АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року                                                                                   м.Чернівці

Колегія    суддів
судової    палати    у
цивільних    справах апеляційного
суду   Чернівецької області в складі:
Головуючого: Чміля І.Х. Суддів: Заводян К.І., Міцнея В.Ф. Секретаря: Орлецької
Я.І. З участю: ОСОБА_1та його представника
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та їх

представника
ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці
від 20 жовтня 2006 року.-

вс тановила:

В березні 2006 року ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_3
і ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Посилався на
такі обставини.

В серпні 2004 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до нього позови про стягнення боргів. Справа
пов'язана із здійсненням спільного підприємницького
проекту, через який завдано збитків. Але вони сталися не з
його вини, а з вини третіх осіб.

Ініційовані відповідачами позови за рішеннями суду залишені без
задоволення, оскільки були надуманими і безпідставними, але вони спричинили йому душевні страждання і матеріальні збитки.

Із-за надмірних хвилювань у нього погіршився стан здоров'я. Він витрачав кошти на лікування, втратив заробіток, оскільки
витрачав час на судові засідання, на спілкування
з виконавчою службою  у зв'язку із описом
його майна.

Справа № 22ц-340/ 2007 р.                                       Головуючий
у першій інстанції

Категорія: 19                                                             Мамчин П.І.

Доповідач:
Заводян К..І

Просив
суд стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4
на його користь по 1000
гривень - у
відшкодування заподіяної моральної шкоди, по 67, 45 грн. -
у відшкодування витрат на лікування, по 1143 грн. -
у відшкодування витрат на оплату правової допомоги. Стягнути з ОСОБА_325389
грн, а з ОСОБА_4 - 42351 грн - у відшкодування матеріальних збитків, заподіяних
втратою заробітку через підготовку та участь в судових засіданнях.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2006
року в позові ОСОБА_1 відмовлено

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в повному об'ємі. Вважає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи. Нанесенням моральної шкоди він вважає не факт
звернення відповідачів до суду, а інші підстави. Відповідачі умисно і
усвідомлено поширювали принижуючі і неправдиві ствердження, на підставі яких
ініціювали судову справу, накладення арешту на майно.

Звертаючись до
суду за захистом своїх інтересів, відповідачі повинні були утримуватись від
дій, які могли б порушити права інших осіб. Тому суду слід було застосувати до
даних правовідносин правило ст. 13
ЦПК України.

Недоведеним є висновок суду про те, що судові засідання, на участь яких він
витрачав час, були нетривалими.

Безпідставно
залишена поза увагою суду його вимога про відшкодування витрат на надання
правової допомоги у справах за позовами до нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вважає також, що суд безпідставно відмовив йому у відшкодуванні реальних
збитків (витрат на лікування в сумі 67,
45 грн з кожного з відповідачів, витрати на правову допомогу 360 і 640 грн. відповідно)
та упущеної вигоди - вимушену
втрату прибутку. Суд не застосував ч.З ст.22 та ст. 1166 ЦК України .

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали
заперечення на апеляційну скаргу, якому спростовують доводи ОСОБА_1 про
незаконність рішення суду. Апеляційну скаргу вважають необґрунтованою, такою,
що суперечить обставинам справи. Інформацію щодо ОСОБА_1 вони не поширювали. В
судовому засіданні свідки позивача показали, що про зміст позовних вимог їм
стало відомо від самого ОСОБА_1

На стаціонарному
лікуванні ОСОБА_1 перебував планово. Розгляд справ у суді відкладався
неодноразово з вини ОСОБА_1 Ні моральних, ні матеріальних збитків позивачу вони
не завдавали.

Колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог про відшкодування майнової і морально ї шкоди, суд першої
інстанції вірно

виходив з того, що відповідно до
ст.23, 1166, 1167 ЦК України,
на підставі яких заявлено позов, звернення особи до правоохоронних чи судових
органів за захистом своїх прав, порушених іншою особою, не можуть розглядатись
як поширення неправдивих відомостей, що завдають особі моральної і майнової
шкоди.

Судом першої
інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в
кардіологічному відділенні міської лікарні планово.
Страждає на серцево - судинне захворювання протягом 5-6 років (а.с. 17 - 19). Тому суд
обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що хвороба викликана хвилюваннями
через розгляд справ за позовами до нього.

Відповідно до част. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб поданим
відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів осіб, які беруть участь у справі.

Порядок
розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.ст.84 - 88 ЦПК України та
постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про
граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави".

За вимогами
ст..ст.214, 215 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд першої
інстанції вирішує під час ухвалення рішення в справі. Якщо питання про судові
витрати судом першої інстанції не вирішено, то за заявою осіб, які беруть
участь у справі, чи за власною ініціативою суд може ухвалити додаткове рішення
з цього питання.

Заяви про
ухвалення додаткового рішення із зазначених вище підстав ОСОБА_1 до суду першої
інстанції не подавав, хоча такої можливості не втратив. Натомість, ним був
заявлений позов про відшкодування майнової шкоди з підстав ст. 1166 ЦК України. Його
доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що він заявив позов про відшкодування
витрат, пов'язаних з розглядом справ за позовами до нього ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які йому не відшкодовані, є безпідставними.

На підставі
наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає встановленим обставинам справи,
вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування
не вбачається,

Керуючись ст.ст. 307,
308 ЦПК України, колегія суддів ,
-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення  Шевченківського  районного
суду  м.  Чернівці
від  20 жовтня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.