Справа № 2-69/2007 р.
МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем    України

16 травня 2007
року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого                                           судді            Линника В .Я,

при
секретарі                                                              Бойчук
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Ірпінського міського суду справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радема» до ОСОБА_1про
відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» до ОСОБА_1про
відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, згідно
якого позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в
сумі 13 811,31 грн. в якості відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП, а також судові витрати: 138,12 грн. - держмито та 30,00 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.01.2006 р. близько 19.00 год
на 65 км автодороги Київ-Харків сталася ДТП за участю вантажного автомобіля VOLVO FH 1242
д.н. НОМЕР_1, який належить ТОВ „Радема", під керуванням водія товариства
ОСОБА_2. та легкового автомобіля АЗЛК-2141 д.н. НОМЕР_2під керуванням відповідача
ОСОБА_1.

ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1. Правші дорожнього
руху, за що він Ірпінським міським судом був притягнутий до адміністративної
відповідальності.

Автомобіль товариства зазнав під час ДТП
значних механічних пошкоджень та був відремонтований на станції ТОВ „Вольво Україна".
Вартість відновлювального ремонту склала в сумі 44597,33 грн., з яких 30786,02
грн. є страховим відшкодуванням ЗАТ „Страхова компанія „Еталон", яким
був застрахований автомобіль товариства.

Позивач, вважаючи, що відповідач має відшкодувати йому
різницю між оплаченою повною вартістю ремонту автомобіля та страховим
відшкодуванням, просив стягнути з відповідача на його користь 13811,31 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав
позов, підтвердив обставини, наведені в позовній заяві, просив позов
задоволити.

Відповідач та його представник позов не визнали, зазначали, що в скоєнні ДТП є вина не лише
відповідача, а і водія автомобіля VOLVO FH 1242 - ОСОБА_2. Крім
того, витрати на ремонт автомобіля відповідно до акту товарознавчого
дослідження були відшкодовані позивачу страховою компанією і позивачу необхідно
було підбирати відповідну СТО, яка б могла відремонтувати автомобіль за суму
страхового відшкодування. Тому вважали, що вимоги позивача є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його
представника, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 17.01.2006 р. близько 19.00 год на 65 км
автодороги Київ-Харків сталася ДТП за участю вантажного автомобіля VOLVO FH 1242
д.н. НОМЕР_1, який належить позивачу - ТОВ „Радема", під керуванням водія
товариства ОСОБА_2. та легкового автомобіля АЗЛК-2141 д.н. НОМЕР_2 під
керуванням відповідача - ОСОБА_1.

Автомобіль позивача зазнав під час ДТП значних
механічних пошкоджень. За висновком товарознавчого дослідження було
встановлено, що матеріальний збиток завданий власникові автомобіля VOLVO
FH 1242 д.н.
НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при
ДТП склав 33 591,53 грн.

Однак, автомобіль VOLVO FH
1242 д.н. НОМЕР_1 було добровільно відремонтовано позивачем на станції ТОВ „Вольво Україна".
Вартість відновлювального ремонту при цьому склала 44597,33 грн. Цю суму
позивач перерахував в повній мірі ТОВ „Вольво
Україна".

2

Вантажний автомобіль VOLVO FH 1242 д.н. НОМЕР_1
було застраховано позивачем в ЗАТ „Страхова компанія „Еталон" на суму 418 000,00 грн. Провівши
розрахунок страхового відшкодування, ЗАТ „Страхова компанія „Еталон"
прийшла до висновку, що сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику
становить 30 786,02 грн. і
тому перерахувала зазначену суму позивачу.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області
від 16.03.2006 р. по
справі № 3-1290/06
ОСОБА_1. було визнано винним в скоєнні даної ДТП, оскільки він
порушив п. 10.1 Правил
дорожнього руху. Дана обставина не підлягає доведенню в суді, тому що згідно з
ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, факт порушення відповідачем ОСОБА_1. п. 10.1. Правил
дорожнього руху підтверджується висновком експертизи від 25.12.06 № 2823, призначеної
по справі.

За висновком зазначеної вище експертизи водій автомобіля VOLVO
FH 1242 д.н.
НОМЕР_1 ОСОБА_2повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, тобто з моменту виникнення небезпеки
для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного
засобу. Водій ОСОБА_2мав технічну можливість зупинитись до місця виїзду
автомобіля АЗЛК-2141 на праву смугу руху шляхом гальмування, а також мав
технічну можливість запобігти зіткненню шляхом гальмування без зміни напрямку
руху вліво, при цьому у нього не було необхідності повністю зупинятись.

