Справа № 22-6728/07
в 1 інстанції: Кепкал Л.І.
Доповідач : Желепа О.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
вересня 2007 року   колегія судців
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Суддів:
Столбун В.М., Волошиної В.М.
секретарі: Сливінській О.М.
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4
про поділ майна подружжя , -
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення осіб, що з'явились в судове засіданнія, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -
звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільно нажитого майна,
посилаючись на те, що з 08 листопада 2003 року вона перебуває в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі нею разом з відповідачем було
придбано АДРЕСА_1. Ще до реєстрації шлюбу вона з майбутнім чоловіком два місяці
вела спільне господарство, перебувала в відносинах як дружина та чоловік. Вони
разом їздили відпочивали в санаторій "Тетяна", який знаходиться в м.
Коблево, проживали в одному номері. До реєстрації шлюбу, вони проживали в
батьків позивачки. Саме під час проживання в батьків позивачки, відповідач
зробив згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва перший
внесок в сумі 15 тисяч дол.
США, при цьому особистих коштів у відповідача було лише 8 тис. дол. США, а 2 тис.дол. США були надані
відповідачу мамою позивачки - ОСОБА_3, які були нею взяті в кредит по місцю її
роботи для витрат на весілля. Крім того, батьки позивачки ще в два прийоми
надали відповідачу 5300 дол.
США, а саме 4 тис. та 1300 дол.
США. Таким чином, відповідач вніс своїх особистих коштів по першому внеску лише
8 тис. дол. США. Всі
первинні документи по квартирі, а саме Інвестиційну угоду та кредитну угоду
відповідач оформив від свого імені. Залишкову суму по кредиту повертали всі
разом. Вони з відповідачем та батьки з обох сторін. І відповідно 01 грудня 2004
року відповідач отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру лише
того, позивачка посилається , що спільно з відповідачем вони встановили телефон
" Голден - Телеком",
вартістю 640 грн., придбали електроплиту " Ардо" НОМЕР_1,
вартістю 390 дол. США, що еквівалентно
становить 2059,20 грн., умивальник для ванної кімнати, кран змішувач - вартістю
440 грн., пральну машину " Зануссі" , вартістю 495 дол.США, що еквівалентно
становить 2499,75 грн., а також сплатили 350 грн. за встановлення спільних з
сусідом "бронедверей, придбали, кахельну плитку на загальну
та придбали під заказ кухонні
меблі, вартістю 3943 грн. Однак, після отримання відповідачем свідоцтва про
право власності на квартиру, стосунки між ними стали погіршуватись.
підставі наведеного, позивачка просила визнати квартиру АДРЕСА_1 сумісно
нажитим спільним майном її та відповідача ОСОБА_1; визнати за нею право
власності на 1/2 частину спірної квартири, поділити квартиру, виділивши
позивачці 1/2 частину вартості квартири за мінусом суми першого внеску, а саме
суми 158 564, 57 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки 1/ 2 частину
вартості спільно куплених предметів першої необхідності в сумі 7 795, 38 грн.,
стягнути з відповідача на користь позивачки 1/2 частину оціночної вартості
квартири, яка складає 497,50 гргн,, та стягнути 1/2 частину судових витрат, що складає
подальшому позивачка уточнила свої позовні вимоги, та просила визнати квартиру
АДРЕСА_1 сумісно нажитим спільним майном її та відповідача ОСОБА_1; визнати за
позивачкою право власності на 1/2 частину спірної квартири, стягнути з відповідача
на користь позивачки грошову компенсацію за її 1/ 2 частину квартири в розмірі
353500 грн.; визнати право власності на 1/2 частину спільно куплених речей, а
саме на електричну плиту " Ардо" та пральну машину "
Зануссі" та стягнути компенсацію за ці речі в сумі 4558,95 грн., стягнути
з відповідача на користь позивачки 1/2 частину оплати оціночної вартості
квартири згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 125 від 27 вересня
2005 року в сумі 497,50 гргн., та стягнути 1/2 частину судових витрат, що
Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 29 травня 2007 року позов задоволено
частково.

Визнано
54/100 частини квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано
право власності ОСОБА_2 на 27/100 частин квартири АДРЕСА_1, вартість якої на
час винесення рішення складає 118 855,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
компенсацію за належні їй 27/100 частин в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 118 855, 62
грн., припинивши право власності ОСОБА_2 на зазначену частку.

Визнано  право
власності  ОСОБА_2 на електричну
плиту "Ардо" та пральну машину " Зануссі", загальною
вартістю 4558 грн. 95 коп. У разі відсутності вищевказного майна чи його
частини стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість зазначеного майна чи
його частини.

