Справа №22-2931/07                                                        Головуючий
у 1-й інстанції: Полянчук
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2007 року
м.  Запоріжжя

Колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді
Бондаря М. С.

суддів                               Гончара О.С,  Ломейко В.О.

при секретарі                  Вертелецькій
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2та
ОСОБА_3на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11
травня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_4до ОСОБА_1,  ОСОБА_2та ОСОБА_3про вселення,  визнання ОСОБА_2та ОСОБА_3такими,  що втратили право користування жилим приміщенням,  треті особи Відділ громадянства,  імміграції та реєстрації фізичних осіб
Бердянського MB УМВС України в Запорізькій області,  Комунальне підприємство
"Житлсервіс-2"; за зустрічним позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2та ОСОБА_3до ОСОБА_4про визнання її
такою,  що втратила право користування
жилим приміщенням,  третя особа ВГІРФО
Бердянського MB УМВС України в Запорізькій області -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2006 року ОСОБА_4.  звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1.,  ОСОБА_2та ОСОБА_3. про вселення до квартири
АДРЕСА_1,  а також про визнання ОСОБА_2та
ОСОБА_3. такими,  що втратили право
користування вказаним житлом.

Зазначала,  що вона з 1976 року мешкає в спірній
квартирі,  яка надавалась її матері. В
теперішній час крім позивача в квартирі зареєстровані й відповідачі,  які чинять їй перешкоди у вселенні в
квартиру,  а відповідно і в проживанні
там.  Тому позивач вважає,  що вона має право на проживання в
квартирі,  а тому просила суд ухвалити
рішення про вселення її туди . Крім того,
позивач зазначала,  що відповідачі
ОСОБА_5та ОСОБА_3. в квартирі
фактично не проживають. ОСОБА_2. є громадянином Росії і тому більшу частину
часу проводить саме в Росії. ОСОБА_3. постійно працює в М.
Дніпропетровську,  а тому там і живе. В
зв'язку з чим,  позивач просила суд
визнати даних відповідачів такими,  що
втратили право користування спірним житлом,
оскільки вони не проживають там більше шести місяців.

Відповідачі позов не визнали
повністю. Зазначали,  що постійно
проживають в спірній квартирі,  яка є
постійним місцем їх проживання. До суду звернулись із зустрічним позовом,  в якому просили суд визнати ОСОБА_4.  такою,  що втратила
право користування спірною квартирою,  з
тих підстав,  що на протязі більш ніж
шести місяців вона в ній не проживає.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від і.1 травня 2007 року позов ОСОБА_4.  задоволено частково. її вселено до спірної
квартири. В іншій частині її позову відмовлено. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права,  неповне з'ясування обставин
справи,  недоведеність обставин,  що мають значення для справи,  які суд вважав встановленими,  невідповідність висновків суду обставинам справи,  просять рішення суду першої інстанції
скасувати,  постановити нове
рішення,  яким в задоволенні позову
ОСОБА_4.  відмовити,  а їхні позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

ОСОБА_4.  рішення суду не оскаржувала.

Дослідивши в засіданні апеляційного
суду обставини справи в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1  ст. 307,
п.3 ч.1  ст. 309 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції,  апеляційний суд має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі
невідповідності висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції ухвалюючи своє
рішення,  яким задовольняв позовні вимоги
ОСОБА_4. ,  виходив з того,  що остання зареєстрована в спірній
квартирі,  свідки ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.,
ОСОБА_8.,  ОСОБА_9. і ОСОБА_10.  пояснили,
що ОСОБА_4.  жила в спірному жилому приміщенні і надала
суду дві квитанції про оплату комунальних послуг.

Разом
з тим,  суд першої інстанції не
прийняв до уваги пояснення самої позивачки,
яка зазначала,  що в період з 988
року до осені 2005 року (т.т. на протязі 17 років) вона перебувала у фактичних
шлюбних відносинах з громадянином ОСОБА_11,  якого позивач називала "гражданский муж",  підтримувала з ним близькі стосунки,  вони проживали весь час за адресою АДРЕСА_2.
Після того,  як вони розірвали відносини
позивач прийшла додому,  т. т. до спірної
квартири,  (а.с.  97,
102,  102 об.).

