Справа №33ц-41/07                                Головуючий
у 1 інстанції- Очеретяний Є.В.
Категорія - 14                                          Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

8 травня
2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ в касаційному порядку
апеляційного суду Волинської області в складі:

Стрільчука В.А.,
Расевича С.І., Русинчука М.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про захист честі, гідності та відшкодування моральної
шкоди за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2003 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання
такими, що не відповідають дійсності поширених щодо них у поданій відповідачкою
5 серпня 2003 року на ім'я міністра освіти і науки заяві відомості, які
принижують честь і гідність позивачів, завдають шкоди їхній діловій репутації,
спричиняють моральні страждання. Крім цього, просили на відшкодування моральної
шкоди стягнути з відповідачки в користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 3000 грн. і 2000 грн.
відповідно.

ОСОБА_3
і ОСОБА_4 звернулися в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5
про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те,
що останні поширюють про них неправдиві відомості, які ганьблять їх честь і
гідність, вчиняють інші протиправні дії, які завдають позивачам моральних
переживань.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 28 квітня 2004 року первісний позов
задоволено частково.

Постановлено
визнати такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність і ділову
репутацію ОСОБА_1 га ОСОБА_2 викладені в заяві ОСОБА_3 на ім'я міністра освіти
і науки України.

Стягнуто
з відповідачки на користь позивачів по 1025 грн. на відшкодування моральної
шкоди кожній.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2004 року на зміну
вказаного рішення суду першої інстанції зменшено суму стягуваної з ОСОБА_3
моральної шкоди на користь ОСОБА_1 до 800 грн., а на користь ОСОБА_2 - до 200
грн.

У
касаційних скаргах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять скасувати вказані судові рішення з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на
порушеннями судами першої і апеляційної інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для скасування судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції встановлено, що відповідачка у поданій нею на ім'я міністра
освіти і науки України заяві поширила про позивачів неправдиві відомості, які
порочать їх честь, гідність і ділову репутацію, у зв'язку з чим відповідно до
правил чинної на час виникнення спірних правовідносин статті 7 ЦК УРСР 1963 року на
вимогу останніх постановив рішення про спростування цих відомостей і
відшкодування позивачам моральної шкоди.

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції правильно виходив з
того, що в контексті частини 1 статті 7 цього Кодексу не є поширенням
відомостей незалежно від їх змісту і характеру, якщо вони викладені у зверненні
до правоохоронного органу.

Апеляційний
суд обгрунтовано зменшив розмір відшкодування моральної шкоди з врахуванням
майнового стану відповідачки, залишивши в решті оскаржуване рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст. 335 цього Кодексу суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одного доказу над іншим.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в
частині, що залишилась без змін, і оскаржувана ухвала апеляційного суду
постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення відсутні.

Наведені в
касаційних скаргах доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги
ОСОБА_4, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2004
року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2004 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.