Справа № 22ц-1113/2007 р.                                           Головуючий
в 1 інстанції Лядова Т.Р.
Категорія 19       Доповідач апеляційної
інстанції Алєєва Н.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 серпня 2007 року колегія судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду міста
Севастополя в складі:

головуючого  -  Куцеконя І.П.

суддів      -
Алєєвої Н.Г., Коваленка О.Ю.

при секретарі-  Потапенко Т.В.

за участю                         -  представника позивачів - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на
рішення місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 21 червня 2007р.
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділу
державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м.
Севастополя про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

Представник
позивачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - ОСОБА_1
звернувся з позовом до відділу державної виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції м. Севастополя про відшкодування матеріальних
збитків і моральної шкоди  та  стягнення:

- на користь ОСОБА_2 матеріального
збитку у сумі 1100грн., 3% річних в сумі 93,50 грн., індексу інфляції в сумі
342,92 грис­та моральної шкоди у сумі 1375 грн.;

на користь ОСОБА_3 - матеріального
збитку в сумі 1100 грн., 3% річних в сумі 88 грн., індексу інфляції в сумі
322,96 грн. та моральної шкоди у сумі 3125 грн.

Вимоги
мотивовані тим, що рішеннями суду на користь позивачів стягнуто з ПП ОСОБА_4 збитки
і моральна шкода на загальну суму 1100 грн. Однак, рішення виконані не були,
стягнення не було звернено на майно (квартиру) боржника, в наслідок чого
виконання рішення неможливе, так як квартира реалізована, а боржниця вибула в
невідомому напрямі. Несвоєчасним виконанням рішення позивачам спричинені як
матеріальні збитки так і моральна шкода.

Рішенням суду
позов задоволений частково. Стягнуто з відділу державної виконавчої служби
Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 300 грн. кожному в рахунок
відшкодування моральної шкоди. Судом вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній
скарзі ставиться питання про зміну рішення, апелянт вказує, що суд
необґрунтовано відмовив позивачам у стягненні матеріального збитку та не вірно
визначив суму моральної шкоди.

Розглянувши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.
1, 2 (п.1,2) ст. 22 ЦК України,
ч. 2 ст. 86 закону України «Про виконавче провадження», особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх

2

відшкодування. Збитки - це витрати,
яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також
витрати, яки особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного
права (реальні збитки); доходи, яки особа могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки, заподіяні
державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійснені виконавчого
провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів
справи вбачається, що рішеннями суду з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3
стягнути збитки і моральна шкода на загальну суму 1100 грн. Відповідачем 26.Об.2003р.
та 08.08.2003р. відкрити виконавчі провадження по примусовому виконанню
названих вище рішень, однак держвиконавцем протягом 5 місяців при виконання
провадження №445/17, а по провадженню №496/17 протягом 3 місяців не проводилися
виконавчі дії.

Суд належно
оцінив викладене, та вірно прийшов до висновку, що названа обставина привела до
порушення строків виконання рішень суду, спричиненню позивачам моральних
страждань та обґрунтовано задовольнив позов у частині стягнення моральної
шкоди. Розмір моральної шкоди визначений правильно з урахуванням характеру
правопорушення, глибини душевних страждань позивачів та ступеня вини
відповідача.

Доводи позивачів
про спричинення збитків правильно не прийняти до уваги судом, так як вони не
засновані на законі та фактичних обставинах спору.

Зі справи видно, що виконавчі провадження на даний час не
припинені, рішення суду знаходяться на примусовому виконанні, доказів, яки
підтверджують неможливість виконання, а також спричинення позивачам збитків,
останні не надали. Судом обґрунтовано врахований той факт, що сума 1100 грн.,
яку останні просять стягнути, упущеною вигодою або реальними збитками, не є.
Крім того, вказана сума вже стягнута рішеннями Ленінського суду, яки набули
чинності. Керуючись  ст.307 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити, рішення
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 21 червня  2007р. - залишити без змін.

Ухвала вступає в
законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного суду України протягом 2-х місяців із дня набрання
чинності.