Справа № 22 -
суді першої інстанції Медяний В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року                                                   м.
Вінниця

Колегія   суддів
судової  палати   з
цивільних   справ   Апеляційного   суду Вінницької області у складі:

головуючого :
Ковальчука О.В., суддів : Колоса С.С., Оніщука В.В., при секретарі: Цехмістер
О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконкому Вінницької міської ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бокуд-1" (далі ТОВ "Бокуд-1") про
визнання права співвласності на допоміжні приміщення та визнання протиправним
договору оренди будівель, за апеляційною скаргою Виконавчого комітету
Вінницької міської ради на заочне рішення Замостянського районного суду м.
Вінниці від    15 березня 2007 року,

установила:

Заочним
рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 березня 2007 року
постановлено:

Позов
задовольнити.

ВизнатиОСОБА_1
співвласником допоміжних приміщень будинку по вул. АДРЕСА_1, а саме: сходових
клітин, горища, підвалу, даху, вбудованого приміщення.

Визнати
протиправним договір оренди будівель (споруд, приміщень) № 22-1Ж від 28 лютого
2005 року, укладений між Виконкомом Вінницької міської ради та ТОВ
"Бокуд-1".

Ухвалою
цього ж суду від 22 травня 2007 року заяву представника Виконкому Вінницької
міської ради про перегляд названого заочного рішення залишено без задоволення.

Судом
першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2005 року між Виконкомом Вінницької
міської ради та ТОВ "Бокуд-1" був укладений договір оренди будівель
(споруд, приміщень) № 22-1Ж, яким Виконкомом Вінницької міської ради передав
ТОВ "Бокуд-1" у оренду допоміжне приміщення площею

2

512,5  кв.
м. багатоповерхового житлового будинку по вул. АДРЕСА_1 на період з 9
лютого 2005 року по 9 січня 2006 року.

Всього у
зазначеному будинку 193 квартири, 169 з яких, у ому числі квартира позивачки,
приватизовані. Крім того, у даному будинку є: 1 371,6 кв. м - сходові клітини;
1058,2 кв. м - підвал; 1030,30 кв.  м -
горище; 1856,60  кв. м За таких обставин
та на підставі ст.ст.1, 10 п.2 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-XII,
рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 по
справі №1-2/2004 про офіційне тлумачення положень ст.ст. 1, 10 Закону України
"Про приватизацію державного житлового фонду" суд дійшов висновку, що
позивачка є співвласником допоміжних приміщень житлового будинку по вул.
АДРЕСА_1, у тому числі приміщення, переданого за вказаним договором у оренду.

Суд на
підставі ст.ст.203, 215, 761 ЦК
України визнав протиправним договір оренди допоміжного приміщення № 22-1Ж
від 28 лютого 2005 року, оскільки за цим договором Виконкомом Вінницької
міської ради передав ТОВ "Бокуд-1" у оренду допоміжне приміщення без
згоди його співвласника ОСОБА_1

У
апеляційній скарзі Виконком Вінницької міської ради просить скасувати заочне
рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на розгляд справи неповноважним суддею, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та
процесуального права.

Представник
позивачки подала заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на її
безпідставність.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої.

Статтею
1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19
червня 1992 року № 2482- XII передбачено, що приватизація державного житлового фонду -
це відчуження квартир (будинків) кімнат у квартирах та однокімнатних будинках,
де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і
приміщень (підвалів, сараїв і таке інше), державного житлового фонду на користь
громадян України.

Відповідно
до п. 2 ст. 10 вказаного Закону, власники квартир багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї
частки в майні будинку. Допоміжні приміщення (комори, сараї і інше) передаються
у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають!

Відповідно
до Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 по
справі № 1-2/2004 про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 "Про
приватизацію державного житлового фонду" п.1.1. допоміжні приміщення
(підвали, сараї, горища, колясочні та інш.) передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах)   багатоповерхових   будинків.
Підтвердження   права   власності
на

3

допоміжні
приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання
співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Встановивши,
що ОСОБА_1 є власником приватизованої квартири у багатоквартирному будинку № 46
по вул. Ватутіна у м. Вінниці, суд на підставі ст.ст.1, 10 п.2 Закону України
"Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року
№ 2482- XII та рішення Конституційного Суду України від 2 березня
2004 року № 4-рп/2004 по справі №1-2/2004 про офіційне тлумачення положень
ст.ст. 1,10 Закону України "Про приватизацію державного житлового
фонду" дійшов вірного висновку, що вона є співвласником допоміжних
приміщень житлового будинку по вул. АДРЕСА_1, у тому числі приміщення,
переданого за вказаним договором у оренду.

Суд
вірно на підставі ст.ст.203, 215, 761 ЦК
України визнав протиправним договір оренди допоміжного приміщення № 22-1Ж
від 28 лютого 2005 року, оскільки за цим договором Виконкомом Вінницької
міської ради передав ТОВ "Бокуд-1" у оренду допоміжне приміщення без
згоди його співвласника ОСОБА_1

Не можна
визнати обгрунтованими посилання на те, що справу розглянуто неповноважним
суддею, оскільки на момент постановления
оскаржуваного заочного рішення головуючий у судді першої інстанції суддя
Медяний В.М. ще не був обраний суддею апеляцій 1ного суду. Таке обрання
відбулось згідно постанови Верховної Ради України № 1035-V лише 17
травня 2007 року, а безпосередньо до виконання обов'язків у апеляційному суді
цей суддя приступив згідно наказу В.о.голови апеляційного суду № 81 п.1 з 26
липня 2007 року.

Безпідставними
є доводи скарги про те, що суд не вправі був 15 березня 2007 року розглядати
справу у відсутності представника Виконкому Вінницької міської ради, який у той
час приймав участь у розгляді інших справ, оскільки : по-перше така причина
відсутності представника виконкому у судовому засіданні у даній справі не може
бути визнана поважною, оскільки у штаті виконкому достатньо працівників, які
могли б його представляти; по-друге представник виконкому не заявив клопотання
про відкладення слухання справи та не повідомив суд про причину його неявки у
судове засідання.

Посилання
на інші підстави скасування рішення і направлення справи на новий судовий
розгляд, передбачені ст. 311 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.

Не   можна
визнати   обґрунтованими   посилання
на   неповне   з'ясування

обставин, що
мають значення для справи, оскільки у
апеляційній скарзі не

зазначено у чому
конкретно полягає порушення судом покладеного на нього ст.10

ЦПК України
обов'язку у сприянні особам, які беруть участь у справі, всебічному

і повному
з'ясуванню обставин справи.

Доводи
скарги про порушення норм матеріального права зводяться лише до цитування
окремих положень нормативних актів і висновків суду не спростовують.

Відповідно
до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно
ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

4

На
порушення зазначених норм процесуального права Виконком Вінницької міської ради
не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції доказів, які
спростовували б доводи позивачки про те, що передане у оренду за договором №
22-1Ж від 28 лютого 2005 року приміщення є допоміжним. Про відсутність таких
доказів у судовому засіданні апеляційного суду повідомив представник апелянта,
а тому доводи апеляційної скарги про те, що це приміщення не є допоміжним не
можна визнати обґрунтованими.

Рішення
постановлене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради відхилити.

Заочне
рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення.

Протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України.