Справа № 22-ц- 997/07                             Головуюча суду  1
33                                      Доповідач
апеляційної інстанції Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

14
червня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючого -
Козаченка В.І.,

суддів - Шолох
З.Л.,  Данилової О.О.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,  за
участю:

·
позивача ОСОБА_1.,

·
представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

·
третьої особи - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.  Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_2
на     рішення   Казанківського   районного суду   Миколаївської області    від 22 листопада 2006 року у справі за

позовом
ОСОБА_1    до    Казанківської    селищної
ради Миколаївської області та ОСОБА_2
про визнання права власності
на  земельну  ділянку,
усунення   перешкод  в  її  користуванні
та скасування рішення виконкому,

та зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Казанківської селищної ради про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та накладення заборони щодо   її приватизації,

встановила:

В березні 2005 рокуОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Казанківської
селищної ради (далі - Рада) та ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну
ділянку та усунення перешкод в її користуванні.

ОСОБА_1 зазначав,  що є власником
житлового будинку АДРЕСА_1  на
підставі   договору дарування від 12
серпня

2003         року.

26 грудня 2003 року Рада прийняла рішення про надання йому дозволу на
виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки,  розміром 0, 15 га,  для обслуговування вказаного житлового
будинку та господарських споруд.

Проте,  йому чиняться перешкоди в
оформленні права власності на землю. Як він вважав,  саме в межах та за рахунок виділеної йому
земельної ділянки рішенням виконкому Казанківської   селищної ради    від 24 вересня

2004         року
організовано прохід по вул.  Алхімова між
будинками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_4) до будинку АДРЕСА_3 (власник
- ОСОБА_2)

шириною 2 м та довжиною 53 м.  Зазначеним рішенням на цьому ж місці

створено охоронну санітарну зону водопроводу шириною 2 м
та довжиною

30 м.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1. просив визнати за ним право власності на
земельну ділянку 0, 15 га,  виділену для
обслуговування належного йому будинку,  а
також зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні цією земельною
ділянкою.

Позивач неодноразово змінював та доповнював позовні вимоги та остаточно
просив:

·
визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку
довжиною 2 м та шириною 53 м,  вважаючи
її частиною земельної ділянки 0, 15 га,
виділеної йому для обслуговування будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачів не чинити йому перешкод у її користуванні;

·
скасувати вищезазначене рішення виконкому Казанківської
селищної ради №130 від 24 вересня 2004 року.

В квітні
2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1. та
Казанківської селищної ради про усунення перешкод у користуванні спірною
земельною ділянкою та накладення заборони щодо
її приватизації.

ОСОБА_2
вказувала,  що спірна земельна ділянка
між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по вул.
Алхімова,  площею 0, 01 га
(розміром 2 х 53 м) є провулком,  який
забезпечував підхід до її будинку понад п'ятдесят років. На цій же ділянці
розміщений водопровід з колонкою загального користування та надземна газова
магістраль. Після придбання будинку (АДРЕСА_1)ОСОБА_1. закрив цей прохід,  встановивши металеві ворота та сітку,  склав там будівельні матеріали,  чим створює перешкоди в користуванні цією
ділянкою для проходу до її будинку.

Посилаючись на
викладене,  просила задовольнити її
позовні вимоги.

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Останнім
рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада
2006 року позов ОСОБА_1. задоволено частково. Скасовано рішення виконкому
Казанківської селищної ради від 24 вересня 2004 року щодо організації проходу
на спірній земельній ділянці. В задоволенні інших його позовних вимог -
відмовлено. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2,  посилаючись
на незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду про відмову у
задоволенні її зустрічного позову,
просила його скасувати та постановити в цій частині нове рішення,  яким задовольнити її позов.

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши законність та обгрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції,  колегія судів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,
земельна ділянка з приводу якої виник спір між сторонами,  відноситься до земель комунальної власності Казанківської
селищної ради та розташована між будинками АДРЕСА_1(власникОСОБА_1.) та
АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_4) по вул.
Алхімова смт.  Казанка,  площею
0, 01 га (розміром 2x53 м).

Вказана ділянка понад п'ятдесят років забезпечувала прохід до будинку АДРЕСА_3
по цій же вулиці,  власником якого є
ОСОБА_2 В межах цієї ж ділянки збудовано водопровід з колонкою загального
користування та надземна газова магістраль.

