Справа № 22ц-1548/2007                                                  Головуючий у першій інстанції -
Кантур A.M. Доповідач - Лазоренко М.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24
жовтня 2007 року                                                                                          місто
Чернігів

Апеляційний   суд  Чернігівської області у складі: головуючого
судді - Бобрової І.О.. суддів - Лазоренка М.І., Редьки А.Г. при секретарі-
Рябчук С.В. за участю  - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 - в особі адвоката ОСОБА_3 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 25 липня 2007 року у справі за
позовом ВАТ акціонерний банк „Приватінвест" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на заставлене майно шляхом його продажу та виселення з
будинку, -

встановив:

В липні 2007
року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, судом до участі у справі у
якості співвідповідача залучено ОСОБА_4, Позивач просив в рахунок погашення
заборгованості у розмірі 131951,47 грн. за кредитним договором № 11 від.
26.07.2004 року та додаткової угоди до нього, звернути стягнення на предмет
іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1. Стягнення звернути шляхом продажу предмету
іпотеки ЗАТ AT КБ "Приватбанк" з укладенням від його імені
договору купівлі -продажу з іншою особою, а також просив виселити з   наведеного будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Свої вимоги
мотивував тим, що між ним та ОСОБА_4 26.07.2004 р був укладений кредитний
договір №11, відповідно до якого позивач надав приватному підприємцю ОСОБА_4
для придбання зерна та зернопродуктів кредит в сумі 15000 грн., який останній
зобов'язувався повернути до 22.06.2005 року. Додатковою угодою №1 від
30.08.2004 р. п.п.1.1 зазначеного договору змінено і ОСОБА_4 надано кредит у
розмірі 65000 грн. На забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору
01.09.2004 p.,
між сторонами, було укладено іпотечний договір, відповідно якого ОСОБА_4
передав в іпотеку належний йому будинок АДРЕСА_1 , який належить
іпотекодавцю   на підставі договору
купівлі-продажу   від 19.08.2004 р.

За  кредитним   договором
банк  свої  зобов'язання
виконав, а ОСОБА_4

2

Враховуючи, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживають в наведеному будинку позивач, посилаючись на
ст.ст.23, 40, ч.3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку", просив задовольнити
його вимоги.

Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду від 25 липня 2007 року

позовні вимоги ВАТ АБ „Приватінвест"
задоволено.     Дозволено
ВАТ    АБ

„Приватінвест" звернути стягнення 131951 грн. 47
коп. заборгованості, відсоткам та пені по кредитному договору №11 від 26 липня
2004 року та додаткової угоди до нього №1 від 26 липня 2004 року з ОСОБА_4 на
предмет іпотеки по іпотечному договору між цими особами від 1 вересня 2004 року
- на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1, а також
на його реалізацію за власним розсудом на погашення вищезазначеної суми
заборгованості.

Цим же рішенням
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - виселено з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення та знято заборону для ВАТ АБ „Приватінвест" на відчуження
даного будинку з надвірними будівлями. Крім того, з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь
ВАТ АБ „Приватінвест" стягнуто по 674 грн. 76 коп. в рахунок
повернення судових витрат.

ВАТ АКБ
„ Надра" відмовлено  у
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись
з наведеним рішенням відповідач ОСОБА_2, в особі її представника, подала
апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі вона просить скасувати рішення
районного суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт мотивує
свої вимоги тим, що рішення суду прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального права, а саме: суд не врахував ту
обставину, що саме повноважним представником позивача - Колесник Т.І. було
направлено лист приватному нотаріусу, в якому було зазначено про припинення
іпотечного договору посвідченого 01.09.2004 р. у зв"язку з поверненням кредиту згідно кредитного
договору № 11 від 26.07.2004 р. Тією ж особою було направлено заяву про
вилучення обтяження об"єкта нерухомості та повідомлення про виключення
запису з державного реєстру іпотек. Суд же в мотивувальній частині рішення
вказує на те, що обтяження знято з предмету іпотеки внаслідок обману, хоча це
нічим не підтверджується. Ні Колесник
Т.І. ні ОСОБА_4 в судовому
засіданні не допитувались з цього приводу. Також апелянт зазначає, що ОСОБА_2 є
добросовісним набувачем будинку