Стягнуто    з
АДРЕСА_1   половину   понесених
по   справі ОСОБА_2 судових витрат
в розмірі 1347,50 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив
про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні
позову. В скарзі апелянт вказує на те, що рішення суду не відповідає
встановленим обставинам справи. Так суд безпідставно не звернув увагу на те, що
частина коштів, внесених за квартиру, були особистими коштами відповідача, які
він отримав внаслідок повернення боргу від ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що останні
підтвердили в судовому засіданні. Також в апеляційній скарзі відповідач
вказував на те, що спірна квартира була придбана виключно за його особисті кошти
та кошти отримані ним в кредит від банку «Аркада», а тому позивачка не має
права на квартиру , а лише на повернення частини коштів, які вони спільно
вносили в банк в якості погашення кредиту. Крім того відповідач вказує на те,
що суд безпідставно для визначення вартості квартири на час розгляду справи ,
прийняв до «Апрель -ПЛ»,
так як у останнього навіть відсутня ліцензія на проведення такої оцінки.

3

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того,
що сторонами за час шлюбу за спільні кошти, було придбано 54% квартири
АДРЕСА_1, а тому суд визнав право спільної сумісної власності на цю частку
квартири за сторонами. Також суд прийшов до висновку, що при поділі майна
відсутні підстави відступати від рівності часток подружжя .

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони в повній мірі
відповідають встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

Так,
згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,
що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу).
Згідно ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу,
крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно
до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктам права спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно
до от. 71 СК України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

З
матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003 року по 22 грудня 2005 року, що
підтверджується ксерокопіями відповідних свідоцтв.

За
період шлюбу ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_1, було проведено в ній
ремонт, придбана побутова техніка, зокрема електрична плита "Ардо" та
пральна машина " Зануссі", та кухонні меблі, що підтверджується
письмовими матеріалами справи.

01
листопада 2003 року між ОСОБА_1 та AT ХК "
Київміськбуд" було укладено договір № 41407 про участь у Фонді
фінансування будівництва, згідно з яким ОСОБА_1 взяв на себе зобов"язання
у фінансуванні будівництва квартири АДРЕСА_1 в сумі 1.74694,13 грн. Свідоцтво
про право власності на вказану квартиру відповідачем ОСОБА_1 було отримано 01
грудня 2004 року.

Станом
на 01 листопада 2003 р. сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в зареєстрованому
шлюбі не перебували, зареєстрували його 08 листопада 2003 р. За час між
укладенням договору про участь у Фонді фінансування будівництва та датою
реєстрації шлюбу, на виконання умов договору № 41407, ОСОБА_1 було, внесено 81
310, 45 грн., (або15300 дол.США.), а саме 01.11.2003 р. - 53700,95
грн.,03.11.2003 р. -21015,48 грн., та 04.11.2003 р. -6594,02грн.

Таким
чином, оскільки на момент внесення перших внесків за квартиру ОСОБА_1 в сумі
81300,45 грн., що складає відповідно 46% вартості квартири (або 46/100 частин
квартири), він не перебував в зареєстрованому шлюбу з позивачкою, та в судовому
засіданні не доведено, що ця сума складалась не з його особистих коштів, то
відповідно до ст. 57 СК України, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що 46/100 частин квартири є майном, набутим ОСОБА_1 до шлюбу, і є
його особистою приватною власностю.

Разом з
тим; сума 93393,60 грн., що відповідно складає 54 % вартості квартири ( або
54/100 частин квартири ) сплачена сторонами під час шлюбу, чого не заперечували
самі

4

сторони, та
підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме приходними касовими
ордерами, квитанціями та виписками з особового рахунку в Управлінні по
залученню коштів до ФФБ АКБ
" Аркада".

Доводи
апеляційної скарги, в тій частині, що визначаючи частку особистих коштів
відповідача, за які була придбана квартира, не були враховані кошти отримані
ним в якості повернення боргу від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до уваги не приймаються,
оскільки вказані свідки підтвердили, що повертали відповідачу кошти, але яким
чином в подальшому ОСОБА_1 розпорядився цими грошима вони не засвідчили.

Доводи
апеляційної скарги в тій частині, що квартира не може бути предметом поділу, а
лише кошти, витрачені на погашення кредиту до уваги не приймаються, так як з
матеріалів справи вбачається, що кошти в сумі 93393 грн. 60 коп., були про
інвестовані в будівництво спірної квартири в період з 10 по 11 листопада 2003
року, тобто в період шлюбу. (виписка з особового рахунку а.с. 40)

Визначивши
частку квартири, яка була придбана за спільні кошти, суд правомірно дійшов
висновку що, частка позивачки в спірній квартирі складає 27/100 частин,
вартість яких відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №
7906/7907 від 19 жовтня 2006 року, підтриманим в суді першої інстанції
експертом Санжаревським В.Г. складає 118 855,62 грн., які і були стягнуті з
відповідача на користь позивачки, в порядку розподілу спільно-нажитого майна
подружжя в натурі.

Доводи
апеляційної скарги в частині безпідставного визначення вищезгаданої суми на
підставі довідки Агенства нерухомості " Апрель -ПЛ", до уваги не приймаються, так як суд
першої інстанції вказану довідку до уваги не брав, а визначив вартість квартири
на підставі висновку судового експерта.

Таким
чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для
даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Суд   при   винесенні
рішення   правильно   застосував       норми   матеріального   та

процесуального
права, а тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.
303, 304, п.1 307, 308, 313, п.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення
Деснянського районного суду м. Киэва
від 29 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.