Справа № 22ц- 1182/2007р                                        Головуючий 1
інстанції - Костенко Т.М.
виділ у натурі частки будинку                              Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого
- Карімової Л.В.,

суддів:                                          Кірсанової
Л.І.,

Зазулинської
Т.П.,  при секретарях: Зелінській
І.В.,  Уманській М. П.,  Коваленко Д.С. ,  розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Харкова від 01 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
виділ у натурі частки із спільної дольової власності,

ВСТАНОВИЛА:

У
березні 2004 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ у натурі належної їй
ідеальної долі - 71/100 частини будинку з надвірними будівлями,  розташованого у АДРЕСА_1,  також просила визначити порядок користування
земельною ділянкою у відповідності з виділом її долі у натурі (а.с.  3).

У серпні
2005 року ОСОБА_2 уточнила
свій позов та просила постановити рішення тільки у частині виділу у натурі
належної їй ідеальної долі - 71/100 частини зазначеного будинку з надвірними
будівлями(а.с. 7).

Посилалася
на те,  що співвласником цього жилого будинку
є ОСОБА_1 ,  якому належить 21/100 частин будинку. Між
ними,  співвласниками будинку виникають
спори щодо користування,  володіння та
розпорядження будинком.  Раніше
встановлений порядок користування будинком не відповідає ідеальним часткам у
праві власності на будинок.

Після проведення судової будівельно-технічної експертизи представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.
уточнив позовні вимоги і просив постановити рішення про виділ частки
зазначеного домоволодіння в натурі відповідно до другого варіанту експертизі,  згідно якого кімната літ. 1-6 площею 9, 5
кв.м,  якою користується ОСОБА_1,  перейшла б у власність позивача. Крім того просила
виділити їй кімнати: літ. 1-4 площею 9, 2 кв.м,
літ. 1-5 площею 11, 0 кв.м,
частину сіней „а",  сарай
літ."3",  літню кухню
„31",  ворота літ.№2,  огорожа №3,
хвіртка №4.

Відповідач
ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4 проти
задоволення позову заперечували,
зазначаючи,  що право власності на
кімнату літ. 1-6 площею 9, 5 кв.м,
відповідачу належить на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.1989
p.,  що підтверджено
й рішеннями судових органів.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Харкова від
01 грудня 2006 року позовні вимоги задоволені частково. ОСОБА_2 виділено в
натурі із спільної часткової власності- вказаного домоволодіння- частку згідно
першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи,  а саме:

Приміщення-
житлова кімната 1-4 площею 9, 2 кв.м,
житлова кімната 1-5 площею 11, 0 кв.м,
а загальною площею- 20, 2 кв.м.

Надвірні
будівлі- частину сіней літ. „а",  сарай літ."3",  літню кухню „31",  ворота літ.№2,  огорожа №3,
хвіртка №4.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуто компенсацію за виділенні приміщення в сумі 15471 грн.

У задоволенні
позову ОСОБА_2 у виділі в
натурі частки згідно другого варіанту зазначеної експертизи відмовлено.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 провести
відповідні обладнання.

На зазначене
рішення суду ОСОБА_1 подана апеляційна скарга,
в якій відповідач просить скасувати судове рішення та закрити
провадження у справі.

Посилається
на порушення судом норм процесуального права при прийнятті позовних заяв
ОСОБА_2.,  а також порушення норм
матеріального права у зв'язку з незастосуванням судом позовної давності щодо
вимог ОСОБА_2,  оскільки захист права
власності на частину будинку,
передбаченого договором його купівлі - продажу можливо лише відповідно
до вимог  ст. . 80 ЦК України (1963 р.)
та ч.4  ст.  267 чинного ЦК
України.

Вважає
також,  що зазначені вимоги ОСОБА_2 були вже
вирішені рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 20.05.2002 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
Жовтневому РВК м.  Харкова про
витребування майна з чужогоАДРЕСА_1незаконного володіння та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та іншими судовими
рішеннями,  якими було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні її
вимог,  та які набули чинності і не
скасовані у встановленому законом порядку.

Вислухавши
пояснення учасників процесу,  перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає,  що скарга
підлягає частковому задоволенню,  а
рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановлениям по справі нового рішення про відмову у
позові з наступних підстав.

З матеріалів
справи убачається,  що жилий будинок з
надвірними будівлями поа належав ОСОБА_2
в цілому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті
її батька ОСОБА_5  (а.с.  4).

