Справа 22ц-1471/07                    Головуючий по 1 інстанції
21                                Доповідач
апеляційного суду Колосовський С. Ю.
РІШЕННЯ

Іменем України

21
серпня 2007 р. колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого -
Вовненко Г.Ю.

суддів:
Лівінського І.В.,  Колосовського С. Ю.

при секретарі
судового засідання - Гапеєвій Т.В.

за
участю: позивачки ОСОБА_1 ,
представників сторін ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.  Миколаєві
цивільну справу

за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_4

на рішення
Корабельного районного суду м.  Миколаєва
від 24 квітня 2007 р.

за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

встановила:

У травні
2006 р. ОСОБА_1  пред'явила позов до ОСОБА_4
про відшкодування 7293 грн. витрат на поховання,  570 грн. майнової шкоди (вартість велосипеду
і зіпсованого одягу) та 50000 грн. моральної шкоди у зв'язку з загибеллю сина
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В заявлених 14 лютого 2007 р. додаткових
вимогах позивачка просила відшкодувати їй як матері загиблого 5872 грн.
шкоди,  що становить половину заробітку
останнього за 16 місяців,  14680 грн.
шкоди на користь його неповнолітнього сина за період з 02 жовтня 2003 р. по 02
березня 2007 р. та по 367 грн. щомісячно до його повноліття. Крім того,  позивачка в подальшому просила відшкодувати
їй 62 грн. майнової шкоди,  яка полягає у
витратах на придбання туфель та отримання довідки щодо місцезнаходження
відповідача.

Рішенням
Корабельного районного суду м.  Миколаєва
від 24 квітня 2007 р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з
відповідача на користь позивачки 2831 грн. витрат на поховання,  1000 грн. майнової,  10000 грн. моральної шкоди та щомісячно по
367 грн. на утримання ОСОБА_5 починаючи з 14 лютого 2007 р. і до досягнення ним
повноліття. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В
апеляційних скаргах сторони,  посилаючись
на незаконність рішення суду,  порушили
питання про його скасування з ухваленням нового рішення.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга позивачки підлягає
частковому задоволенню,  а відповідача -
відхиленню з наступних мотивів.

Судом
встановлено,  що 02 жовтня 2003 р.
відповідач керуючи транспортним засобом на автошляху
„Миколаїв-Лімани-Станіслав" здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6
внаслідок чого останній загинув.

Позивачка
є матір'ю загиблого та опікуном над його неповнолітнім сином 07 лютого 1991
року народження,  який в даний час
продовжує навчання.

За таких
обставин та на підставі  ст.  ст.
440,  440і,  450,
456,  459,  461 ЦК УРСР,
суд прийшов до обґрунтованого висновку,
що внаслідок названого неправомірного діяння позивачка та син загиблого
зазнали втрат майнового і немайнового характеру та правомірно поклав на
відповідача,  який є володільцем джерела
підвищеної небезпеки цивільно-правову відповідальність за завдану шкоду.

Разом з
тим,  всупереч вимог  ст.
459 ЦК УРСР судом
залишились невідшкодованими понесенні позивачкою витрати на поховання в сумі
1092 грн. (туфлі - 45 грн.,  огорожа
могили - 622 грн.,  5 вінків - 75
грн.,  риття могили - 350 грн.).
Загалом,  тобто з врахуванням сум
стягнених судом першої інстанції такі витрати становлять 3923 грн.

Крім
того,  в порушення вимог п. 1 ч.3  ст.
456 ЦК УРСР суд
також не відшкодував 13212 грн. шкоди на утримання сина загиблого за період
який передував зверненню до суду у відповідності з правилами,  встановленими в  ст.
ст.  71, 75 цього ж Кодексу (362 грн.
х 36 місяців).

Таким
чином,  рішення суду в зазначеній частині
в силу ч. 4  ст.  309 ЦПК підлягає зміні.

Аргументи
позивачки щодо вимог про відшкодування шкоди у зв'язку з доглядом за дитиною
померлого є безпідставними,  так як
згідно з п. 4 ч.3  ст.  456 ЦК
УРСР таке відшкодування провадиться лише до досягнення дитиною
восьмирічного віку.

Вартість
пошкоджених речей загиблого позивачка не підтвердила документально,  а тому суд позбавлений можливості вирішити
позитивно дану вимогу.

Розмір
компенсації за завдану моральну шкоду визначено у відповідності з вимогами  ст.
440 і ЦК УРСР,  тобто з
врахуванням обставин заподіяння шкоди та характеру діяння особи,  яка заподіяла шкоду.

Посилання
відповідача на обставини дорожньо-транспортної пригоди були враховані судом при
визначенні розміру відшкодування шкоди. Проте ці обставини з огляду на
положення  ст.  450 ЦК
УРСР не мають юридичного значення для звільнення від відповідальності володільця
джерела підвищеної небезпеки.

Керуючись  ст.
ст.  307 - 309 ЦПК,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 відповідно задовольнити частково і
відхилити.

Рішення
Корабельного районного суду м.  Миколаєва
від 24 квітня 2007 р. в частині вимог про відшкодування витрат на поховання і
відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника змінити.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1  3923 грн.
витрат на поховання та 13212 грн. шкоди на утримання ОСОБА_5 у зв'язку зі
смертю годувальника.

В іншій частині
назване рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку на протязі двох місяців.