УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 червня 2007 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду

Одеської області в складі:

Головуючого судді-Галушко Л.А.

Суддів -              Плавич Н.Д., Кварталова А.М.

При секретарі       -Кодінцевій С.В.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 12.02.2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ будинку в
натурі,-

ВСТАНОВИЛА:

08.10.2003 року позивач звернувсь до суду з позовною
заявою в котрій зазначав, що з 1982 року проживали з
ОСОБА_2 однією сім'єю. Шлюб зареєстрували 04.06.1993 року. За період спільного
проживання вони побудували будинок АДРЕСА_1, котрий
оформлений на ім'я відповідачки. В червні 1997
році будинок був відновлений після пожежі.
В жовтні 2000 році шлюб розірваний. Так як відповідачка не визнає за ним право власності на спільне майно подружжя,
просив суд визнати за ним право
власності на 12 частину спірного будинку в порядку ст.22,28 КОБС України та  поділити будинок в
натурі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12
лютого 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування
рішення суду ухваленням нового про задоволення
заявлених вимог посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт посилається на те, що суд не взяв до уваги, що
будинок побудований за його кошти, та не взяті до уваги
покази свідків, котрі цей факт підтвердили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Справа №22ц-2124-2007р.           Головуючий 1-ї інстанції-Кисельов В.К.

Категорія-5                                        Доповідач-Галушко ЛЛ.

-2-Відповідно до ст.
308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє   апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням   вимог матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив з
того, що спірний будинок являється
роздільним майном подружжя, відновлений після пожежі не за спільні кошти сторін, а тому не являються
спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно та всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та
сторонами не спростовується, що згідно рішення
виконкому Суворовської районної ради народних депутатів в 1990 році ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. Рішенням №179 від
19.02.1993 року будинок по АДРЕСА_1 був прийнятий в
експлуатацію. ЗОЛ 1.1993 року виконком
видав на ім'я відповідачки свідоцтво про право власності на спірний будинок на підставі рішення №179 від
19.02.1993 року(а.с.4).Шлюб між
сторонами зареєстрований з 04.06.1993 року відповідно до актового запису №790.

За таких обставин районний суд правильно дійшов висновку
,що на період реєстрації шлюбу спірний будинок вже був
побудований та прийнятий в експлуатацію, а
тому у відповідності до ст.24 КОБС України являлось роздільним майном
подружжя.

Відповідно до довідки управління попарно!" охорони
від 21.09.1998 року №418 за спірною адресою
02.06.1998 року підтверджено факт пожару.(ахЛО).

Відповідно до ст.25 КОБС України якщо майно, яке було
власністю одного з подружжя, за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя або їх обох, воно
може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Між тим, позивач не надав доказів які б підтвердили його
участь в збільшення цінності будинку в
наслідок трудових або грошових затрат.

Натомість відповідачка спростувала його твердження щодо відновлення будинку після пожежі за спільні
кошти, оскільки надала суду договір купівлі-продажу від 01.10.1997 року її
донькою-ОСОБА_3своєї квартири ,кошти
від котрої пішли на відновлення будинку та кошти від продажу будинку ,що
знаходився в селі Константинівка, Арбузинського району, Миколаївської
області.

У суду немає підстав сумніватись в таких твердженнях,
оскільки після продажу квартири її донька
переїхала проживати у спірний будинок, що підтверджується її реєстрацією, згідно домової книжки
(а.с.185-187,190 ) .

-3-

Згідно реєстрації самого позивача,
то з паспорту ОСОБА_1. вбачається,
що він ніколи не проживав за спірною адресою,  а мав на праві власності квартиру по
вул.  Генерала Бочарова.(а.с.  189).

На
підставі наведено судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що спірний будинок не являється сумісною
власністю подружжя,  а тому у позивача не
виникло право власності на половину цього майна.

Оскільки
поділ спільного майна є похідним від права власності,  районний суд обґрунтовано відмовив позивачеві
і в вимогах про поділ будинку.

Доводи
відповідача про будівництво будинку за власні кошти позивача не можуть бути
прийняті до уваги,  оскільки не
підтверджені відповідними доказами.

Покази
свідків ОСОБА_4.,  ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,  ОСОБА_8  про те,
що будинок будувавсь на спільні кошти самі по собі не можуть бути
достатніми доказами для задоволення заявлених вимог.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що спірний будинок являється роздільним
майном колишнього подружжя,  а тому
обґрунтовано відмовив в заявлених вимогах.

Таким
чином,  судова колегія вважає,  що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являється і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення спору.

Керуючись  ст.
ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 -відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 12.02.2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
суддя:     Судді      :                       Н.Д.Плавич

Д.М. Кварталова