Справа № 22-1987/07                                                  Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20
червня 2007 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія судців
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                           Боєвої В.В.

Суддів:                                      Полякова О.З., Глазкової О.Г.

При
секретарі:                          Батарейній
О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької
області від 23 березня 2007року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
зацікавлена особа: служба у справах неповнолітніх Мелітопольської
держадміністрації - про відібрання та визначення місця проживання малолітньої
дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зацікавлена особа: служба у
справах неповнолітніх Мелітопольської держадміністрації - про визнання місця
проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання
та визначення місця проживання малолітньої дитини. В позові зазначав, що 04
грудня 1984 року між ним та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони
мають дітей: неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітню доньку
-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., та неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивач зазначав, що після розладу сімейних відносин між сторонами їх
неповнолітній син з червня 2006 року по теперішній час проживає з матір*ю.
Позивач вказав, що він сам проживає у квартирі з усіма зручностями в м.
Мелітополі, квартира знаходиться поруч з навчальними закладами, які відвідує
син, проте теперішнього часу відповідач з сином мешкає у с Садове, що
перешкоджає дитині встигати на шкільні та позашкільні заняття. До того ж, як
вказав позивач, житлові умови за місцем проживання відповідачки не дозволяють
нормально утримувати та виховувати дитину. Позивач, зазначаючи, що за освітою
він педагог, має упоряджену чотирьохкімнатну квартиру, його середньомісячний
заробіток становить 3271, 87 грн. і має можливість оплачувати розпочаті раніше
додаткові заняття дитини спортом, музикою та англійською мовою, тобто, може
створити більш належні умови для проживання, навчання і всебічного розвитку
сина ОСОБА_5, просив суд відібрати дитину у відповідачки та визначити його
проживання разом із батьком.

26 жовтня 2006року ОСОБА_1 звернулась до суду із
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання
малолітньої дитини - за місцем її мешкання: АДРЕСА_1, оскільки вважає, що син
дуже прив*язаний до неї і вона як мати може надати йому гармонійне виховання та
поновити втрачену дитиною (з причини некоректної поведінки позивача по
відношенню до неї) духовну рівновагу. Позивач вказує, що вона ніколи не
створювала перешкод у спілкуванні малолітнього сина з батьком, постійно
умовляла дитину у спілкуванні з батьком та у спільному відпочинку, проте, як
вважає

ОСОБА_1,   в   інтересах   малолітнього   сина
необхідно   вирішити   питання
щодо проживання дитини разом з матір*ю.

Рішенням Мелітопольського районного суду Запорізької області від 23 березня
2007року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено, відібрано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
від ОСОБА_1, визначено місцем проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом із
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця
проживання малолітньої дитини відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, а також на те, що суд першої інстанції не з*ясував думку дитини щодо
місця проживання, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити
нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України покладено на сторони обов*язок довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а
частиною 4 цієї ж статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Так, ч. 2 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини,
яка досягла есяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої
дитини.

Виходячи зі змісту ст. 161 СК України, спір між батьками дитини щодо місця
проживання дитини може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання
своїх батьківських обов*язків, особиста прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров*я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2006року шлюб між позивачкою та
відповідачем розірвано. Після розладу сімейних відносин у 2003 році
неповнолітній син сторін проживав то з батьком (за адресою: АДРЕСА_2) то з
матір*ю (за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того,
що батько дитини приділяв більшу увагу навчанню та позашкільним заняттям
дитини, забезпечував сину можливість займатися спортом, музикою, англійською
мовою, за місцем проживання батька дитині створено більш придатні умови не
тільки для навчання та виховання, але й для відпочинку, оскільки квартира
АДРЕСА_2 знаходиться поруч з учбовими, спортивними закладами, які відвідує дитина,
тобто, ані час, ані сили не витрачаються на поїздки у транспорті загального
користування.

Основним доводом апелянта є те, що при вирішення цього
питання не було враховано думку дитини.

Проте, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, син сторін,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, якому вже виповнилось 10 років і який був допитаний у
присутності педагога, пояснив, що однаково доброзичливо ставиться як до батька,
так і до матері, бажає, аби мав можливість спілкування і з батьком, і з
матір*ю.

За таких обставин судова колегія вважає за необхідне врахувати те, що
чотирьохкімнатна квартира (АДРЕСА_2), в який проживає позивач, є спільною
сумісною власністю всіх членів родини ОСОБА_1, оскільки була приватизована
ними. В цій квартирі є 1/5 частина у власності неповнолітнього ОСОБА_5, таким
чином, дитина буде проживати в квартирі, яка є її рідною домівкою і частка якої
є її власністю, тобто, житлові інтереси дитини будуть під охороною. В квартирі
створені всі належні умови для проживання, навчання та всебічного виховання
дитини.

До того ж, судова колегія вбачає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 161 СК
України врахувати у якості обставин, що мають істотне значення, те, що в ході
розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що восени
ОСОБА_5 вже закінчив початкову школу і буде навчатися у 5-му класі іншої
школи-гімназії, графік навчання в якій укладено таким чином, що учні 5-6 класів
навчаються у другу зміну, уроки закінчуються ввечері, тому для дитини такого
віку буде дуже важко, а й, навіть небезпечно, кожного дня транспортом
загального користування діставатися свого сільського помешкання.

Інші доводи апелянта стосовно того, що суд неповно
встановив обставини, які мають значення для справи, спростовуються матеріалами
справи. Так, суду надані листи з подякою за виховання сина, видані на ім.*я
ОСОБА_2, який приймав активну участь у житті школи та класу. Надано також
характеризуючий матеріал щодо особистості батька дитини, який, будучи педагогом
за фахом, займає посаду директора Мелітопольського медичного училища, має
почесні грамоти, відзнаки, йому присвоєно почесне звання „Заслужений працівник
охорони здоров*я України", тобто, своїм прикладом він також має можливість
виховувати сина ОСОБА_5 гідним громадянином.

Судом першої інстанції повно і всебічно з*ясовані обставини справи, що
мають для неї значення, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми
матеріального і процесуального законів при розгляді справи судом не порушені і
застосовані вірно.

За таких обставин судова колегія вважає, що по справі постановлено законне
і обгрунтоване рішення, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.
307,308,314,317  ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом
подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.