Справа №22ц-8402007р.      Головуючий у першій
Категорія 22    Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23 серпня 2007 року колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду міста Севастополя у складі: головуючого    - Єфімової В.О.

суддів        -
Володіної Л.В., Колбіної Т.П. при секретарі
- Баран М.Л. за участю     -
позивача ОСОБА_1

- представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Севастополі апеляційну скаргу Головного
Управління державного казначейства в м. Севастополі на рішення місцевого суду
Гагарінського району міста Севастополя від 08 травня 2007р. по цивільної справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в м.
Севастополі та Головного Управління державного казначейства в м. Севастополі
про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006р.
ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до УМВС України в М.Севастополі та ГУДК в м. Севастополі і,
вточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідачів у відшкодування моральної
шкоди 1 516 000 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що у 2000р. слідчім відділом УМВС України відносно нього
незаконно була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.155-8, ч.6 ст.19-ч.2 ст.206,
ч.3 ст.144 КК України. 05.07.2000р. він був затриманий та поміщений в ізолятор
тимчасового утримання, потім взятий під варту. Вказує, що йому незаконно було
пред'явлено звинувачення за вказаними статтями КК України, оскільки
01.09.2003р. суд ухвалив відносно нього виправдувальний вирок. Вказує також, що
він тривалий час знаходився під вартою у нелюдських умовах, зазнавав моральних
страждань та приниження, і не мав можливості спілкуватися з рідними і
близькими.

Рішенням
місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 08 травня 2007р. позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено сягнути з єдиного казначейського
рахунку Державного бюджету України на користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 100 000 гривень. В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі Головне Управління державного казначейства в м. Севастополі просить
рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги
тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Вважають,
що судом не враховано той факт, що витрати по відшкодуванню заподіяної позивачу
шкоди не передбачені Державним бюджетом України на 2007р., та відшкодовувати
шкоду повинна особа, що її завдала.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

2

Судом                         встановлено,
підтверджується     матеріалами

справи та не заперечується сторонами,
що 29.06.2000р., 05.07.2000р., 12.07.2000р. та 30.07.2000р. слідчим відділом
УМВС України в М.Севастополі порушені кримінальні справи відносно ОСОБА_1 за
ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.155-8, ч.6 ст.19-ч.2 ст.206, та ч.3
ст.144 КК України. За підозрою в здійсненні вказаних злочинів позивач
05.07.2000р. був затриманий і поміщений в ізолятор тимчасового утримання, та
14.07.2000р. відносно ОСОБА_1 було обрано міру запобіжного заходу у вигляди
тримання від вартою. 14.07.2000р. та 16.10.2000р. позивачу пред'явлено
звинувачення за вказаними статтями КК України.

Вироком
Гагарінського районного суду від 01.09.2003р. ОСОБА_1 був виправданий у пред'явленому звинуваченні у зв'язку з
відсутністю в його діях складу злочину, та даний вирок суду набрав законної
сили (арк. справи 9-66) .

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог
позивача, оскільки це відповідає вимогам ч.1 ст.1176 ЦК України,
відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки
про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у
повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Визначаючи
розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд
належним чином врахував час знаходження позивача під вартою, судом та
слідством, а також моральні втрати ОСОБА_1, яки призвели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей
реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми,
та інші негативних наслідків морального характеру.

Судова колегія
не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що обов'язок
відшкодування шкоди покладений на особу, що її завдала, оскільки це суперечить
п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України
та ст.ст.1-4,12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".

Також
безпідставні доводи Головного Управління державного казначейства в м.
Севастополі про те, що витрати по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди не
передбачені Державним бюджетом України на 2007р., оскільки дані обставини не впливають
на право позивача на відшкодування шкоди, завданої йому незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом  першої  інстанції
норм  матеріального  або

3

процесуального
права,  яке  б призвело
до    неправильного вирішення
справи.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що рішення суду скасуванню чи
зміні не підлягає, а апеляційна скарга, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу Управління державного казначейства в м. Севастополі відхилити.

Рішення
місцевого суду Гагарінського району міста Севастополя
від 08 травня 2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.