Справа № 22ц-698/07                                              Головуючий у 1
інстанції- Агеева Є.О.
-5                                                              Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем    України

18
вересня 2007 року. Колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк
О.І.,  Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю
представника позивача ОСОБА_8.,
відповідачів ОСОБА_1. , ОСОБА_2. ,
ОСОБА_3.,  представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,  представника третьої особиОСОБА_6.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_9,  ОСОБА_3,  треті особи на стороні відповідача,  які не заявляють самостійних вимог - Ковельська
державна нотаріальна контора,  виконавчий
комітет Ковельської міської ради,
Ковельська дистанція цивільних споруд Рівненського відділку Львівської
залізниці,  про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за
законом,  визначення ідеальних часток
співвласників жилого приміщення та визнання недійсним реєстраційного
посвідчення на право приватної власності за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_9 -ОСОБА_4 на рішення Ковельського
міськрайонного суду від 21 червня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Ковельського міськрайонного суду від 21 червня 2007 року позов задоволено.

Постановлено
визнати недійсним свідоцтво № 858 про право власності на житло,  видане Ковельською дистанцією цивільних
споруд Рівненського відділку Львівської залізниці на підставі розпорядження від
31 березня 1994 року № 96,  яким посвідчено,  що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на
праві спільної власності ОСОБА_10 - 26, 03 кв. м. ,  ОСОБА_11.- 27, 37 кв. м. ,  ОСОБА_7 - 0 кв. м. ,  ОСОБА_12 - 0 кв. м.

Визначити
ідеальні частки співвласників квартири по АДРЕСА_1 по 1/4 частки за ОСОБА_11
ОСОБА_12. ,  ОСОБА_7ОСОБА_10

Визнати
за ОСОБА_7 в порядку успадкування спадщини,
відкритої ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_12  право власності на 1/4 частки в квартирі
поАДРЕСА_1

2

Визнати
частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом,  видане Ковельською державною нотаріальною
конторою 26 серпня 1995 року,  реєстровий
№ 2-3279,  на 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1,  видане на ім'я
ОСОБА_1  ,  ОСОБА_2,
ОСОБА_13. ,  ОСОБА_10.,  визначивши,  що
спадкове майно,  на яке видано зазначене
свідоцтво,  складається з 1/2 частини
квартири,  що знаходиться в АДРЕСА_1

Визнати
недійсним реєстраційне посвідчення на право приватної власності від 25 грудня
1995 року № 8555 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2,  ОСОБА_13. , ОСОБА_10.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1.
та представник відповідача ОСОБА_14 - ОСОБА_4 просять скасувати це
рішення і направити справу на новий розгляд у зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального
і процесуального права.

В
запереченні на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 -ОСОБА_8 зазначає
про її безпідставність та про законність і обґрунтованість оскаржуваного
рішення.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
розпорядженням органу приватизації -Ковельської дистанції цивільних споруд -
від 31 березня 1994р. № 96 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 передана в спільну
сумісну власність ОСОБА_11.,  ОСОБА_10.,
ОСОБА_7 та ОСОБА_12 Вказаним особам видано свідоцтво №
858 про право власності на житло із зазначенням наступних часток співвласників:
ОСОБА_10-26, 03 кв. м. ,  ОСОБА_11.- 27,
37 кв. м. ,  ОСОБА_7 та ОСОБА_12  по - 0 кв. м.

Розпорядженням
органу приватизації виконавчого комітету Ковельської міської ради від 9
листопада 2006р. № 29 в зв'язку з допущеними помилками внесено часткові зміни у
розпорядження від 31 березня 1994р. № 96. На підставі останнього розпорядження
видано дублікат свідоцтва про право власності на згадану квартиру,  в якому зазначено,  що вона належить ОСОБА_11.,  ОСОБА_12,
ОСОБА_7,  ОСОБА_10 на праві
спільної сумісної власності. Отже кожному з цих співвласників належить по 1Л
частині квартири.

