Справа №- 22-Ц-5751/2007р.                            Головуючий
1 інст. Золотарьова Л.І.
- спадкові.                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13   грудня
2007  року  судова колегія  судової палати  у
цивільних  справах апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого
судді - Міненкової Н.О. Суддів - Ларенка В.І., Гальянової І.Г. При секретарі -
Набока О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - Восьма Харківська Державна  нотаріальна контора,  ОСОБА_3
про  визнання  права власності на 1/4 частину квартири в
порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА

В січні 2007
року до суду звернулись позивачі та просили визнати за ними у порядку
спадкування право власності на 1/4 частину АДРЕСА_1 після смерті доньки
ОСОБА_5. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що спірна
квартира була передана їм у власність у порядку приватизації державного
житлового фонду і належала по 1/4 частці кожному: ОСОБА_2, ОСОБА_4, померлій
дочці ОСОБА_5 та сину ОСОБА_3.

Після смерті
доньки 21 лютого 1997 року відкрилась спадщина на 1/4 частину спірної
квартири. Вони звернулись у встановлені строки до нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини після смерті доньки.

Відповідач проти
позовних вимог заперечував, пред'явив зустрічний позов, посилаючись на те, що
відповідно до закону він також є спадкоємцем першої черги після смерті своєї
дружини ОСОБА_5 З квартири виписався 03 березня 1997 року, а також узяв частину
спадкового майна: музичний центр та годинник дружини. Із заявою до нотаріальної
контори не звертався, але вважає, що прийняв спадщину так як проживав разом з
дружиною на день її смерті.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони
судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до
ст. 549 ЦК України
вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном чи подав нотаріальному органу заяву
про її прийняття. Зазначені дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з
дня відкриття спадщини.

Порядок
прийняття спадщини встановлений незалежно від того де проживає спадкоємець - у
місці відкриття спадщини або у іншому місці.

З пояснень
позивачів за основним позовом, а також свідків, які проживають в АДРЕСА_1, що
ОСОБА_1 був прописаний в спірній квартирі за його проханням, так як він не був
громадянином України і не міг вирішити питання з працевлаштування. Ці обставини
ОСОБА_1 не
заперечував. На час його прописки в квартирі вона була приватизована та
належала відповідачам за зустрічним позовом та померлій дружині позивача в
рівних частках.

2

Як
пояснювали в судовому засіданні позивачі за основним позовом, у них з
відповідачем склались неприязні стосунки з дня реєстрації шлюбу. їхня померла
донька звернулась до них з проханням прописати чоловіка, але проживали вони у
іншому місці, що підтвердили свідки, допитані в суді за клопотанням позивачів.

Свідки
допитані за клопотанням ОСОБА_6 та його
представника ОСОБА_7 давали в суді інші пояснення.

При
таких обставинах суду необхідно було надати інші докази на підтвердження того,
що після смерті своєї дружини ОСОБА_6 прийняв
спадщину фактично шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Надані суду довідки КЖЄП №-7 від 26 грудня 2006 року та КП
„Жилкомсервіс" від 05.листопада 2007 року про те, що на день смерті
спадкодавця в спірній квартирі був прописаний та проживав ОСОБА_6 не можуть бути
визнані безспірним доказом проживання останнього в квартирі.

Після
смерті ОСОБА_5 її батьки у встановлені строки звернулись із заявами про
прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відповідач з такою заявою до
нотаріальної контори не звертався, через десять днів виїхав до Росії та
протягом десяти років питання про визнання за ним права власності у порядку
спадкування після смерті дружини не ставив, пояснивши це тим, що і не збирався
ставити це питання до батьків померлої дружини, а із зустрічним позовом
звернуся після того, як йому стало відомо про позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно
зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи ОСОБА_6 та його
представника про те, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном,
не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної
інстанції. Сама лише прописка в квартирі не свідчить про вступ в управління або
володіння спадковим майном, а будь - яких дій позивача щодо спадкового майна,
які б свідчили про прийняття спадщини в порядку та строки, передбачені п.1 ч.1
та ч.2 ст. 549 ЦК в судовому
засіданні не підтверджено.

Не
знайшли свого підтвердження доводи позивача відносно того, що він узяв на
пам'ять після смерті дружини її годинник, та музичний центр, так як доказів на
підтвердження того, що зазначене майно належало померлій не було надано.

Між тим,
судова колегія вважає за необхідне зазначити те, що при вирішенні цього спору
про спадкування необхідно застосовувати закон, який діяв на момент відкриття
спадщини, а не на день розгляду справи.

Пунктом
4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК
України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено, що норми
цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання
ним чинності. А тому, судова колегія вважає, що при вирішенні даної справи
необхідно було застосовувати норми ЦК
в редакції 1963 року щодо порядку прийняття спадщини, а не норми ЦК України, який
набрав чинності 1 січня 2004 року, але дана помилка суду не може бути підставою
для скасування рішення суду яке по суті своїй є законним та справедливим.

Керуючись
ст.ст. 209,218, 303.304,307308313,317,319 ЦПК України судова колегія,

У X В А Л И Л А

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена

протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного

Суду України.