Справа № 2-1213/ 2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
серпня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді  -
Проскурні С.М.

при
секретарі - Корнацькій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
дочірньої компанії “Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії
“Нафтогаз України”

про витребування трудової книжки,
стягнення заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1.
24 квітня 2007 року звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що після свого звільнення з підприємства відповідача у 1999 році,
йому не було видано трудову книжку, внаслідок чого він не зміг в подальшому
працевлаштуватися. У зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, відповідач
повинен сплатити на його користь середній заробіток за весь час вимушеного
прогулу виходячи з мінімального розміру заробітної плати на загальну суму  19190 грн. та відшкодувати моральну шкоду в
розмірі 10000 грн.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. підтримав позов. Відповідно до пояснень позивача з
1989 р. по квітень 1999 р. він працював на підприємстві відповідача в
“Агрофірмі “Восток” тваринником. При звільненні йому не було видано трудову
книжку. З 23 квітня 1999 року він проживає в АДРЕСА_1, ніде не працює, оскільки
не може працевлаштуватися у зв'язку з відсутністю трудової книжки. Вважав, що відповідач повинен сплатити
йому середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки з розрахунку
мінімального розміру заробітної плати за кожний місяць та відшкодувати моральну
шкоду. Він неодноразово звертався з приводу порушення його прав до прокуратури,
не маючи можливості без трудової книжки влаштуватися на роботу, зазнав
матеріальних труднощів та душевних страждань. Просив витребувати у відповідача
належним чином оформлену його трудову книжку та стягнути шкоду.

Представник
відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся
належним чином, надіслав до суду свої письмові заперечення щодо позову.
Відповідач вважав позовну заяву ОСОБА_1. безпідставною та необґрунтованою, а
доводи, викладені в ній такими, що не відповідають фактичним обставинам справи
та не ґрунтуються на чинному законодавстві. Відповідно до письмових заперечень
відповідача ОСОБА_1. не звертався на підприємство з вимогою про видачу своєї
трудової книжки. Адміністрацією “Агрофірми “Восток” 22.04.99 було запропоновано
ОСОБА_1. отримати трудову книжку, але він відмовився, що підтверджується відповідним
актом, пообіцявши при цьому прийти за нею 24.04.99р. У зв'язку з тим, що
ОСОБА_1. не з'явився у зазначений термін, представники агрофірми 25.04.99
прибули для передачі трудової книжки за місцем його проживання, але дізналися
від дружини останнього, що той вибув в невідомому напрямку, що також
зафіксовано в акті. Відповідач вважав, що ОСОБА_1. не надав доказів заподіяння
йому з вини підприємства моральної шкоди, та без поважних причин пропустив
встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду, що також
є підставою для відмови в позові.

Вислухавши
пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1. такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що позивач працював в “Агрофірмі “Восток”, яка є  підсобним аграрним структурним підрозділом
газопромислового управління “Харківгазвидобування” Дочірньої компанії
“Укргазвидобування” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”
(надалі - Підрозділ).

Наказом
№ 42-к від 22 квітня 1999 року ОСОБА_1. - тваринника  МТФ 1 звільнено з роботи 22 квітня 1999 року
за власним бажанням за ст.38 КЗпП України
на підставі його особистої заяви.

Відповідно
до ст.47 ч.1 КЗпП України  власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову
книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу.

Згідно
з ч.1, 5 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову
діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом
Міністрів України.

Наказом
Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства
соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 була затверджена
Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).
Відповідно до п.4 п.п. 4.1 абз.5,6 зазначеної Інструкції власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним
до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника
або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу.

Відповідачем
до суду надано належним чином завірену копію акта від 22.04.99 складеного
комісією “Агрофірми “Восток” відповідно до якого  22 квітня 1999 року ОСОБА_1. було
запропоновано забрати трудову книжку та отримати розрахунок, на що він
відмовився та сказав, що прийде через день (а.с.29).

Згідно
з актом, складеним комісією “Агрофірми “Восток”
від 25 квітня 1999 року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1. 24.04.99 не
прийшов за трудовою книжкою, комісією у складі інженера з обліку кадрів,
секретаря, диспетчера було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1. з
метою вручення трудової книжки. ОСОБА_1. дома не виявилось, дружина якого
повідомила, що останній виїхав в невідомому напрямку, можливо до матері
(а.с.30).