Після
смерті 28 грудня 1994 року ОСОБА_11відкрилася спадщина на належну їй % частину
спірної квартири,  однак 26 серпня 1995
року Ковельською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на 1/4 частину цього житла на ім'я ОСОБА_1. ,
ОСОБА_2. ,  ОСОБА_13.,
ОСОБА_10.,  а 25 грудня 1995 року проведено
державну реєстрацію права власності за вказаними особами,  чим порушено право позивача ОСОБА_7,  оскільки вказане свідоцтво видано і на її
частку.

ОСОБА_12
,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  був чоловіком позивача ОСОБА_7 Після його
смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/4 частину спірної квартири.
ОСОБА_7 вступила у володіння спадковим майном.

Строк
позовної давностіОСОБА_7 не пропущений,
так як про порушення свого права їй стало відомо в серпні 2006 року.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно
до ч.2  ст. 8 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в спільну сумісну власність або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї,
які постійно мешкають в даній квартирі (будинку),  в тому числі тимчасово відсутніх,  за якими зберігається право на житло,  з обов'язковим визначенням уповноваженого
власника квартири (будинку).

Як вбачається з довідки про склад сім'ї
наймача      квартири      по
АДРЕСА_1,  на час проведення
приватизації в цій квартирі мешкали і мали право на житло ОСОБА_11.,  ОСОБА_10.,  ОСОБА_7та ОСОБА_12
( а. с.  15).

Згідно з
ч.1  ст.
113 ЦК України в редакції 1963 p.,  що діяла на час виникнення спірних
правовідносин,  володіння,  користування і розпорядження майном при
спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників,  а при відсутності згоди -спір вирішується
судом.

Доказів
про наявність письмової домовленості про розмір часток у спільній сумісній
власності на спірну квартиру між вказаними особами сторони суду не надали. Тому
кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1належало по 1/2 її частини.

Після
смерті ОСОБА_11відкрилася спадщина на належну їй частину квартири. Однак при
видачі свідоцтва від 26 серпня 1995р. про право на спадщину за законом
Ковельською державною нотаріальною конторою безпідставно було прийнято до уваги
свідоцтво № 858 від 31 березня 1994р. про право власності на житло та визнано
за спадкоємцями право на 1/5 частину квартири.

Тому суд
першої інстанції вірно визнав вказане свідоцтво частково недійсним,  оскільки відповідно до Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду» спадкодавцю ОСОБА_11. належала лише
1/2 частина спірної квартири.

Відповідно
до  ст.
551 ЦК України
в редакції 1963р.,  якщо
спадкоємець,  закликаний до спадкоємства
за законом,  помер після відкриття
спадщини,  не встигнувши її прийняти в
установлений строк,  право на прийняття
належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців.

ОСОБА_12  помер 24 квітня 1995р.,  не встигнувши прийняти спадщину після
ОСОБА_11Крім того,  після його смерті
відкрилася також спадщина на належну йому 1/4 частку в спільному майні. На
підставі свідоцтва про шлюб ОСОБА_12  був
чоловіком позивача ОСОБА_7 Оскільки остання проживала в спірній квартирі,  то вона фактично вступила у володіння спадковими
майном в порядку спадкування після смерті чоловіка.

Виходячи
з викладеного,  повно та об'єктивно
дослідивши всі обставини справи,  надані
сторонами докази і давши їм вірну оцінку,
суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Встановлені
судом і наведені вище обставини справи апелянтами не спростовуються,  а суть їхніх доводів зводиться до того,  що позивач ОСОБА_7 пропустила строк позовної
давності для звернення до суду з даним позовом.
Однак при цьому всупереч вимогам
ст.   ст.  10,  60
ЦПК України вони не представили суду переконливих доказів того,  що ОСОБА_7 дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права до 2006 року. Не здобуто таких доказів і
самим судом.  Інші доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду. Рішення постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія судців

ухвалила:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_14 -ОСОБА_4 відхилити,  а рішення Ковельського міськрайонного суду
від 21 червня 2007 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.