Справа № 22ц - 482/07                                Головуючий у 1
інстанції Пушкарчук В.П.
39                                                 Доповідач:
Завидовська-Марчук О.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 липня
2007 року                                                                                                     місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого -
судді Завидовської-Марчук О.Г.

суддів    Данилюк В.А.,  Осіпука В.В.

при секретарі
Масляній С. В.

з участю
представника позивача ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю «Західбрукбуд» до ОСОБА_2 про стягнення
збитків за порушення зобов'язання за договором за апеляційною скаргою позивача
ТзОВ «Західбрукбуд» на рішення Луцького міськрайонного суду від 30 листопада
2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

21
квітня 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ)
«Західбрукбуд» звернулось з позовом в суд до ОСОБА_2 про відшкодування збитків
за порушення виконання зобов'язання за договором,  покликаючись на те,  що між ними 1 липня,  31 серпня та 1 вересня 2005 року були
укладені трудові угоди,  за якими
відповідач зобов'язувався в термін,
визначений в цих угодах,  виконати
роботи по вкладенню бруківки на об'єкті МПП «Зевс»,  Рівненська обл.,  м. Дубно
в кількості 120 метрів квадратних,  а
позивач як замовник,  зобов'язувався в
угодах за виконану роботу провести оплату по 400 грн. та 18 грн. добових по
кожній угоді.

Проте
відповідач до зазначеного в угодах терміну своїх зобов'язань належним чином не
виконав,  а частину робіт виконав
неякісно,  чим заподіяв позивачу збитки в
розмірі невиконаних недоліків на суму 4842 грн.

Покликаючись
на зазначені обставини,  просив стягнути
з відповідача 4842 грн. невиконаних недоліків та понесені судові витрати з
покликанням на норми Цивільного Кодексу України.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року в задоволенні позовних
вимог ТзОВ «Західбрукбуд» відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  позивач в
апеляційній скарзі просить його скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права і
постановити нове рішення,  яким позов
задовольнити.

Заслухавши
представника позивача,  який апеляційну
скаргу підтримав,  відповідача,  його представника,  які апеляційну скаргу не визнали,  перевіривши законність і обгрунтованість
рішення суду,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог,  суд
виходив з того,  що між сторонами по
справі існували трудові відносини і між ними виник трудовий спір,  який регулюється нормами ( ст.  ст. 130,
135-3) КЗпП України.

Проте
такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам,  судом неправильно визначено характер спірних
відносин^відтак суд неправильно застосував норми матеріального права,  в зв'язку з чим рішення суду підлягає
скасуванню з постановлениям
по справі нового рішення.

З
матеріалів справи вбачається,  що між
позивачем ТзОВ «Західбрукбуд» і відповідачем ОСОБА_2 в період з 1 липня 2005
року по 1 вересня 2005 року були укладені трудові угоди,  за якими позивач,  як замовник доручив відповідачу,  як виконавцю виконати роботи по вкладенню
бруківки (ФЕМ) на об'єкті Ml ill
«Зевс»,  Рівненська обл.,
м. Дубно в кількості 120 метрів квадратних,  а замовник -ТзОВ «Західбрукбуд» за виконану
роботу зобов'язувався провести оплату виконавцю - ОСОБА_2 по кожній угоді по
400 грн. і по 18 грн. добових. Термін дії - першої угоди від 1.07.2005 року був
до 29 липня 2005 року у другої угоди від 1.08.2005 року - до 31.08.2005 року і
третьої угоди від 1.09.2005 року -до 30 вересня 2005 року,  що підтверджується поясненнями сторін та
копіями зазначених договорів (а.с. 5-9).

В судовому
засіданні представник позивача пояснив,
що з відповідачем укладались зазначені угоди на виконання конкретної
роботи із визначенням оплати за роботу,
накази про прийняття відповідача на роботу в ТзОВ не видавались,  табель виходу на роботу і відомості на
зарплату не складались,  трудовий
розпорядок на нього не поширювався. Запис в трудовій книжці відповідача вчинено
після закінчення строків дії останньої угоди на прохання відповідача. В період
укладення і дії угод між ними,
відповідач перебував в трудових відносинах з Луцьким ремонтним заводом
«Мотор» і перебував у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідач не
заперечував пояснень представника позивача.

Крім
цього,  факт перебування відповідача в
трудових відносинах з іншим підприємством в період існування договірних
відносин між сторонами підтверджується довідкою інспектора кадрів Луцького
ремонтного заводу «Мотор».

При
таких обставинах справи,  колегія суддів
прийшла до висновку,  що між сторонами
було укладено договір підряду,  за яким
відповідач зобов'язувався виконати певну роботу за завданням позивача,  а той зобов'язувався прийняти і оплатити цю
роботу,  а отже спірні
правовідносини,  які виникли між
сторонами регулюються положеннями та нормами Цивільного Кодексу України про
підряд

( ст. 83 7-864 ЦК),
а не нормами КЗпП України,
відповідно    до    яких
спір вирішувався судом першої інстанції.

Сторони
по справі пояснили,  що роботи по
вкладенню бруківки на об'єкті МПП «Зевс»,
крім ОСОБА_2 виконували і інші особи на підставі таких же договорів,  при цьому загальна площа 120 м2 по викладенню
бруківки між ними розподілена не була і хто та де,  в якому саме місці цієї площі викладав
бруківку,  встановити неможливо.

Відповідно
до положень  ст.  ст. 852,
858 ЦК України
замовник за договором підряду в разі порушення підрядником умов договору
підряду та в разі неналежної якості роботи виконаної підрядником має право на
відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків.

Згідно  ст.
ст. 10,  60,  11 ЦПК України кожна сторона повинна довести
ті обставини,  на які вона
посилається,  як на підставу своїх вимог
або заперечень,  докази подаються
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін.

Звертаючись
із зазначеними позовними вимогами,
позивач всупереч вищенаведених норм не надав суду належних,  бе33аперечних доказів на підтвердження вини
відповідача в заподіянні збитків та розміру заподіяних збитків.

Акти,  складені керівництвом ТзОВ (а.с. 12,  16) щодо розміру збитків на суму 4842 грн. з
бе33аперечністю не підтверджують вину відповідача у неналежній якості
проведеної ним роботи та не містять даних про те,  які саме роботи по усуненню недоліків,  в якому розмірі і на яку суму були проведені
самим позивачем,  як і не підтверджуються
ці обставини актом прийняття виконаних робіт та підсумковою відомістю ресурсів
(а.с. 46-55).

При
таких обставинах справи колегія суддів дійшла висновку,  що позовні вимоги до задоволення не
підлягають за недоведеністю їх позивачем.

Керуючись  ст.
ст. 309,  316,  319,
317 ЦПК України,   ст.  ст. 837,
852,  858 ЦК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ТзОВ «Західбрукбуд» задовольнити частково.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 30 листопада 2006 року по даній справі
скасувати.

В позові
товариства з обмеженою відповідальністю «Західбрукбуд» до ОСОБА_2 про стягнення
збитків за порушення виконання зобов'язання за договором відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту проголошення.