УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 р.                                                                                                       м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі суддів:

Собіни І.М.
.,  Оніпко О.В.,  Ковалевича С. П.

розглянувши
в попередньому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Богородчанського районного суду від 11 травня 2005 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 26 липня 2005 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування домоволодіння недійсним,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання договору дарування домоволодіння з надвірними спорудами по
АДРЕСА_1 недійсним,  оскільки вважає,  що договір укладений під впливом помилки. Він
хотів укласти договір довічного утримання,
але в той час не розумів термінів «договір дарування» та «договір
довічного утримання».

Рішенням
Богородчанського районного суду від 11 травня 2005 року в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 липня 2005 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилено,  а рішення суду
першої інстанції залишено без зміни.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду,  направивши
справу на новий судовий розгляд.

Колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга задоволенню
не підлягає.

Постановляючи
рішення суд першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того,  що позивачем не представлено доказів,  які б свідчили,  що вчиняючи правочин,  він помилився щодо обставин,  які мають істотне значення. Нотаріальні дії
не оскаржував.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті та справедливе рішення.

Справа №
33-Ц-508
Категорія: 27

Головуючий
у 1 інст. Гутич П.Ф.

Суддя-доповідач
Оніпко О.В.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність
судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно
до положень  ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу,
якщо визнає,  що рішення ухвалено
з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З
матеріалів справи вбачається,  що судові
рішення ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального
права,  і доводи скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України»
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007
року,   ст.  ст. 3ЗЗ,
335-336,  338,  343,
344 ЦПК України,  колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2005
року та ухвалу апеляційного суду Івано-франківської області від 26 липня 2005
року залишити без зміни.