Справа №
22 ц - 4832/2007                                            Головуючий
у 1-й інстанції - Мельник В.В.
Категорія -   3                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

5 вересня 2007
року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого -
Костюченкг Н.Є.

суддів -
Перцової В.А.,   Можелянської З.М.

при
секретарі   - Качур Л.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську

апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня

2007року

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Павлоградське

автотранспортне
підприємство» про стягнення моральної шкоди,
-

встановив:

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного
суду від 30 березня 2007р.,   яким їй
відмовлено у задоволенні позову,
посилаючись на неврахування судом Закону України « Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та ЗУ «Про основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»,   згідно яких вона має право на пільговий
проїзд усіма видами пасажирського транспорту,
а також в автобусах міського сполучення без будь-яких обмежень;
неврахування,   що рішення Павлоградської
міської Ради про виділення спеціального пільгового автобусу суперечить   ст.
21,  24 Конституції України.

Під час
вирішення спору суд 1-ї інстанції встановив,
що 25.03.2005.та 26.03.2005. позивачці-пільговику було обгрунтовано
відмовлено в пільговому проїзді в автобусах маршруту №5,  6,
оскільки вони здійснювали комерційні рейси і в них вже малось більше 5
пасажирів-пільговиків,   що передбачено
договором з замовником в особі виконкому Павлоградської міськради,   який визначає види та об*єм перевезень в
місті пільгових категорій пасажирів в пільгових та комерційних автобусах.

Апеляційний
суд вважає рішення таким,   що повинно
бути залишене без змін,   виходячи із
слідуючого.

Позивачка
на підставі Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів
праці та  інших громадян похилою віку в
Україні користується правом безплатного проїзду всіма видами міського
пасажирського транспорту (за винятком таксі).

Згідно
вимог   ст.  31,
ч.3   ст.  35 ЗУ
«Про автомобільний транспорт»- відношення автомобільного перевізника,   який здійснює перевезення пасажирів на
автомобільних маршрутах загального користування з органами виконавчої влади та
органами місцевого

самоврядування
встановлюється договором про організацію перевезень на автобусному маршруті
загального користування,  в якому,  крім іншого,
встановлюються умови перевозки
пасажирів,  розмір компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок перевезень пільгових категорій громадян.

Згідно
розпорядження міського Голови М. Павлоград від 28.01.2003.№21-р та протоколу №3
засідання тендерного комітету з проведення конкурсу по пасажирським
перевезенням від 23.01.2003.- відповідачеві надано право на здійснення
пасажирських перевезень на підставі договору,
укладеного з міським комунальним підприємством «Павлоградавтотранс»
(далі МКП).

Договір
№1 від 30 січня 2003р. між МКП та відповідачем передбачає забезпечення
безплатних перевезень пасажирів пільгової категорії в комерційних автобусах
«Ікарус» у кількості 10 пасажирів,  в
комерційних автобусах «ПАЗ,  КАВз»- у
кількості 6 пасажирів.

Між
Управлінням праці та соцзахисту населення М. Павлоград та перевізником ТОВ
«Павлоградське АТП» складено договір про компенсацію витрат на перевезення
пільгових категорій пасажирів загального користування,  встановлена кількість пільгових категорій
населення з планових показників кількості пільгових пасажирів та компенсація їх
проїзду,  виходячи з суми субвенції та її
розподілу між перевізниками.

Виходячи
із зазначеного,  та враховуючи,  що водій комерційного автобусу на законних
підставах відмовив позивачці у пільговому проїзді в звіязку із наявністю в
автобусі шести пасажирів-пільговиків (і ця обставина ніким не
оспорюється),  а також те, що фактично
позивачка не згодна з рішенням міського голови та іншими місцевими нормативними
актами,  однак вимоги про визнання їх
незаконними не заявляє,  а тому вони є
чинними на сьогодні, - апеляційний суд вважає вірним висновок суду 1-ї
інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні.

Вивчивши
доводи апеляційної скарги,  апеляційний
суд по зазначеним вище обставинам не може вважати їх обгрунтованими та
такими,  що дають підстави для скасування
або зміни рішення суду.

Керуючись  ст.
ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд  -

УХВАЛИВ

Апеляційну
скаргу -відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 30 березня 2007 року - залишити без  змін.

Ухвала
чинна з моменту проголошення,  може бути
оскаржена у касаційному порядку у 2-місячний строк.