Відповідно
до довідки Ленінської сільської ради Красногвардійського району АР Крим від
18.04.07 № 03-14/126 ОСОБА_1. проживає на території Ленінської сільської ради
за адресою:АДРЕСА_1 з 23 квітня 1999 року (а.с.8).

Таким
чином, доводи позивача, викладені в позовній заяві, що відповідач не видавав
йому трудову книжку не відповідають обставинам справи. Твердження позивача про
неодноразові звернення до відповідача з вимогою про видачу йому трудової книжки
є безпідставними, оскільки ним не надано суду жодних належних доказів таких
звернень.

Посилання
позивача про те, що він неодноразово з приводу затримки видачі йому трудової
книжки звертався до суду за місцем знаходження відповідача теж не відповідають
фактичним обставинам справи.

Згідно
з відповіддю Валківського міжрайонного прокурора Харківської області Д.М.
Чехунова представнику ДК “Укргазвидобування” Грищенку А.А. від 22.06.07 №
379/06 повідомлено, що Валківською міжрайонною прокуратурою було розглянуто
звернення ОСОБА_1. щодо неправомірних дій суддів Валківського районного суду та
керівництва “Агрофірми “Восток” та 09.08.06 заявнику була надана відповідь.

Зокрема,
перевіркою встановлено, ОСОБА_1. після звільнення з підприємства трудову книжку
не забрав за власної ініціативи. На даний час його трудова книжка знаходиться
у   “Агрофірмі “Восток”, яка за письмовою
згодою ОСОБА_2. буде повернута йому особисто або ж надіслана поштою за вказаною
ним адресою.

Відповідно
до п.п.4.2 абз.2 Інструкції  пересилання
трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Звільнившись
з місця роботи, ОСОБА_1. наступного дня виїхав на постійне місце проживання в
АДРЕСА_1, з 1999 року на території Старомерчицької селищної ради Валківського
району Харківської області не проживає, про що свідчить довідка виконкому
Старомерчицької селищної ради від 14.06.07 (а.с.31). З письмовими заявами на
підприємство з проханням переслати його трудову книжку поштою з доставкою на
зазначену ним адресу позивач не звертався, що не заперечував у судовому
засіданні ОСОБА_1.

Відтак
вина підприємства в затримці видачі трудової книжки позивачу в суді ним не  доведена, а отже підстав для стягнення на
його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної
шкоди немає.

Відповідно
до п.п.6.2 Інструкції трудові книжки, що не були одержані працівниками при
звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства
окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після
цього строку не затребувані трудові книжки зберігаються в архіві підприємства
протягом 50 років.

Крім
того, згідно з положеннями ч.1 ст.233 КЗпП України  працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Позивача
було звільнено з роботи 22 квітня 1999 року, а з позовом до суду, вважаючи
порушеним своє право, він звернувся лише 24 квітня 2007 року. Жодних доказів,
які б свідчили про поважність причин пропуску установленого ст.233 КЗпП України
строку для звернення з заявою до суду, позивачем не надано.

Посилання
ОСОБА_1. на його неодноразові звернення з заявами до суду про захист своїх
порушених прав з приводу затримки видачі трудової книжки бездоказові. ОСОБА_1.
дійсно, і це встановлено в судовому засіданні, 29 жовтня 2004 року звертався до
Валківського районного суду Харківської області з заявами, однак предметом його
позовних вимог були поділ майна та отримання земельного паю. Зазначені заяви
ухвалами судді були спочатку залишені без руху для виправлення недоліків, які
усунуті не були та повернуті заявнику.

Оцінюючи
за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення
позову.

ОСОБА_1.
має право в будь який час звернутися на підприємство, де зберігається його не
витребувана трудова книжка, та забрати її особисто або вона може бути переслана
поштою на зазначену ним адресу за його письмовою згодою.

Відповідно
до статей 81, 88 ЦПК України з ОСОБА_1. необхідно стягнути витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., витрати
по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 47, 48, 233 КЗпП України, п.п.4.1, 4.2, 6.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників,  10, 11, 60, 81, 88,
212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_1 до дочірньої компанії “Укргазвидобування”
Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  про витребування трудової книжки, стягнення
заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування
моральної шкоди в повному обсязі.

Судові
витрати по оплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Стягнути
з ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в
розмірі 30 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя