити закон, яким суд керувався при вирішенні спору.

Дані вимоги процесуального закону
судом не виконані.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.12.1986 р. по 19.07.2004 р.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня
2005 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_1 була затверджена
мирова угода з приводу розділу майна придбаного під час перебування у шлюбі, (а.с.78-82)

Із пояснень сторін слідує, що їм належить будинок АДРЕСА_2 в цілому на
підставі договору купівлі-продажу від 16 січня 2002 року, за яким було придбано
61 / 100 частина квартири АДРЕСА_1, а 20.06.2002 року на підставі
договору купівлі продажу придбали квартиру № 4-а, які згодом перебудували.

Згідно ухвали
від 30.05.2005 року Індустріального районного суду м. Дніпропетровська між сторонами також проведено поділ спірного будинку
АДРЕСА_2, за якою кожному з подружжя ОСОБА_2. та ОСОБА_1 виділено по 1 \
2 частині приміщень № 1 на першому поверсі та 1 2 нежилого приміщення № 4 на другому поверсі жилого будинку
літ. А-2 з мансардою, загальною площею
27,4 кв.м., та визнано за кожним право власності на ці приміщення, (а.с.78-82)

У зв'язку з перебудуванням та переплануванням квартири ОСОБА_1 звернувся до
виконкому Дніпропетровської міської ради з приводу узаконення цього
перепланування і введення в експлуатацію, (а.с.5,8-9)

Рішенням
Дніпропетровської міської ради № 4616 від 07.11.2005 року затверджений акт державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва об'єкту, та дозволено ОСОБА_1 ввести квартиру № 4-а в експлуатацію,
(а.с.29,30-37)

Розглядаючи позовні вимоги щодо визнання права власності на частину у майні
подружжя та поділу спірного будинку, суд першої
інстанції не уточнив які саме приміщення у спірному будинку
підлягають поділу між сторонами, що не були включені в розділ при
ухваленні мирової угоди.

Відповідно до зазначеної вище ухвали від 30.05.2005 року визнано за кожним
із сторін право власності на 1 2 частину спірного будинку. При ухваленні
рішення суд не звернув уваги на це і повторно
вирішив питання щодо долі кожної із сторін в спільній сумісній власності подружжя по спірному будинку, визначивши право власності
за ОСОБА_2. на 2 3 частини, за ОСОБА_1 1 3 частину.

За таких обставин, суду належало зобов'язати сторони уточнити позовні
вимоги стосовно спірного майна, відносно
якого вони просили провести поділ та визнати за ними права власності
і підстави.

Таким чином, суд відповідно до ч. 1 п.2,4 ст.. 205 ЦПК України не з'ясував, чи були
предметом розгляду спірні приміщення між сторонами із тих самих підстав.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін в судовому
засіданні, що запропоновані варіанти розділу
будинку передбачають переобладнання комунікацій(опалення,
водопостачання), але їх розташування та роботи по їх обладнанню не зазначено у
висновку експерта, не вказана їх вартість, не узгоджені ці переобладнання з

3

місцевою радою, не узгоджено відповідно до листа Бабушкинської райради №
950 від 20.10.2006 року в міській інспекції
Держархбудконтролю проведення будівельних робіт під час перепланування. Експерт не обгрунтував вартість третього поверху по
відношенню до другого, який є капітальною
спорудою, а також дійсний розмір приміщення № 8.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції, як таке, що
постановлено в порушення вимог п. 5 ст.. 311 ЦПК України підлягає
скасуванню, з напрямком справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.218,3 03,311,315
ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня
2006 року скасувати, справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набуває чинності з моменту проголошення и може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.