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив
з того, що вищезгаданий будинок як предмет іпотеки за іпотечним договором від
1.09.2004 року був знятий від обтяжень по боргових зобов'язаннях за кредитним
договором хоча й за волею представника ВАТ АБ „Приватінвест" Колесник Т.І., але
внаслідок її обману боржником ОСОБА_4., що обидва відповідачі діяли зі злим
умислом, з метою ухилення від повернення позивачу кредитних коштів, що немає
жодних підстав вважати ОСОБА_2 добросовісним набувачем зазначеного будинку, як
предмету первісної іпотеки і тому, ВАТ АБ „Приватінвест" має право
вимагати звернення стягнення   на   предмет своєї іпотеки та      реалізацію   будинку на погашення

3

первісного боргу та похідних від нього платежів не
залежно від виникнення права на предмет іпотеки у 3-іх осіб, зокрема банку
„Надра". Крім того, суд при прийнятті рішення виходив з того, що
відповідно до ст.. 391 ЦК України позивач
вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у користуванні та розпорядженні
предметом іпотеки, в тому числі і шляхом виселення з будинку обох відповідачів.

Проте з
наведеним висновками суду 1 інстанції, апеляційний суд погодитись не може,
оскільки суд 1 інстанції дійшов їх без повного та всебічного з"ясування
дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах,
належної оцінки доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст.. 213 НІЖ України
рішення суду повинне бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства,   вирішив справу  згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, на
які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених
тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні.

По справі
апеляційним судом встановлено, що 26.07.2004 року між ОСОБА_4 та АБ
„Приватінвест" в особі керуючого Прилуцьким відділенням Колесник Т.І. був
укладений кредитний договір №11, відповідно до якого банк надав приватному
підприємцю ОСОБА_4 для придбання зерна та зернопродуктів кредит в сумі 15000
грн., який останній зобов'язувався повернути до 22.06.2005 року. Додатковою
угодою №1 від 30.08.2004 р. п.п.1.1 зазначеного договору змінено і ОСОБА_4
надано кредит у розмірі 65000 грн. На забезпечення виконання зобов'язань по
наведеному кредитному договору 01.09.2004 p., між сторонами
було укладено іпотечний договір, відповідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку
належний йому будинок АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю на підставі
договору купівлі-продажу від 19.08.2004 р.

Іпотечний
договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №8450. В цей
же день приватним нотаріус Прилуцького нотаріального округу була накладена
заборона відчуження зазначеного в іпотечному договорі житлового будинку.

13.08.2005 року керуюча Прилуцьким відділенням ВАТ АБ
„Приватінвест" Колесник
Т.І., яка діяла на підставі доручення від 10.06.2005 року, листом за №92
повідомила приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу
ОСОБА_5про припинення іпотечного договору у зв"язку з поверненням кредиту
згідно кредитного договору № 11 від 26.07.2004 року укладеного між ВАТ АБ
„Приватінвест" та приватним підприємцем ОСОБА_4. Цим же листом вона
просила зняти заборону на відчуження житлового будинку, який знаходиться за
адресоюАДРЕСА_1, /а.с.70). Цією ж посадовою особою банку були направлені
повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек   іпотечного

4

договору
від 01.09.2004 року та заяву про вилучення обтяження об'єкта нерухомого
майна  на вищезазначений житловий
будинок./а.с.71,72,73/.

05.09.2005 р.
ОСОБА_4, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу,
продав ОСОБА_2 житловий будинок, який знаходиться за адресою м. Прилуки, пров.
Волочаївський, 31/а.с.10)

Відповідно до
витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна
зазначений житловий будинок 5.09.2005 року в реєстрі заборон відчуження не
перебував, /а.с.78)

07.09.2005 року
ОСОБА_2 з ВАТ КБ „Надра"
уклала кредитний договір № 02-08/11/304/2005/017 відповідно до якого банк надав
ОСОБА_2 кредит в розмірі 13500 доларів США на придбання зазначеного
будинку/а.с.30/

08.09.2005 року
ОСОБА_2 з ВАТ КБ „Надра"
уклали іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передала в іпотеку будинок
АДРЕСА_1, який їй належить на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2005
р.

