АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1730 від 2007 року                          Головуючий
в 1-шій інстанції - Єлізаренко І.А.
Категорія                                                                   Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 травня 2007 року                                                                         м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Калиновського А.Б.

Суддів:             Кіктенко
Л.М.,   Чубукова О.П.

При секретарі: Сидоренко А.С.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до Національного гірничого університету, Міністерства оборони
України про стягнення грошової компенсації за речове майно та продовольчий
пайок, внесення змін запису в трудову книжку,

встановила:

В квітні 2003 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою,
додатковими позовними заявами до відповідачів про стягнення компенсації за
речове майно та продовольчий пайок, внесення змін запису в трудову книжку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно наказу
начальника кафедри військової підготовки Національного гірничого університету
№67 від 30 грудня 2002 року він був звільнений з лав Збройних Сил України на
підставі виписки з наказу Головнокомандуючого сухопутних військ України №329
від 20 листопада 2002 року. З січня 2000 року він не отримував ні пайка, ні
грошової компенсації. Відповідно до п.79, п.43 Указу Президента України №1053
військовослужбовці, залишені на військовій службі, отримують речове майно,
продовольчий пайок чи компенсацію замість нього, оплату проїзду у відпустку,
медчне обслуговування отримують за рахунок Міністерства Оборони України. Позивач
працював в Національному гірничому університеті на кафедрі військової
підготовки і уклав з ректором у 1990 році безстроковий трудовий договір. 31
грудня 2002 року він був звільнений з займаної посади на підставі ст..38 КЗпП
України. Однак, він не був звільнений як особливий державний службовець, а лише
як громадянин і з ним не було проведено розрахунок за продовольчу службу,
речову службу, чим було порушено вимоги ст.ст. 38, 116-117 КЗпП України, а тому
просить зобов'язати ректора Національного гірничого університету змінити запис в його
трудовій книжці, зазначивши дату його звільнення 07 січня 2003 року, оскільки в
своїй заяві про звільнення він не зазначав дату свого звільнення та зобов'язати
ректора Національного гірничого університету та Міністерство Оборони України
виплатити йому грошову компенсацію за речове майно та продовольчий пайок в сумі
3988 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
10 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін   з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас згідно
наказу Головнокомандуючого сухопутних військ Збройних Сил України №329 від 20
листопада 2002 року (т.1 а.с.7). Згідно листка проходження військової служби
позивач виключений із списків

2

кафедри
військової підготовки Національного гірничого університету з 31 грудня 2002
року (т. 1 а.с.16-18). Згідно виписки з наказу Національного гірничого
університету №1594 від 29 грудня 2002 року позивача звільнено з посади
викладача кафедри військової підготовки за станом здоров'я з 31 грудня 2002
року на підставі його заяви (т.1 а.с.30,32).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України (1991 р.) «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовці отримують за
рахунок держави грошове постачання, а також речове майно і продовольчі пайки
або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Проте, п.2 Закону України «Про деякі заходи по економії бюджетних коштів»
від 17 лютого 2000 року було призупинено дію абз.2 ст.9 вказаного вище закону в
частині виплати грошової компенсації замість продовольчих пайків.

Тому суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову
про стягнення грошової компенсації за речове майно та продовольчий пайок.

Що стосується вимог позивача до Національного гірничого університету про
зміну запису в трудовій книжці, то суд першої інстанції вірно відмовив позивачу
в задоволенні вказаних вимог, оскільки позивач звернувся до суду, пропустивши
тримісячний строк позовної давності для справ даної категорії. З заявою про
поновлення строку позовної давності він не звертався.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував дійсні обставини
справи, дав належну оцінку зібраним у ній доказам, на підставі чого постановив
законне і обгрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального і
процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що дану справу повинен був
розглядати військовий суд безпідставні і не відповідають вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 21, 301, 305, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
10 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.