Справа №22-ц- 1372/07р.                        Головуючий   суду
1 інстанції Димитров
2                                                   Доповідач
апеляційного суду   Довжук Т.С.
УХВАЛА

23
серпня 2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючого              -      Галущенка О. І.,

суддів:
Базовкіної Т.М. ,      Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання Бобуйок І.Ф.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Комунар»

на рішення   Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від   22 лютого   2007 року за позовом

ОСОБА_1 до

адміністрації
Центрального району м.  Миколаєва

про визнання
права власності на самочинно побудовану будівлю,

ВСТАНОВИЛА:

10
серпня 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до адміністрації Центрального району про
визнання права власності на самочинно побудований гараж у районі будинку
АДРЕСА_1.

Позивач
вказував,  що він самовільно збудував
гараж літ. Ж-1,  розміром 5, 78 х 3, 35
метра,  на який йому необхідно оформити
право власності.

Посилаючись на
вказане,  ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 22 лютого 2007 року позов задоволено в повному обсязі.

В
апеляційній скарзі представник ТОВ АПК
«Комунар» посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права та розгляд справи без залучення їх до участі у
справі,  просить рішення суду скасувати
та справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1,  суд першої інстанції виходив з того,  що відповідні органи та сусіди    надали свою згоду на визнання за позивачем
права

власності на
самочинно побудовані будівлі. Посилаючись на положення  ст.
376 ЦК України,  суд задовольнив позов.

Між
тим,  з таким висновком суду погодитися
не можна,  оскільки суд неповно з'ясував
всі обставини справи,  вважав
встановленими недоведені обставини,
невірно застосував норми матеріального права та порушив норми
процесуального права.

Як
вбачається з матеріалів справи,  спірна
будівля,  побудована позивачем,  відноситься до категорії самовільного
будівництва.

Право
власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнано за особою,  яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці,
що не була їй відведена для цієї мети,
за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно,  що передбачено
ч.3  ст.
376 ЦК України.

Таким
чином,  питання про визнання права
власності на житловий будинок та інші будівлі може бути вирішено через суд
тільки після передання земельної ділянки у власність чи надання її в оренду для
обслуговування житлового будинку в порядку і нормах,  встановлених
ст.   ст.  40,
125-126 ЗК України.

Суд
першої інстанції не з'ясував,  кому
належить земельна ділянка,  на якій
знаходиться побудовано самочинне будівництво,
та не витребував у позивача правоустановчі документи на цю земельну
ділянку.

Крім
того,  задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,  суд не звернув належної уваги на ту
обставину,  що гараж,  самовільно побудований позивачем,  розташований у внутрішньому дворі,  який знаходиться в загальному користуванні
власників квартир №№ 1,  2,  4,  5,  6,  а
апелянт та інші сусіди,  які не були
притягнуті до участі у справі,  є
землекористувачами зазначеної земельної ділянки. Суд не притягнув до участі у
справі і Миколаївську міську раду.

Тобто
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,  які не були залучені до участі у справі,  і його рішення не може залишатися в силі.

Також,  згідно
ст.  114 ЦПК України позови,  що виникають з приводу нерухомого майна,  пред'являються за місцезнаходженням майна або
основної його частки.

Як
вбачається з матеріалів справи,
самочинно побудований гараж знаходиться на території Центрального
району,  тому розгляд справи Ленінським
районним судом було проведено з порушенням правил виключної підсудності.

Таким
чином,  незаконність та необґрунтованість
судового рішення є підставою для його скасування,  а вирішення питання про права та обов'язки
осіб,  які не були притягнуті до участі в
справі,  та розгляд справи з порушенням
правил виключної підсудності є підставою для передачі справи на новий судовий
розгляд відповідно до п. п. 4,  6  ст.
311 ЦПК України.

При
новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене,  вжити всіх передбачених законом заходів до
всебічного,  повного й об'єктивного
з'ясування дійсних обставин справи,
з'ясувати коло суб'єктів спірних правовідносин,  права та обов'язки сторін,  і в залежності від встановленого ухвалити
законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
статями 303,  311,  313,
315 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю АПК «Комунар»
задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 22 лютого 2007 року скасувати,  а
справу направити на новий розгляд до Центрального районного суду м.  Миколаєва.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня її проголошення.