УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28
серпня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Лівінського
І.В., Колосовського С.Ю., Вовненко Г.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу

за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Гайворонський

тепловозоремонтний завод" про поновлення на роботі, стягнення
середнього

заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди       за

касаційною    скаргою
ОСОБА_1                                                    на   рішення

Гайворонського
районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2005 року,

встановила:

26
травня 2004 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відкритого акціонерного
товариства "Гайворонський тепловозоремонтний завод" про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та    відшкодування моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що з 21 серпня 2000 року працював у відповідача слюсарем-ремонтником
у механічному цеху. Наказом від 15 квітня 2004 року № 104-к був звільнений з
роботи на підставі п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, який перешкоджає
продовженню даної роботи. Посилаючись на те, що висновок лікарсько-експертної
комісії про те, що за станом здоров'я він не може працювати на висоті не міг
бути підставою для звільнення, оскільки робота, на яку він був прийнятий, не
пов'язана з висотою, позивач просив про задоволення свого позову. У відшкодування
моральної шкоди просив стягнути з відповідача 50000 грн.

Рішенням
Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2005 року,
яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20
квітня 2005 року, в задоволені позову ОСОБА_1
відмовлено.

В
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення і ухвалити нове
рішення, посилаючись на неповне з'ясування судами обставин справи,
необґрунтованість висновків і неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено, що в період з 21 серпня 2000 по 11 лютого 2004 роки ОСОБА_1
працював у відповідача слюсарем-ремонтником 5-го розряду.

Справа №
33ц-449кс/07

Категорія 02

Головуючий у
першій інстанції Кріпак В.П.

Суддя-доповідач
Вовненко Г.Ю.

При
проходженні медичного огляду за висновками лікарсько-експертної комісії від 18
лютого 2004 року був визнаний непридатним за станом здоров'я для виконання
робіт на висоті. Оскільки робота слюсаря-ремонтника 5-го розряду пов'язана з
виконанням її на висоті, то позивачу з врахуванням його спеціалізації,
кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров'я була запропонована
вакансія токаря, від якої він відмовився.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач
правомірно звільнив позивача з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП
України, а при звільненні були дотримані вимоги ч.2 ст. 40 і ст. 43 КЗпП
України.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його рішення без
змін.

Встановлено і це
вбачається із матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України "Про судоустрій
України" (із змінами від 22 лютого 2007 року), колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 26 січня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 20 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.