Відповідно до
довідки про заборгованість станом на 11.04.2007 року, СПД ОСОБА_4 по кредитному
договору №11 від 23.07.2004 року має заборгованість по кредиту - 65 000 грн.,
прострочені відсотки по кредиту -58 067,59грн, пені 8 883.88 грн., а всього
131951,47 грн. /а.с.14/

При таких обставинах справи, апеляційний суд вважає, що суд 1

інстанції безпідставно дійшов висновку, що зазначений будинок був знятий

від обтяжень по боргових зобов'язаннях за кредитним договором хоча й за

волею представника ВАТ АБ „Приватінвест" Колесник Т.І., але
внаслідок її

обману боржником ОСОБА_4, що обидва відповідачі діяли зі злим умислом,

з метою ухилення від повернення позивачу кредитних коштів, що відсутні

підстави вважати ОСОБА_2 добросовісним набувачем будинку, що

ВАТ АБ „Приватінвест" має право вимагати звернення стягнення на
предмет

своєї іпотеки та реалізацію будинку на погашення первісного боргу та

похідних від нього платежів не залежно від виникнення права на предмет

іпотеки у третіх осіб, зокрема банку „Надра", оскільки наведені
висновки суду не

відповідають обставинам справи та дослідженим у судовому засіданні доказам.

Також суд, безпідставно послався на ст. 391 ЦК України, як на підставу

задоволення вимог позивача по усуненню перешкод у користуванні та

розпорядженні предметом іпотеки, оскільки зазначена норма закону регулює

захист   права   власника,
яким               позивач, щодо
наведеного   будинку   не

являється.

Відповідно до
ст.ст. 10, 60ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх
вимог позивач надав суду кредитний договір укладений між ВАТ АБ
„Приватінвест" та ОСОБА_4,
договір іпотеки, докази надання кредити та довідку про заборгованість, проте
в матеріалах справи наявні документи, які видані уповноваженою особою банку,
які свідчать про повернення кредиту ОСОБА_4, припинення іпотечного договору та зняття заборони на
відчуження житлового будинку (а.с. 70-73). В апеляційному суді представник позивача
не заперечував того, що посадова особа банку направила нотаріусу

5

документи в яких вказувалось про
погашення кредиту та припинення договору іпотеки. Ніяких інших доказів, крім
наведених, які б спростовували останні документи та які б свідчили про наявну
заборгованість по кредитному договору ОСОБА_4 перед банком, дійсність
іпотечного договору, позивач суду не надав.

Враховуючи
наявні докази по справі, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не довів,
що ОСОБА_4 має перед банком заборгованість по кредитному договору. Також
позивач не довів, що договір іпотеки укладеного між позивачем та ОСОБА_4 на
даний час є не припиненим, оскільки підставою припинення заборони по даному
іпотечному договору є припинення його дії, а відповідно до ст.. 17 Закону України
„ Про іпотеку" підставою припинення іпотеки є припинення основного
зобов'язання, про що уповноважена особа банку повідомляла нотаріуса.

Крім того, на
даний час житловий будинок, який знаходиться за адресою м.Прилуки, пров.
Волочаївський, 31, перебуває у власності ОСОБА_2, яка 08.09.2005 року його
передала в іпотеку ВАТ КБ
„Надра". На зазначений будинок накладена заборона відчуження до
припинення чи розірвання іпотечного договору. Заборона відчуження зареєстроване
в реєстрі за №3816.

Відповідно до
ст. 4 Закону України „ Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою
підлягає державній реєстрації . У разі недотримання цієї умови іпотечний
договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно
зареєстрованих прав чи інших вимог осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Відповідно до
ч.6 ст. З Закону України „ Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя
на забезпечення іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з
їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Враховуючи, що
позивач не надав суду доказів, щодо знаходження, на даний час, в державному
реєстрі іпотек іпотечного договору від 01.09.2004 року та знаходження в
реєстрації заборони на відчуження нерухомого майна наведеного вище
домоволодіння, апеляційний суд вважає, що позивач не довів, що він має
пріоритет перед іншими іпотекодержателями на задоволення забезпечених
іпотекою   вимог за рахунок предмету
іпотеки.

Зважаючи на викладене апеляційний суд вважає, що рішення
суду 1 підлягає скасуванню з постановлениям рішення, про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог до відповідачів про звернення стягнення на
заставлене майно шляхом його продажу та виселення з будинку.

6

Керуючись ст.ст.
3, 4, 17 Закону України „Про Іпотеку", ст.ст. 209, 218, 10, 60, 303, 307,
309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 в собі адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення  Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області   від 25 липня 2007 року - скасувати.

У задоволенні
позову ВАТ акціонерний банк „Приватінвест" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
звернення стягнення на заставлене майно шляхом його продажу та виселення з
будинку -відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
та може бути оскаржене у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.