АПЕЛ5ЩІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
червня 2007 року                                                                  м.  Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
Короткова В.Д.

суддів
Комаровської Н.В.,  Гончаренко В.М.

при секретарі
Таратіної О.С.   розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю „Істріан" про стягнення заробітної плати,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 20 грудня 2006 року,

встановила:

В грудні
2005 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом,  посилаючись на те,  що з 29 липня 2002 року по 11 червня 2004
року вона працювала у відповідача на посаді заступника директора з кадрів. При
звільненні відповідач не розрахувався з нею по заробітній платі. Після
уточнення позовних вимог позивачка просила стягнути на її користь з відповідача
не виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції в сумі 3448, 31
грн.,  середній заробіток за час затримки
розрахунку в сум 23760 грн. та моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Відповідач позов
не визнав.

Рішенням
Малиновського районного суду м.  Одеси
від 20 грудня 2006 року в задоволенні позову відмовленою.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду зв'язку з неповним
з'ясуванням судом обставин справи та порушенням норм матеріального та
процесуального права та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши
доповідача,  доводи апеляційної скарги та
заперечень на неї,  перевіривши матеріали
справи,  законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог і доводів апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до   ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи
в позові,  суд виходив з того,  що заробітна плата відповідачки складала 250
гривень щомісячно. При звільненні позивачки відповідач повністю
розрахувався  з  нею  по  заробітній
платі  виходячи  з
вказаного  розміру.   Оскільки

Справа №
22ц-2029/07

Головуючий у
першій інстанції Ярош А.І.

Доповідач Короткое В.Д.

Категорія 41

2

позивачкою
не доведено,  що за домовленістю з
директором товариства крім заробітної плати,
яка передбачена штатним розписом,
вона повинна була отримувати додаткову заробітну плату еквівалентну 200
доларам США,  суд відмовив в позові.

Колегія
суддів погоджується з такими висновками суду оскільки вони ґрунтуються на
законі та підтверджуються матеріалами справи.

Як
вбачається з матеріалів справи позивачка з 29 липня 2002 року по 11 червня 2004
року працювала у відповідача на посаді заступника директора з кадрів,  її заробітна плата складала 250 грн.
щомісячно (а.с. 4,  14). Отримання
позивачкою заробітної плати в вказаному розмірі підтверджується відомостями
(а.с. 41-46). Позивачка не заперечувала,
що вона отримала заробітну плату виходячи з посадового окладу 250
грн.,  однак стверджувала,  що за домовленістю з директором товариства
вона повинна була отримувати заробітну плату еквівалентну 200 доларам США і при
звільненні відповідач не виплатив їй 3309 грн. виходячи з цього розрахунку.
Оцінюючи письмові докази,  надані
позивачкою (ксерокопії видаткового ордеру,
наказу,  рапорту - а.с. 5-7),  суд прийшов до обгрунтованого висновку,  що вони не відповідають вимогам  ст. 64 ЦПК України.

Відповідно
до вимог ч.3  ст. Ю,  ч.1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона забов"язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог.

Колегія
суддів вважає,  що позивачкою не
доведено,  що умовами трудового договору
з відповідачем було передбачено виплату їй заробітної плати в розмірі
еквівалентному 200 доларам США,  виходячи з якого відповідач не розрахувався з нею при
звільненні. Тому у суду першої інстанції не було підстав для застосування  ст.
ст. 116,  117, 237-1 КЗпП України.

Не
заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те,  що судом першої інстанції не повне з'ясовані
обставини справи,  оскільки суд повно і
всебічно з'ясував обставини по справі та оцінив надані сторонами докази
відповідно до вимог  ст. 212 ЦПК України.

Колегія
суддів вважає,  що доводи апеляційної
скарги не спростовують правильних висновків суду,  судове рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,  а
тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись  ст.
ст. 218,  307 ч.1 п.1,  308,
314 ч.1 п.1,  315,  317 ЦПК України,  колегія судців судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.