Зазначені вище обставини підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу (а.с. 6,
87), договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 02.08.05 № 02942-1324 (а.с 7, 86), довідкою 7
взводу ДПС „Кобра" УДАІ ГУ МВС України в Київській області від 10.03.06 №
12 (а.с 8, 92), наказом ЗАТ „Страхова компанія „Еталон" від 16.03.06 №
1258 про виплату страхового відшкодування (а.с. 9, 93), страховим актом від
16.03.06 № 9220 (ах 10, 94), розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.
11, 95), рахунком ТОВ „Вольво Україна" від 18.01.06 № VU-600356
(а.с. 12-13, 84-85), випискою по банківському рахунку ТОВ „Радема" від
20.03.2006 р. (а.с. 14, 88), платіжним дорученням від 23.03.06 № 39 (а.с. 15,
89), актом товарознавчого дослідження від 27.01.06 № 32 з додатками (а.с.
96-115), висновком експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області від
25.12.06 № 2823 (а.с. 131-133), Постановою Ірпінського міського суду Київської
області від 16.03.2006 р. по справі № 3-1290/06 (а.с. 174), поясненням учасника
ДТП ОСОБА_2. (а.с. 156), поясненням учасника ДТП ОСОБА_1. (а.с. 155).

Таким чином, на підставі встановлених обставин суд дійшов в висновку, що у
вчиненні ДТП, яка сталася 17.01.2006 р. близько 19.00 год на 65 км автодороги
Київ-Харків за участю вантажного автомобіля VOLVO FH 1242
д.н. НОМЕР_1, який належить позивачу - ТОВ „Радема", під керуванням водія
товариства ОСОБА_2. та легкового автомобіля АЗЛК-2141 д.н. НОМЕР_2 під
керуванням відповідача - ОСОБА_1. є вина обох водіїв автомобілів.

При цьому ОСОБА_1. порушив
п. 10.1 Правила
дорожнього руху, а саме перед початком руху, перестроюванням не переконався, що
це буде безпечним, чим створив перешкоду в русі автомобілю VOLVO FH 1242
д.н. НОМЕР_1.

ОСОБА_2., в свою чергу, порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху, тобто при
виникненні небезпеки для руху або перешкоди у вигляді автомобіля АЗЛК-2141 д.н.
НОМЕР_2 негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди,
маючи об'єктивну можливість виявити цю перешкоду і вчинити відповідні заходи.

Суд не бере до уваги заперечення представника позивача щодо невірності
визначення експертом при проведенні авто-технічної експертизи швидкості руху
автомобіля VOLVO FH 1242 д.н. НОМЕР_1, тому що експерт взяв для розрахунків
швидкість руху автомобіля в розмірі 70-75 км/год зі слів водія ОСОБА_2. (а.с.
131), що підтверджується поясненнями цього водія (а.с. 156).

Посилання представника позивача на те, що автомобіль VOLVO FH 1242
рухався зі значно меншою швидкістю - 48-55 км/год лише підтверджує, що водій
цього автомобіля мав змогу уникнути зіткнення, оскільки тоді йому необхідно
було б значно менше часу для гальмування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а
саме: за наявності вини всіх осіб,

3

діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено в абз. 2
ч. 1 ст. 1192 цього ж Кодексу
розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається
відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як було встановлено судом, актом товарознавчого дослідження від 27.01.06 № 32 з додатками
(а.с. 96-115) визначено
реальні збитки, які завдано ТОВ „Радема" внаслідок пошкодження автомобіля VOLVO
FH 1242 д.н.
НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при
ДТП за участю відповідача. Розмір цих збитків становить 33 591,53 грн.

ЗАТ „Страхова компанія „Еталон" було відшкодовано
позивачу частину збитків шляхом перерахування позивачу 30 786,02 грн.

Ні позивачем, ні відповідачем не оспорювалися акт
товарознавчого дослідження від 27.01.06
№ 32, яким було визначено розмір збитків, та розрахунок суми страхового
відшкодування, згідно якого страхова компанія виплатила позивачу відшкодування.

Крім того, представник позивача підтвердив в судовому
засіданні, що позивач добровільно звернувся до ТОВ „Вольво Україна"
для ремонту пошкодженого автомобіля, не зважаючи на те, що вартість робіт по
відновленню автомобіля перевищує страхове відшкодування.

Отже, суд дійшов висновку, що реальні збитки, які поніс
позивач в результаті ремонту автомобіля VOLVO FH 1242 д.н. НОМЕР_1,
дорівнює різниці між реальними збитками, встановленими актом товарознавчого
дослідження, та розміром страхового відшкодування і становить 2 805,51 грн.

Оскільки у вчиненні ДТП
винні обидва водія -
учасника ДТП, суд вважає,
що відповідач повинен відшкодувати позивачу 1/2 частину збитків, які поніс
останній, в розмірі 1
402,76 грн.

В зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача
на користь позивача необхідно пропорційно задоволеним вимогам стягнути витрати
на сплату державного мита (а.с. 90)
в розмірі 15,00 грн. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 91) в розмірі 03,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1192 ЦК України,
керуючись ст. 15, 30,
60, 62, 209, 215 ЦПК України суд, -

вирішив:

Задовольнити
позов частково.

Стягнути з ОСОБА_1на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» 1 402,76 грн. (Одну
тисячу чотириста дві гривні 76
коп.) на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радема» кошти сплачені за
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 03,00 грн. та державне
мито в розмірі 15,00 грн.

В задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

Рішення в
повному обсязі буде виготовлено до 22.05.2007
року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Ірпінський міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі
10 днів з дня
проголошення рішення з подальшим поданням скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.