Справа
№ 22ц - 580/07                                           Головуючий
у 1 інстанції Свередюк
Категорія: 36                                                            Доповідач:
Завидовська-Марчук О.Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 липня 2007 року                                                                                                  місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Завидовської-Марчук О.Г.

суддів   Данилюк
В.А.,  Осіпука В.В.

при секретарі Масляній С.В.

з участю представників відповідача ОСОБА_1,  ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 на
рішення Нововолинського міського суду від 24 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

21 березня 2007 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом
до ОСОБА_4  про стягнення аліментів на
утримання дитини та на своє утримання покликаючись на те,  що 8 березня 2006 року в неї народилась дочка
ОСОБА_5,  батьком якої за рішенням
Нововолинського міського суду від 19 лютого 2007 року визнано ОСОБА_4  Відповідач не надає допомоги на утримання як
дитини,  так і її. Оскільки дочка
знаходиться на повному її утриманні,
вона ніде не працює,  навчається в
вечірній школі в 11-му класі,  допомога
на дитину є єдиним джерелом їх проживання. Покликаючись на зазначені
обставини,  просила стягнути на утримання
дитини і на її утримання по 300 грн. щомісячно,
оскільки відповідач постійного місця роботи немає,  а перебуває на заробітках в м.  Москві.

Рішенням Нововолинського міського суду від 24 травня 2007
року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 200 грн. щомісячно,  але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,  починаючи
з 21 березня 2007 року до повноліття дитини та на її утримання 200 грн. до
досягнення дитиною трьох років.

2

Не погоджуючись з рішенням суду,  представник відповідача в апеляційній скарзі
просить його скасувати в частині стягнення коштів на утримання матері дитини
ОСОБА_3 в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та
недослідженням всіх обставин,  що мають
значення для вирішення справи і постановити нове рішення про відмову в цій
частині позовних вимог.

Заслухавши представників відповідача,  які апеляційну скаргу підтримали,  перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів дійшла висновку
про її відхилення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про стягнення аліментів на
утримання дитини та матері дитини в розмірі по 200 грн, суд вводив з того,  що відповідач як батько дитини,  яка проживає з матір'ю і перебуває на її
утриманні,  зобов'язаний надавати
утримання на дитину і матір дитини,  з
якою проживає дитина.

Такий висновок суду грунтується на повно і всебічно
з'ясованих обставинах справи,
перевірених належними доказами.

Відповідно до
ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має
нерегулярний,  мінливий дохід,  частину доходу одержує в натурі,  а також за наявності інших обставин,  що мають істотне значення,  суд за заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи ту обставину,
що відповідач має нерегулярний,
мінливий дохід,  працюючи на
будівельно-ремонтних роботах за межами держави,
чого не заперечувала його представник в даному судовому засіданні та
відповідно до зазначеної норми закону,
суд дійшов правильного висновку про визначення розміру аліментів на
утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Разом з тим,  суд
помилково зазначив в резолютивній частині рішення суду про те,  що визначений розмір аліментів в 200 грн. не
повинен бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,  оскільки відповідно
до  ст.182 ч.2 СК України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідно віку,  за винятком
випадків,  передбачених статтею 184 цього
Кодексу,  а тому з резолютивної частини
рішення необхідно виключити вказівку «але не менше,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку».

Згідно ч.2  ст.91
Сімейного Кодексу України жінка та чоловік,
які не перебувають у шлюбі між собою,
мають право на утримання в разі проживання з нею,  ним їхньої дитини,  відповідно до частини другої-четвертої статті
84 цього Кодексу.

Відповідно до
ст.84 ч.2, 4 Сімейного Кодексу України дружина,  з якою проживає дитина,  має право на утримання від чоловіка - батька
дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина,  а також дружина,  з якою проживає дитина,  має незалежно від того чи вона працює та
незалежно від її матеріального становища,
за умов,  що чоловік може надавати
матеріальну допомогу. Враховуючи те,  що
дитина проживає з матір'ю,  позивачкою по
справі,  а відповідач не подав будь-яких
доказів на підтвердження того,  що він не
може надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини,  то суд відповідно до

3

зазначених норм Закону дійшов правильного висновку про
стягнення з відповідача коштів на утримання позивачки.

Рішення суду постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі не
впливають на правильність висновків суду.

Керуючись  ст.
ст.308,  315,  317,
319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду від 24 травня 2007
року по даній справі залишити без зміни,
виключивши з резолютивної частини рішення вказівку «але не менше,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку».

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення,  але може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців з моменту проголошення.