ОСОБА_7. на підтвердження пояснень
позивача пояснила,  що ОСОБА_4. проживала з ОСОБА_11 по АДРЕСА_2,  а за спірним будинком вона лише слідкувала.
Поки ОСОБА_4.  не проживала в спірному будинку,  це всіх задовольняло. (а.с.  132)

Свідок ОСОБА_9. пояснила,  що ОСОБА_4.  в спірній квартирі не бачила на протязі останніх 20
років,  хоч свідок і проживає в
будинку,  де розташована спірна квартира.
(а.с.  142 об.)

Свідок ОСОБА_10.
пояснив,  що з кінця 80-х років ОСОБА_4не жила в спірній
квартирі. (а.с.  179).

Отже троє з п'яти свідків,  на яких посилався суд,  зазначали зовсім зворотнє,  ніж вказував суд. З їх пояснень суд першої
інстанції повинен був зробити висновок про те,
що ОСОБА_4.  на протязі 17 років безпричинно не проживала в спірній
квартирі. А зваживши на вищенаведені пояснення самої ОСОБА_4.  критично поставитись до пояснень ОСОБА_6 . та
ОСОБА_8.,  які доводяться матір'ю і
подругою позивачки відповідно.

Беручи за підставу своїх висновків
те,  що ОСОБА_4.  зареєстрована
в спірній квартирі суд першої інстанції не прийняв до уваги,  що виходячи з положень Конституції про
гарантування громадянам свободи пересування і вільного вибору місця
проживання,  сама по собі наявність чи
відсутність реєстрації (прописки) не може бути підставою як для визнання права
користування жилим приміщенням за особою,
яка вселилася до наймача,  так і
для відмови в цьому.

Суд жодним чином не прийняв до
уваги,  що ОСОБА_4.  внесена
до ордеру,  виданого 13 травня 1988 року
Бердянським міськвиконкомом на отримання трикімнатної квартири по
АДРЕСА_3,  (а.с.  110) Саме з цих підстав вона була знята з
реєстраційного обліку в спірній квартирі. Позивач була там знову зареєстрована
з 2! листопада 1991 року. (а.с.  113)

Отже за таких обставин судова
колегія приходить до переконання,  що ОСОБА_4. . наново
зареєструвавшись в спірній квартирі АДРЕСА_1,
від дня своєї там реєстрації фактично там безпричинно не проживала
більше шести місяців,  не ставилась до
вказаного житла як до свого постійного місця проживання,  а тому втратила право на користування ним.

Судова колегія критично відноситься
до так званих доказів оплати ОСОБА_4.
квартири і комунальних послуг за вказаною адресою,  (а.с.
121-122) Адже на копіях квитанцій лише від руки невідомої особи
зазначено "сплачено ОСОБА_4. ". Крім того,  здійсненні ці проплати лише після того,
як в листопаді 2005 року відповідачі не впустили позивача до спірної
квартири. Отже колегія розцінює дані ймовірні факти не інакше як намагання
створити видимість наявності зацікавленості ОСОБА_4.  до спірної квартири.

В зв'язку з тим,  що рішення суду ОСОБА_4.  щодо незадоволенні її позову про визнання
ОСОБА_2та ОСОБА_3. такими,  що втратили
право користування вказаним житлом не оскаржувалось судова колегія в цій
частині рішення суду не переглядала.

Таким чином,  доводи апеляційної скарги є такими,  що заслуговують на увагу,  спростовують висновки суду першої інстанції.
Рішенням суду не можна визнати обгрунтованим через невідповідність висновків суду
обставинам справи,  а тому воно підлягає
скасуванню.

Керуючись  ст.   ст.
307,  309,  314,
316,  317 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2та ОСОБА_3 ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 11 травня 20.07 року по справі СКАСУВАТИ.

Ухвалити нове рішення,  яким задовольнити позов ОСОБА_1,  ОСОБА_2та ОСОБА_3.

Визнати ОСОБА_4такою,  що втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Відділ
громадянства,  імміграції та реєстрації
фізичних осіб Бердянського MB УМВС України в Запорізькій області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_4за адресою АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4ВІДМОВИТИ.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення,  проте може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.