Спору щодо
користування цією ділянкою між попередніми власниками вказаних будинків не
виникало.

З 12
серпня 2003 року власником житлового будинку АДРЕСА_1ставОСОБА_1. на підставі
договору дарування від ОСОБА_5(а.с.  4-5
т.1).

26
грудня 2003 року Рада прийняла рішення (№ 202/14) про надання йому дозволу на
виготовлення технічної документації для приватизації земельної ділянки,  розміром 0, 15 га,  для обслуговування вказаного житлового
будинку та господарських споруд.

ОСОБА_1,  вважаючи спірну земельну ділянку своєю
власністю (а не власністю відповідної територіальної громади),  чинить ОСОБА_2 перешкоди в користуванні цією
ділянкою.

На час
звернення до судуОСОБА_1. не реалізував своє право (яке ніким не оспорюється)
на приватизацію земельної ділянки та не отримав державний акт на землю з
виділенням її меж в натурі. А тому,
безпідставно вважав,  що спірна
земельна ділянка (0, 01 га) є частиною земельної ділянки 0, 15 га,  виділеної йому для обслуговування будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно
до вимог  ст.  ст.
125,  126 ЗК України право
власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає
лише після одержання державного акту на землю та встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у порядку
визначеному земельним законодавством.

Питання
щодо надання земельних ділянок не відноситься до компетенції судових органів.

А
тому,  відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позову про визнання права власності на спірну земельну ділянку,  місцевий суд прийшов до вірного висновку про
відсутність для цього правових підстав.

Водночас,  суд задовольнив його вимоги про визнання
незаконним рішення № 130 від 24 вересня 2004 року,  прийняте виконкомом Казанківської селищної
ради щодо спірної земельної ділянки.

При
цьому,  місцевий суд обгрунтовано виходив
з того,  що виконавчий комітет зазначеної
місцевої ради приймаючи рішення № 130 від 24 вересня 2004 року щодо правового
статусу цієї спірної ділянки,  вийшов за
межі наданих повноважень. В порушення
ст.  ст.  26,  59
Закону України від 21 травня 1997 року (з наступними змінами) „Про місцеве
самоврядування в України" та  ст.  83
ЗК України прийняв рішення,  яке
відноситься до компетенції Ради.

В цій частині
рішення місцевого суду не оскаржувалося.

Між
тим,  відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
її зустрічних вимог,  суд виходив із
наявності у ОСОБА_1. права на цю земельну ділянку,  як таку що знаходиться в межах та є частиною
земельної ділянки (0, 15 га),  виділеної
ОСОБА_1 для обслуговування будинку АДРЕСА_1.

Однак,  такий висновок місцевого суду є
помилковим,  оскільки земельна ділянка є
власністю відповідної територіальної громади згідно  ст.  83
ЗК України. А тому,  дії ОСОБА_1.,  пов'язані з перешкодами в її користуванні ОСОБА_2
є порушенням її права,  яке підлягає
захисту судом.

Разом з тим,  вимоги ОСОБА_2 до
Казанківської селищної ради про накладення заборони щодо приватизації спірної
земельної ділянки,  задоволенню не
підлягають.  Оскільки,   згідно
ст.   90  ЗК України
кожний

суб'єкт
права власності на землю (у даному випадку територіальна громада) має право на
свій розсуд володіти,  користуватися та
розпоряджатися своєю власністю у межах,
передбачених ЗК України та іншими нормами земельного права.

Враховуючи
вищевикладене,  рішення місцевого суду в
частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню на підставі
п.3  ст.
309 ЦПК України з постановлениям
нового судового рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись  ст.
ст.  303,  309,
316 ЦПК України,  колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2006 року
в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині
нове судове рішення про часткове задоволення зустрічного позову.

Зобов'язати
ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2у користуванні земельною ділянкою,  площею 0, 01 га (розміром 2x53 м),  яка належить до земель комунальної власності
Казанківської селищної ради та розташована між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і
використовується,  як прохід до належного
їй будинку АДРЕСА_3,  а також звільнити вказану
земельну ділянку від сторонніх предметів.

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради
Миколаївської області про накладення заборони на приватизацію цієї ж земельної
ділянки.

В іншій частині
рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення,  але може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.