Справа
№ 22 ц/837                           Головуючий у 1-й інст. Чернявський М.В.
Категорія 41                                       Доповідач Омельчук М.І.
Ухвала

Іменем   України

8
травня 2007
року                                                    м.
Житомир

Апеляційний суд                                                   Житомирської області

в складі:                      головуючого                     Омельчука М.І.

суддів:                            Кашапової Л.М.

Плотіциної Н.А.

при секретарі           Константіновій І.А.

з участю представників сторін ОСОБА_2., Штиколенко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом
ОСОБА_1до Житомирської центральної районної лікарні про відшкодування моральної
шкоди,

за апеляційною скаргою Житомирської центральної районної лікарні на рішення Житомирського районного суду від 13
лютого 2007
року,

встановив:

В листопаді 2005
року ОСОБА_1звернулася з вказаним позовом до суду.
Зазначила, що головний лікар Житомирської центральної районної лікарні ОСОБА_3.
відмовив їй у наданні інформації щодо її стану здоров'я, направив неправдиву інформацію з цього питання за
місцем її роботи до військової частини А-2038, яка явилась підставою для
звільнення позивачки з роботи. За рішенням суду ОСОБА_1поновлена на роботі.
Оскільки неправомірними діями посадової особи, яка перебуває з лікарньою у
трудових відносинах, їй заподіяна моральна шкода, просила стягнути на
відшкодування цієї шкоди з відповідача 5000 грн.

Рішенням Житомирського районного суду від 13 лютого 2007
року позов ОСОБА_1. задоволено частково. Стягнуто на її
користь з Житомирської центральної районної лікарні 2500 грн. моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Житомирська центральна районна лікарня просить
скасувати рішення райсуду
та ухвалити нове про відмову позивачці у позові. Апелянт
вважає, що факт спричинення позивачці моральної шкоди не доведений, тому суд на
його думку прийняв незаконне рішення.

Розглянувши
справу   в   межах
визначених   ст.    303   ЦПК   України,

апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1172
ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових
обов'язків).

Факт вчинення посадовою особою відповідача неправомірних дій, що призвело
до негативних наслідків для позивачки (звільнення з роботи)
доведений судовими рішеннями, які набрали законної сили. Згідно ст. 61 ЦПК України ці рішення носять преюдиційний характер і обставини щодо цього
факту не підлягають доказуванню по даній цивільній справі.

Незаконні дії відповідача вплинули на психологічний стан позивачки,
порушили її душевний спокій, викликали переживання, страждання з приводу втрати
роботи, змусили її впродовж тривалого часу прикладати додаткових зусиль для
відновлення свого стану, захисту порушених прав, тобто спричинили моральну
шкоду.

Розмір цієї шкоди судом визначений правильно, підстав для його зміни
апеляційний суд не знаходить.

Суд повно з'ясував обставини справи, правильно визначив характер спірних
правовідносин, дав належну оцінку доказам, доводам, запереченням сторін і
ухвалив законне рішення.

Доведи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи процесуального права, підстав для
скасування рішення першої інстанції апеляційний суд не вбачає, залишає його без
змін, скаргу апелянта відхиляє.

Керуючись ст.ст. 303,304,308,313-315,324,325
ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну скаргу Житомирської центральної районної лікарні відхилити, а
рішення Житомирського районного суду від 13 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ухвалою законної
сили.