Справа № 22-Ц-5108-2007                                    Головуюча у
1 інстанції Ларіонова Н.М.
Категорія 41                                                                                 Доповідач     Молчанов
РІШЕННЯ
Іменем України

2007 року    липня
" 9 " дня
Апеляційний суд Донецької області

у складі:   Головуючої        Стельмах Н.С.

Суддів     Молчанова СІ.

Резнікової Л.В.

при секретарі    Андрусь B.C.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 25.04.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „
Донецький металургійний завод про стягнення зарплати та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1, яка просила апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду змінити, задовольнити її вимоги у повному обсязі,
пояснення представника підприємства Чумакова А.В., який просив скаргу
відхилити, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від
25.04.2007 року, на її думку, суд неправильно застосував норми матеріального і
процесуального права, вирішив питання по суті спору неповно, на той час, як
права позивачки порушено, відповідно до позовних вимог вона має право на отримання
зарплати у повному обсязі, відповідач повинен виплатити їй судові витрати та
моральну шкоду у розмірі 2000 гривен, так як позов грунтується на законі.
Вважала, що відповідач невірно нараховував та сплачував їй зарплату за період з
L01.no 31.07.1997 року, при нарахуванні зарплати їй не
нараховували і не сплачували премію 40 %, чим відповідач порушив її законні
права. Просила стягнути з відповідача недоплачені суми та моральну шкоду 2000
гривень.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 25.04.2007 року
позов задоволено частково, на користь позивачки з підприємства стягнуто за
вказаний період 97,29 гривень. У задоволені інших вимог відмовлено.

Апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити позивачці
у задоволені позовних вимог з таких підстав: Суд першої інстанції встановив, що
рішенням суду від 9.04.1997 року позивачку поновлено на роботі. а.с. 6-7 .
Питання про стягнення зарплати суд не вирішував.

Суд першої інстанції встановив, що 11.08.2004 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом де вказувала, що працювала у відповідача
контролером мартенівського цеху 28.10.1996 року, потім її було звільнено за
скороченням штату. Рішенням суду від

9.04.1997 року її поновили на роботі, з 21.01.1997 року, але вона до роботи
не була допущена, 31.07.1997 року звільнилася за власним бажанням.

Задовольняючи вимоги позивачки частково, суд вказав на ту обставину, що по
вимогам про стягнення зарплати строки давності не застосовуються, що
протирічить вимогам ст. 233 КЗпП України, яка має редакцію про вирішення питань
по зарплаті без обмеження строком з 2001 року, стаття була змінена Законом
України від 11.07.2001 року № 2620-111. Правовідносини між сторонами склалися у
1997 року, коли закон передбачав звертання до суду за вирішенням порушених прав
у 3 місячний строк, відповідно до Закону України від 18.02.1992 року № 2134 XII.

Суд вирішуючи справу встановив, що права позивачки порушені, але дійшов
помилкового висновку про те, що на вказані правовідносини не розповсюджуються
строки передбачені законом. Суд встановив, що при розрахунку з відповідачкою
підприємство порушило її права, невірно нарахувала зарплату за грудень 1996
року, не прийняла до розрахунку несплату їй премію 40 %, що привело до
зменшення її зарплати на 97 гривень.

Але при цьому, суд помилково не застосував вимоги закону про строк
звернення до суду за захистом порушеного права, який для позивачки складає три
місяці.

Позивачка не ставила питання про поновлення строку позовної давності, суд
не поновив цей строк, тому апеляційний суд вважає можливим застосувати вимоги
матеріального права, застосувати вимоги ст. 233 КЗпП України, вважати, що
позивачка пропустила строк на звернення до суду за захистом порушених прав без
поважних причин, тому слід скасувати рішення суду першої інстанції, відмовити у
задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 2 ЦПК України, апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позову,
у зв,язку з тим, що строк для звернення до суду пропущено без поважних причин,
слід у задоволені позову відмовити.

Керуючись ч 1 п
2 ст.307, ч. 1 п. 4 ст 309, ст.ст. 313,314 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 25.04.2007 року
скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ВАТ „ ДМЗ „ про стягнення зарплати та
моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно і
може бути

оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України у
касаційному порядку

протягом двох місяців з дня оголошення рішення суду.