РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04"
липня 2007 року                                                            м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого              Фединяка В.Д.,

суддів:                         Беркій
О.Ю., Матківського Р.Й.,

секретаря                   Логажевської М.Б.,

з
участю:                    відповідача
ОСОБА_1,

представника
позивача Плаксій Л.П.,

розглянувши  у
відкритому  судовому
засіданні  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного
суду від 02 квітня 2007 року, -

встановила:

У серпні 2006 року голова ліквідаційної комісії Городенківського фонду
економічного розвитку і підтримки підприємництва „Бізнес-центр" звернувся
в суд з позовом до ОСОБА_1про стягнення 11346 грн. заподіяних збитків,
посилаючись на те, що відповідач, перебуваючи на посаді директора
Городенківського фонду економічного розвитку і підтримки підприємництва
„Бізнес-центр" до 13 липня 2005 року і будучи матеріально-відповідальною
особою, допустив недостачу матеріальних цінностей на суму 11346 грн., яку в
добровільному порядку відмовляється відшкодувати.

Рішенням Городенківського районного суду від 02 квітня 2007 року позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1в користь ліквідаційної комісії Городенківського
фонду економічного розвитку і підтримки підприємництва „Бізнес-центр"
11346 грн. незаконно відчужених матеріальних цінностей належних позивачу.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду і
відмовити позивачу у задоволенні позову, вказуючи про те, що позивачем
пропущено строк звернення до суду за вирішенням трудового спору встановленого
ст. 233 КЗпП України, що не було враховано судом при вирішенні спору у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить
задовольнити подану скаргу.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, вважає цю скаргу
безпідставною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази,
колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Задовольняючи позов у справі і стягуючи з ОСОБА_1. 11346
грн. на користь Городенківського фонду економічного розвитку і підтримки
підприємництва „Бізнес-Центр" заподіяних збитків, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач, без погодження з

Справа
№22-ц-804/2007р.                                                 Головуючий
у Іінст. Буждиган О.В.

Категорія 42                                                                        Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

наглядовою радою
позивача, продав частину майна „Бізнес-центру", а другу частину цього
майна привласнив. Тому, на підставі ст. 1166 ЦК України, суд задовольнив позов у справі.

Такий висновок
суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 з
23 лютого 2004 року перебував на посаді директора „Бізнес-центру" і 13
липня 2005 року був звільнений з займаної посади. Зазначених обставин сторони
не заперечують.

Вирішуючи спір у даній справі і застосовуючи норми ст.
1166 ЦК України,
суд неправильно застосував норми матеріального права, оскільки спір між
сторонами врегульований нормами трудового законодавства. Тому оскаржуване
рішення підлягає скасуванню з підстав п. 2 ст. 309 ЦПК України, з постановлениям нового рішення у
цій справі, оскільки судом застосовано закон, який не поширюється на ці
відносини.

Згідно ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

За змістом ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди,
заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:
майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими документами; шкода заподіяна діями
працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Судом встановлено, що на виконання обов'язків за трудовим договором,
відповідачу ОСОБА_1, 11 листопада 2004 року передано майно на загальну суму
9970 грн. Даний факт підтверджується копією акта передачі такого майна (а.с.
50).

Також встановлено, що з метою погашення заборгованості по
зарплаті ОСОБА_1 21 жовтня 2004 року продав частину майна позивача, за рахунок
якого виплатив зарплату у розмірі 1376 грн. ОСОБА_2, що підтверджується даними,
які містяться в акті перевірки господарської діяльності „Бізнес-центру"
від 23 вересня 2005 року №43 (а.с. 11).

За таких обставин, не підлягають задоволенню позовні
вимоги, щодо стягнення вказаних коштів з відповідача, оскільки продаж частини
майна не суперечив Статуту зазначеного „Бізнес-центру" і ці кошти
виплачені працівнику цього фонду.

Згідно проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей
„Бізнес-центру" від 29 липня 2005 року, виявлено недостачу таких цінностей
на суму 11346 грн., за рахунок яких 1376 грн. виплачено заборгованість по
заробітній платі (а.с. 9), що підтверджується актом ревізії КРУ.

Про нестачу матеріальних цінностей було відомо в.о. директора
„Бізнес-центру" 29 липня 2005 року (а.с. 9).

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) народного суду
в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях
стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі,
організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди.

Згідно
інвентаризаційної відомості Городенківського фонду економічного розвитку і
підтримки підприємництва „Бізнес-центр" про виявлену нестачу матеріальних
цінностей в.о. директору цього центру Яківчик В.Я. було відомо 29 липня 2005
року, що підтверджується його підписом (а.с. 9).

З позовом до суду про відшкодування шкоди голова ліквідаційної комісії
„Бізнес-центру" звернувся 11 серпня 2006 року, тобто з пропуском річного
строку позовної давності звернення до суду про відшкодування шкоди,
встановленого ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Доказів того, що встановлений строк позовної давності позивачем пропущено з
поважних причин суду не представлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що Городенківському фонду
економічного розвитку і підтримки підприємництва „Бізнес-центр" про
стягнення з ОСОБА_1. 1376 грн. за безпідставністю позовних вимог та 9970 грн.
заподіяної шкоди у зв'язку з пропуском без поважних причин строку позовної
давності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково. Рішення Городенківського
районного суду від 02 квітня 2007 року скасувати.

Ухвалити у цій
справі нове рішення.

Відмовити голові ліквідаційної комісії Городенківського
фонду економічного розвитку і підтримки підприємництва „Бізнес-центр" до
ОСОБА_1про стягнення 1376 грн. заподіяної шкоди за безпідставністю позовних
вимог, а 9970 грн. за пропуском без поважної причини строку позовної давності.

Рішення набирає
чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України з часу
набрання законної сили.