Справа № 22ц-1255
/2007р.                               Головуючий у першій інстанції
Доповідач - Заболотний В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11  вересня 2007 року                                                                                     місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Коренькової З.Д.

суддів -
Заболотного В.М. ,  Миронцова В.М.

при секретарі -
Мехед Т.О.

з участю -
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за апеляційними
скаргами Комунального підприємства „Прилукижитлобуд" та представника
відповідача ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2на рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 16 червня 2007 року та на додаткове рішення
цього ж суду від 26 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_5,  ОСОБА_6,
яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_7до
ОСОБА_2,  КП „Прилукижитлобуд" про
усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та за
зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_7про визнання
такими,  що втратили право користування
житловим приміщенням,  -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним
рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16.06.2007 року позовні вимоги
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  яка діє в своїх інтересах та і інтересах
неповнолітньої доньки - ОСОБА_7були задоволені. Зобов'язано ОСОБА_2не
перешкоджати позивачам у користуванні житловим приміщенням АДРЕСА_1 та вселено
позивачів у вищезазначене жиле приміщення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 4грн. 25коп. судового збору та по 1грн. 88коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з КП
„Прилукижитлобуд" на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 4грн. 25коп.

2

судового збору та
по 1грн. 87коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2про визнання ОСОБА_5,  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням - відмовлено.

Додатковим
рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26.06.2007 року стягнуто з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 150грн. кожній витрат на юридичну
допомогу. Стягнуто з КП „Прилукижитлобуд" на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 150грн.
кожній витрат на юридичну допомогу.

В
апеляційній скарзі КП „Прилукижитлобуд" просить рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 16.06.2007 року та додаткове рішення цього ж суду від
26.06.2007 року скасувати. Апелянт вказує, що суд безпідставно залучив
підприємство в якості співвідповідача, оскільки КП „Прилукижитлобуд" не є
правонаступником ЖЕК-1,  на балансі якого
знаходився гуртожиток по АДРЕСА_1. Комунальне підприємство повинно було бути
залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета
спору. Будь-якої вини КП „Прилукижитлобуд" у перешкоджанні позивачам
користуватися спірними жилим приміщенням немає.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  який діє в інтересах ОСОБА_2,  просить рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 16.06.2007 року та додаткове рішення цього ж суду від 26.06.2007 року
скасувати і винести нове рішення,  яким
повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2,
а в задоволенні первісного позову ОСОБА_6,  ОСОБА_5 та ОСОБА_7 -відмовити. Апелянт
вказує,  що рішенням Прилуцького міського
суду від 08 липня 2003 року ОСОБА_6 та її неповнолітніх доньок було вселено в
кімнату №16 по АДРЕСА_1. Згідно акту від 28.07.2003 року,  складеного державними виконавцями Прилуцького
міського відділу ДВС,  рішення суду
виконано і позивачів було вселено до вищевказаного жилого приміщення. Таким
чином,  ще в 2003 році було постановлено
рішення по тому ж самому предмету спору між тими ж сторонами. А тому суд першої
інстанції повинен був закрити провадження в справі на підставі п.2 ч.1  ст.205 ЦПК України. Крім того,  після вселення позивачів у спірну
кімнату,  вони там жодного дня не
проживали. З січня по грудень 2003 року вони проживали в будинку ОСОБА_8,  оскільки ОСОБА_6 мала намір придбати вказаний
будинок. А з січня 2004 року по листопад 2005 року позивачі постійно мешкали у
будинку матері ОСОБА_6 Тому,  в силу  ст.107 ч.2 ЖК України,  починаючи з січня 2003 року,  вони втратили право користування спірним
житловим приміщенням,  оскільки вибули на
інше постійне місце проживання. Також,
апелянт зазначає,  що жодних
перешкод позивачам у користуванні житлом ОСОБА_2 не чинив. Причиною всіх
сварок,  що відбувалися між ним та
ОСОБА_6,  була поведінка останньої,  що підтвердили в судовому засіданні свідки.

3

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового розгляду,  перевіривши доводи
апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

Відповідно
до  ст.71 ЖК України,  при тимчасовій відсутності наймача або членів
його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо
наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість
місяців,  цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено наймодавцем,  а в
разі спору - судом.

Згідно  ст.107 ч.2 ЖК України,  у разі вибуття наймача та членів його сім'ї
на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в
тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним
з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я,  то договір найму жилого приміщення не
розривається,  а член сім'ї,  який вибув,
втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

По
справі встановлено,  що рішенням
Прилуцького міського суду від 08 липня 2003 року ОСОБА_6 та її неповнолітніх
доньок ОСОБА_5та ОСОБА_7було вселено в кімнату №16 гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.
60-61). Згідно акту від 28.07.2003 року,
складеного державними виконавцями Прилуцького міського відділу ДВС,  рішення суду виконано і позивачів було
вселено до вищевказаного жилого приміщення (а.с. 63).

Але
позивачі не могли проживати у спірній кімнаті,
оскільки ОСОБА_2 чинив їм перешкоди у користуванні житлом і не давав
можливості для вселення. В зв'язку з цим,
ОСОБА_6 неодноразово зверталася з відповідними заявами до органів
місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ і змушена була разом з
дітьми тимчасово проживати за іншими адресами (а.с.  14-21).

Таким
чином,  суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку,  що ОСОБА_6,  ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з поважних причин не
проживають у АДРЕСА_1,  а тому
обгрунтовано задовольнив їх позовні вимоги та вселив у спірне житло.

Виходячи
з цього,  позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання ОСОБА_6,  ОСОБА_5 та ОСОБА_7 такими,  що втратили користування спірними житловим
приміщенням,  задоволенню не підлягають.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_6  ОСОБА_5 та
ОСОБА_7,  суд стягнув з КП
„Прилукижитлобуд" на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5 судовий збір,  витрати на правову допомогу і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Проте,  з матеріалів справи не вбачається вини
комунального підприємства у перешкоджанні позивачам користуватися спірними
житловим приміщенням.  А тому,  апеляційний суд вважає можливим звільнити КП
„Прилукижитлобуд" від сплати судових витрат на користь позивачів,  повністю стягнувши їх з відповідача ОСОБА_2

4

За таких
обставин,  рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 16.06.2007 року та додаткове рішення цього ж суду від
26.06.2007 року в частині стягнення судових витрат підлягає зміні.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст. ст.88,
303,  307,  309,
313-314,  316-317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2- відхилити.

Апеляційну
скаргу Комунального підприємства „Прилукижитлобуд" - задовольнити
частково.

Рішення
Прилуцького міськрайонного суду від 16 червня 2007 року -змінити. Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 8грн.50коп. судового збору та по
3грн.75коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  звільнивши від сплати судових витрат КП
„Прилукижитлобуд". В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове
рішення Прилуцького міськрайонного суду від 26 червня 2007 року - змінити,  стягнувши з ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 по 300грн. витрат на юридичну допомогу,
звільнивши від сплати вказаних витрат КП „Прилукижитлобуд". В іншій
частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.