Справа № 22-503007 р.                                   Головуючий по 1 інстанції -
Категорія - 21                                                               Доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03 липня 2007 р. Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                Курило
В.П.

суддів:                                                        Санікової
ОС.

Шамрило Л.Г.

при секретарі:      Степаненко В.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 14 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства „Красноармійськвугілля", відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Красноармійську (далі відділення Фонду в м.
Красноармійську) про перерахунок сум на відшкодування шкоди, заподіяної
пошкодженням здоров'я на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14
березня 2007 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП
„Красноармійськвугілля" і відділення Фонду в м. Красноармійську про
перерахунок сум на відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням здоров'я на
виробництві відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 приніс апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ДП
„Красноармійськвугілля" на його користь недоплату сум на відшкодування
втраченого заробітку в розмірі 6304,56 грн. та зобов'язати відділення Фонду в
м. Красноармійську здійснити перерахунок страхових виплат з 01.04.2001 р. із суми
страхової виплати в розмірі 578,60 грн. В обгрунтування доводів скарги позивач
посилався на невідяівідність висновків суду обставинам справи та порушення і
неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав доводи скарги і просив
її задовольнити.

Представники відповідачів ДП „Красноармійськвугілля"
- Носова І.В. і Лакіза Н.М., відділення Фонду в м. Красноармійську - Пупченко
А.В. заперечували проти доводів скарги, вважали рішення суду законним і просили
залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1
працював на шахті „Димитрова"
ДП „"Красноармійськвугілля" з 12.12.1955 р. до 27.04.1988 р.
прохідником 5 розряду. Наказом відповідача №60-к від 27.04.1988 р. позивача
було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію за
віком. Під час виконання трудових обов'язків у відповідача внаслідок шкідливих
і небезпечних умов праці ОСОБА_1 отримав професійне захворювання - пневмоконіоз
і згідно висновку МСЕК від 07.02.1989 р. йому вперше встановлено 40% втрати
професійної працездатності та визнано інвалідом З групи строком на 1 рік. При
подальших оглядах на МСЕК часткова втрата професійної працездатності в розмірі
40% не змінювалася, а висновком МСЕК від 19.01.1995 р. була встановлена
безстроково. Перевіряючи доводи позивача про недоплату з боку відповідачів
щомісячних сум на відшкодування втраченого заробітку, суд у відповідності з
вимогами діючого законодавства та виходячи з довідок, наданих ВП „Шахта
„Димитрова" ДП „Красноармійськвугілля" про розмір середнього
заробітку прохідника 5 розряду за січень-квітень 1992 р. і коефіцієнтів
підвищення на шахті тарифних ставок та посадових окладів у розрахунковий
період, провів відповідні розрахунки. За результатами цих розрахунків судом
встановлено, що з 01.09.1996 р. розмір щомісячного відшкодування втраченого ОСОБА_1 заробітку
становить 100,16 грн.; з 01.08.1998 р. - 114,76 грн.; з 01.08.2000 р. до
01.04.2001 р. - 147,81 грн. При цьому суд застосував всі коефіцієнти підвищення
на шахті тарифних ставок і посадових окладів, крім коефіцієнту 2,38 з 01.04.1996
p., застосування якого вимагав позивач, оскільки на
підприємстві була змінена структура заробітної плати, але фактичного росту
заробітної плати не відбулося, що підтверджується відповідними довідками
відповідача (а.с.62,71,72).

З матерів справи вбачається, що фактично шахтою провадились виплати на
відшкодування частково втраченого позивачем заробітку у значно більшому
розмірі. Так вже з 01.02.1996 р. відповідач виплачував ОСОБА_1 щомісячно по
131,92 грн., а з 01.12.1996 р. до 01.07.2001 p., тобто до
передачі справи позивача до відділення Фонду в м. Красноармійську - по 177,20
грн. (а.с.40). Рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від
12.10.2000 p., яке набрало чинності, з відповідача на користь ОСОБА_1
стягнуто заборгованість по щомісячним виплатам у сумі 1976 грн. і індексація в
розмірі 513,13 грн. за період з січня по жовтень 1998 р. та грудень 1998 p., які
були нараховані відповідачем і з розміром яких погодився позивач (а.с.65-66). В
позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов'язати відділення Фонду в м.
Красноармійську виплачувати щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.04.2001
р. в сумі 578,76 грн. із заробітку 1446,90 грн. з подальшим перерахунком
(а.с.6-8). Але згідно довідки відповідача середній заробіток на шахті „Димитрова"
по професії прохідник 5 розряду за серпень 2000 p., коли
відбулось останнє підвищення тарифних ставок на підприємстві до передачі справи
позивача до відділення Фонду в м. Красноармійську, дорівнює 383 грн., а за
червень 2001 р.-440 грн. (а.с.14).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП
„Красноармійськвугілля" недоплати сум на відшкодування втраченого
заробітку в розмірі 6304,56 грн. та зобов'язання відділення Фонду в м.
Красноармійську здійснити перерахунок страхових виплат з 01.04.2001 р. із суми
578,60 грн., суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача не ґрунтуються
на законі і підставно відмовив у їх задоволенні.

Рішення суду постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.303, 307,308,313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 14 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.