Відповідно до
договору від 21.11.1989 р. купівлі-продажу,
укладеного між ОСОБА_2
та ОСОБА_1,  останній купив у позивачки
29/100 частин спірного будинку. З примітки зазначеного договору
вбачається,  що у користування покупця
ОСОБА_1 з будинку літ. „А-1" надходять такі приміщення: 1 - сіни площею 4,
6 кв.м,  11-кладова площею 1.1 кв.м,  111-сіни площею 4, 8 кв.м,  літ 1-6-кухня площею 9, 5 кв.м,  1-7 - кімната (а.с.  22-23).

Постановляючи
оскаржуване рішення,  суд першої
інстанції виходив з того,  що на підставі
цього договору купівлі-продажу 29/100 частин жилого будинку та відповідно до
обставин,  встановлених судовими рішеннями
Жовтневого районного суду від 20.05.2002 р. та апеляційного суду Харківської
області від 15.03.2005 р.,  ОСОБА_1
належить на праві власності кімната (кухня) літ 1-6 площею 9, 5 кв.м.  Тому виділ в натурі цієї кімнати ОСОБА_2
згідно першому варіанту судової будівельно-технічної експертизи порушуватиме
право власності ОСОБА_1

Такий
висновок суду першої інстанції грунтується на законі та підтверджується
зазначеними доказами і зазначені обставини не потребували доказуванню сторонами
відповідно до ч.3  ст.  61 ЦПК України.

Між тим,  правильно встановивши обставини у
справі,  суд першої інстанції дав їм
неправильну правову оцінку,  що потягло
за собою й неправильне вирішення справи.

Вважаючи,  що перший варіант зазначеної судової
експертизи найбільш наближений до фактичного користування сторонами
приміщеннями спірного будинку,  районний
суд не врахував тієї обставини,  що у
відповідності до цього варіанту експертизи поділу будинку частки співвласників
будинку зміняться і будуть мати вид по 50/100 частин будинку кожному з
співвласників (а.с.  17 зворот).

При цьому як зазначено у вказаному варіанті експертизи поділу житлового
будинку та надвірних будівель ОСОБА_1 на 29/100 частки виділяється квартира
№2,  а також надвірні прибудови на суму
1808 грн.,  які належать ОСОБА_2

Тобто,  не з'ясувавши думку співвласників щодо
можливості перерозподілу їх часток,  суд
першої інстанції зменшив частку ОСОБА_2,  чим порушив її право власності на частину будинку,  а стягнувши з ОСОБА_1 компенсацію за виділені
йому приміщення на користь позивачки,
порушив й права відповідача.

Як пояснила у
судовому засіданні апеляційної інстанції судовий експерт Кириленко С. А. при проведенні
нею вказаної судової будівельно-технічної експертизи вона користувалася
технічним паспортом на спірний жилий будинок,
інвентаризаційною справою на цей будинок,  але не приймала до відома та своїх
розрахунків договір купівлі-продажу зазначеного будинку від 21.11.1989 р. та не
знала які конкретно приміщення надійшли у користування ОСОБА_1 згідно цього
договору. При цьому експертом зазначено,
що висновки експертизи при урахуванні цього договору купівлі-продажу
частини будинку будуть зовсім інші.

Оскільки сторони
у суді апеляційної інстанції не заявляли клопотання про проведення додаткової
судової будівельно-технічної експертизи з урахуванням вище зазначених
обставин,  судова колегія відповідно до
вимог  ст.  11 та
ч. 1  ст.  143 ЦПК України не має можливості провести
поділ спірного будинку між сторонами.

За таких
обставин судова колегія вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її
вимог,  що грунтуються на неповних та
помилкових висновках проведеної судової будівельно-технічної експертизи.

Доводи
апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі на підставі порушення
судом першої інстанції норм процесуального права щодо прийняття позову ОСОБА_2 та неправильне
застосування норм матеріального права щодо позовної давності,  які на думку відповідача тягнуть за собою
закриття провадження у справі,  судова
колегія вважає безпідставними,  оскільки
вони не передбачені  ст.  205 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
п.2 ч.1  ст.  307,
ст.  ст.  309,
313,  314,  316,
317,  319 ЦПК України,  судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 грудня 2006 року скасувати і
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із спільної дольової власності.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання цим рішенням законної сили.