Справа № 22ц-3980                                                       Головуючий
34                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 липня
2007 року                                                            м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі: Головуючого: судді Пономарьової   О.М.
Суддів Сукманової Н.В.,  Кіянової
С. В. При секретарі Арутюнян Г.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м.  Донецьку цивільну справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_1 на рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05
березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визначення з нею
місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1подала
апеляційну скаргу на рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від
05 березня 2007 року у справі за її позовом до ОСОБА_2про визначення з нею
місця проживання малолітньої дитини сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
яким у задоволенні позовних вимог позивачки відмовлено,  визначено місцем проживання дитини -місце
проживання його батька відповідача по справі.

Просила
рішення суду скасувати,  та постановити
нове рішення,  яким визначити місцем
проживання дитини місце її проживання за адресою : АДРЕСА_1,  оскільки ,
на протязі восьми місяців відповідач повністю ізолював від неї сина
,  застосовуя до нього психологічне
насильство,  відповідач заважає вільно
спілкуватися з сином та настороює сина проти неї,  незважаючи на те,  що син дуже любить обох батьків.

Проживаючи
з батьком дитина буде знаходитись без належного догляду,  він по декілька годин займається на
компьютері,  батько ж  спілкується з ним тільки в вихідні дні.

Коли син
проживав з нею вона перевіряла в нього як він зробив домашнє завдання ,  виховувала його духовно підбирала для читання
відповідну літературу ,  фільми для
перегляду,  зовов*язувала виконувати
необхідну допомогу по дому ,
контролювала час перебування біля компьютера,  бо це шкідливо для здоров*я,  погіршує зір.

0

Вважає
неможливим проживання в одній кімнаті двох різностаттевих чужих дітей одному з
яких вже виповнилось 12 років,  син
переживає,  що в квартирі з ними проживає
доросла дочка співмешканки батька.

Заслухавши
доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  апеляційний суд приходить до
наступних висновків.

З
матеріалів справи вбачається.що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з
20.10.1993  року ( а.с.  5).

Від    сумісного                        життя мають сина   ОСОБА_3,
13.09.1994 року

народження
( а.с.  4).

Сторони
припинили шлюбні відносини з лютого 2006 року і відповідач пішов з сім*ї,  а позивачка та син залишились проживати за адресою:
АДРЕСА_1.

З травня
2006 року син став проживати з батьком у квартирі АДРЕСА_2

І
позивачка і відповідач працюють менеджерами у ТОВ « Вагер « у м.  Луганську отримують заробітну плату у розмірі
380-450 гривень на місяць.

Позивачка
проживає у приватному будинку ,  який
належить їй на праві власності. З акту обстеження житлово- побутових умов
позивачки вбачається,  що у будинку є всі
необхідні умови для проживання ,
виховання.навчання та відпочинку дитини.

З акту
обстеження житлово- побутових умов відповідача вбачається,  що він проживає у квартирі за вищезазначеною
адресою ,  яка є двокімнатною,  в одній з кімнат проживають відповідач зі співмешканкою,  а в іншій син відповідача та дочка
співмешканки,  в кімнаті маються всі
необхідні меблі ,  телевізор та
компьютер,  тобто створені всі неохідні
умови для проживання дітей.

Відповідно
до  ст.
7 Сімейного Кодексу України .учасник сімейних відносин не може мати
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри,  статі,  політичних,
релігійних та інших переконань,
етнічного та соціального походження,
матеріального стану,  місця
проживання,  за мовними та іншими
ознаками.

Жінка та чоловік
мають рівні права і обов'язки у сімейних віднхинах,  шлюбі та сім'ї.

Згідно зч.2    ст.
160 Сімейного Кодексу України,
місце проживання дитини,  яка
досягла десяти років,  визначається за
спільною згодою батьків та самої дитини.

А відповідно до
ч.1   ст.
161 Сімейного Кодексу України,
якщо мати та батько,  які
проживають окремо,  не дійшли згоди щодо
того,  з ким із них буде проживати
малолітня дитина,  спір між ними може
вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час
вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків,  особиста прихильність дитини до кожного з
них,  вік дитини,  стан її здоров'я та інші обставини,  що мають істотне значення.

Судом першої
інстанції зазначено,  що позивачка та
відповідач довели факт належного виконання ними своїх батьківських обов'язків,  проявляють до дитини батьківську
турботу,  цікавляться результатами
навчання ,  створюють сину належні
матеріально- побутові умови.

Постановлюючи
рішення судом було враховане прихильність та бажання дитини проживати з батьком
,  при розгляді справи дитина
пояснювала,  що коли мати не пускала його
до батька - він втік . Судом правильно зазначено,  що примушення дитини проживати з тим з
батьків з яким він не бажає,  може
психологічно травмувати дитину та завдати їй моральних страждань. Визначення
місця проживання дитини з батьком не буде суперечити її інтересам,  там для неї створені всі як матеріально-
побутові умови так і склався відповідний моральний мікроклімат. На останнюму
судовому засіданні було встановлено.що дочка співмешканки вже не проживає в квартирі
відповідача ,  що було основною підставою
висновку органів опіки та піклування в обгрунтування доцільності   проживання дитини з матірью .

За
вказаних обставин,  висновок суду , що
визначення місця проживання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  з його батьком відповідає
інтересам дитини та умовам її нормального виховання ,  мати може зустрічатися з дитиною,  приймати участь у її вихованні.

Довід
апеляційної скарги позивачки про те.що в кімнаті з її сином проживає дочка
співмешканки відповідача,  апеляційний
суд не може прийняти до уваги,  оскільки
,  як вбачається з вищевикладенного вона
там вже не живе ,  а в кімнаті проживає
тільки  один син.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги в межах оскарження,
а вони вже перевірялись,  як при
розгляді справи судом першої інстанції,
так і були перевірені апеляційним судом,
який прийшов до висновку , що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права і тому підстав для
задоволення апеляційної   скарги   немає.

Таким
чином,  розглядаючи справу,  суд всебічно,
повно і об'єктивно,  згідно з
наданими доказами розглянув спір,
прийняв правильне рішення.

Керуючись  ст.
ст.  307ч.1 .п.1, 308, 313-315 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1       - відхилити.

Рішення
Сніжнянського   міського   суду Донецької області   від 05 березня 2007 року -   залишити без   змін.

Ухвала
набирає законної сили    з моменту
проголошення та може бути оскаржена безпосередньо  до Верховного Суду України протягом двох місяців
з дня набрання законної сили.