Справа № 22 ц - 5234/ 07                                                         Головуючий
Категорія-                                                                                   Доповідач-
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Болтунової Л.М.

суддів                       - Пищиди М. М. ,  Дерев"янко О.Г.

при секретарі -
Журавель Ю. О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.  Павлограді
Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області про
перерахунок щомісячних страхових виплат,
-

встановила:

Відділення
виконавчої дирекції ФССНВВ ПЗ України в м.
Павлограді в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня
2007 року,  яким позов ОСОБА_1 було
задоволено та з них стягнуто недоплату по щомісячним страховим виплатам за період
01.03.2002 року по 31.01.2007 року в розмірі 7518,  69 грн.,
а також відповідач зобов'язаний проводити щомісячні страхові виплати на
користь позивача починаючи з 01.02. 2007 року в сумі 949, 07 грн. з послідуючим
перерахуванням згідно ч.2  ст.  29 Закону України „Про за­гальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
вважаючи,  що судом були допущені
порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог,  колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,  а
рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд
першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 виходив з того,  що позивач під час роботи на підприємствах
вугільної промисловості отримав професійне захворювання і за висновком МСЕК
йому було встановлено втрату професійної працездатності та призна­чені
щомісячні страхові виплати.

Відповідач
призначив позивачеві щомісячні страхові виплати на підставі постанови правління
Фонду „Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх
сімей)" перерахувавши їх з 01.03.2002 року по 01.03.2006 року із
застосуванням коефіцієнтів,  зазначених у
вказаній постанові.

Між
тим,  цей перерахунок був зроблений з
порушення діючого законодавства Украї­ни,
оскільки згідно постанови Київського апеляційного господарського суду
від 08.06.2004 року та від  14.06.2005
року перерахунок щомісячних виплат повинен проводитися за

коефіцієнтом,  вказаним в ч.2 ст, 29 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності",  а не за коефіцієнтами,  зазначеними

постановами
Фонду.

Крім
того,  вищевказаними

постановами,

постанова
правління Фонду „ Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим
(членам їх сімей)" визнана такою,
що не відповідає ч.2  ст. 29
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили
втрату працездатності",  а ухвалою
Вищого Адміністративного суду України від 06.09.2006 року ці ухвали зазначеного
апеляційного господарського суду залишені без змін.

За таких
обставин,  суд першої інстанції
обгрунтовано перерахував щомісячні виплати позивачу за наведений період,  застосувавши вказаний в Законі України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" коефіцієнт і стягнув цю суму
з відповідача на користь ОСОБА_1 та встановив розмір виплат страхових сум.

Стягуючи
суму за період з 2002 року по 2007 рік,
суд правильно не застосував до вимог позивача трьохрічний термін
позовної давності,  керуючись  ст. 40 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
а також на підставі того,  що
своєчасно ці виплати позивач не отримав з вини відповідача.

Розглядаючи
спір,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив
обставини по справі згідно наданих сторонами доказів,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права,  які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  але мо­же бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох міся­ців.