Справа № 22 Ц - 979 / 2007 p.       Головуючий у 1-й інстанції
Категорія                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007
р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого - Мережко М. В.

Суддів                 -   Коцюрби
О.П.,  Голуб С. А.

При секретарі - Якимець Ю.В.

Розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до КОСОБА_3и ,  3-я особа ОСОБА_2 про визнання договору
позики недійсним.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду ,  дослідивши матеріали справи,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів , -

встановила:

У    лютому 2006  р.
позивачка звернулася в суд з вказаним позовом.

Свої
вимоги обґрунтовувала тим,  що на
прохання ОСОБА_2вона оформила на своє ім. "я договір позики з ОСОБА_3
Гроші отримала ОСОБА_2та обіцяла їх своєчасно повернути,  однак гроші остання не повернула,  у зв"язку з чим державним нотаріусом був
вчинений виконавчий напис.  Позивачка
просить визнати вказаний договір недійсним,
з підстав  ст. . 234 ЦК України,  вважаючи його фіктивним,  укладеним без створення правових наслідків.

Рішенням
Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2006
р. в задоволенні позову відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  позивачка
подала апеляційну скаргу,  в якій просить
скасувати рішення ,  посилаючись на те,
що судом порушені норми матеріального права,
та направити справу на новий судовий розгляд.

Апеляційна
скарга не  підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як
встановлено судом першої інстанції 09
жовтня 2003 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір позики на суму 10 600 грн,  посвідчений державним нотаріусом Сквирської
районної державної нотаріальної контори ,  реєстр №
2725.

У
зазначений в договорі термін,  ОСОБА_1
свої зобов"язання не виконала,
гроші не повернула.

06 жовтня 2005 року державний
нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори вчинив виконавчий
напис про стягнення з ОСОБА_1 богу в сумі 10
600 грн,  згідно договору позики.

Нотаріальні
дії,  вчинені в Сквирській державній
нотаріальній конторі ні ОСОБА_3 на ОСОБА_1 не оскаржували.

Відповідно
до  ст. . 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець) передає другій стороні (
позичальникові ) грошові
кошти або інші речі,  визначені родовими
ознаками,  а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або
таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей або інших речей,  визначених родовими ознаками.

Відповідно
до  ст. . 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом
розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно
до  ст. . 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі,  що грошові кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості,  ніж встановлено договором.

Якщо
договір позики має бути укладений у письмовій формі,  рішення суду не може грунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження того,
що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій кількості,  ніж встановлено договором.  Це положення не застосовується до випадків,  коли договір був укладений під впливом
обману,  насильства,  зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини .

Відповідно
до  ст. . 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини ,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,    встановлених  ст. . 61 цього
Кодексу.

Оскільки
позивачка ОСОБА_1 не надала доказів,  які
б стверджували,  що вона дійсно не
отримувала грошей від ОСОБА_3,  суд
дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що воно постановлене з дотриманням вимог
матеріального і процесуального права,  а
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307,  308,
313, 314 , 315,  317,  319   ЦПК
України,  колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Сквирського районного суду Київської області від 26 грудня 2006
р.-залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом
двох місяців в касаційному порядку до Верховного Суду України.