АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26"
квітня 2007 року                                                                                м.
Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

Краснощокової
Н.С. Осипчук О.В. Шевченко В.Ю.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ будинку в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про виділення частини будинку в
окремий,  визначення порядку користування
земельною ділянкою та знос самовільно збудованого гаражу і паркану,  за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2004 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2002 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку
користування жилим будинком АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовував тим,  що 1.04.1949 року ОСОБА_4 була надана
земельна ділянка під забудову,  яка після
розлучення його з ОСОБА_2. у 1955 році розділена на 2 частини,  розмір яких з 1956 року складав по 300 м.кв.
кожна. Рішенням суду від 12.05.1956 року встановлено конкретний порядок
користування домоволодінням,  за яким за
ОСОБА_4 закріплено з тилової частини будинку приміщення площею 14, 9 кв.м. і
незакінченим будівництвом,  а за ОСОБА_2.
- приміщення площею 9, 7 кв.м.,  3, 9
кв.м.,  4, 7 кв.м. Після смерті ОСОБА_4. рішенням
Московського районного суду м. Києва від 6.04.1977 року за ОСОБА_2. та ОСОБА_1
визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул.. Доватора 9-б в м. Києві в
рівних частках - по 1/4 частині кожному. Оскільки фактично у його користуванні
перебуває частина будинку,  що є значно
меншою від частини,  власником якої він
є,  просив визначити порядок
користування,  який встановлено рішенням
суду від 12.05.1956 року.

Враховуючи,  що власником 1/2 частини спірного будинку на
підставі договору дарування від 04.12.1999 року є ОСОБА_3.,  судом було проведено заміну відповідача
ОСОБА_2 на ОСОБА_3. і в якості позивача в справу вступив ОСОБА_2

Справа № 33ц-248
кс 07

Головуючий
першої інстанції:                                  Межевич
М.В.

Суддя -
доповідач:                                                     Осипчук
О.В.

Категорія:
19

ОСОБА_1. та ОСОБА_2 неодноразово
уточнювали позовні вимоги і остаточно просили поділити будинок в натурі між
трьома співвласниками.

Заперечуючи
проти позову,  ОСОБА_3. у червні 2002
року подала зустрічний позов,  в якому
просила виділити частину будинку,  що їй
належить,  в окремий та визнати за нею
право власності на квартируАДРЕСА_1 в частині вартість якої складає 20996 грн.
Просила визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 300
кв.м.,  яка була надана ОСОБА_2 рішенням
виконкому Кагановичської ради № 274 від 30.03.1956 року.

Посилалася
на те,  що рішенням Кагановичського райсуду від 29.08.1955
року за ОСОБА_2. визнано право власності на 1/2 частину будинку готовністю
23%,  рішенням цієї ж ради № 884 від
14.11.1955 року будинок визнано двоквартирним. Після завершення будівництва
належної їй частини будинку ОСОБА_2 здала її в експлуатацію,  зареєструвала право власності і подарувала
їй. Інша частина будинку позивачами в експлуатацію не здавалася і право
власності на неї не зареєстровано.

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2. задоволено.
Проведено розподіл будинку в натурі: ОСОБА_1
виділено: 1-1 коридор площею 4 кв.м.,
1-2 сарай площею 4, 8 кв.м.,
частина житлової кімнати 1-6 площею 4, 6 кв.м.,  житлова кімната 2-5 площею 4, 8 кв.м.,  всього виділено 22, 7 кв.м.,  що на 2, 25 кв.м. по площі і на 1572 грн. по
вартості перевищує його ідеальну долю,  і
становить 28/100 частини будинку.

ОСОБА_2. виділено:
частину кухні 1-4 площею 4, 3 кв.м.,  1-5
комору площею 3, 1 кв.м.,  3-3 житлову
площею 13, 9 кв.м.,  всього 21, 3 кв.м.,  що на 1, 05 кв.м. по площі і на 674 грн.
перевищує його ідеальну долю,  і
становить 26/100 частини квартири.

ОСОБА_3.
виділено такі приміщення: 1-3 вітальня площею 12, 9 кв.м.,  частина кухні 1-4 площею 4, 4 кв.м.,  частина житлової 1-6 площею 4, 7 кв.м.,  1-7 житлова площею 15кв.м.,  всього 37 кв.м.,  що по площі на 3, 5 кв.м. і по вартості на
2246 грн. менше її ідеальної долі і становить 46/100 частини будинку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2. зобов'язано
виконати роботи по переобладнанню цокольного і першого поверхів. З ОСОБА_2. на користь
ОСОБА_3. як компенсацію за різницю між фактичною і ідеальною частками стягнуто
674 грн. З ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3. як компенсацію за різницю між фактичною і ідеальною частками
стягнуто 1572 грн.

В задоволені
зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 5 квітня 2004 року апеляційна скарга ОСОБА_3.
відхилена,  рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_3. порушує питання про скасування рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2004 року,  посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія
судців дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Згідно
із ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи
касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відсутні
і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволені касаційної скарги.

Керуючись
ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Донецької області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2004 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.