АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2278/ 2007                                               Головуючий
- 29/31                                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка
Е.І.,  Прозорової М. Л.

при секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ВАТ
„Дніпроенерго" на рішення Індустріального районного суду м.  Дніпропетровська від 01 грудня 2006 року по справі
за позовом ВАТ „Дніпроенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
теплову енергію,  зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ВАТ „Дніпроенерго" про перерахування заборгованості за теплову
енергію, -

встановила:

ВАТ    „Дніпроенерго"       звернулося    з
апеляційною    скаргою    на
рішення

* Індустріального
районного суду м.  Дніпропетровська від 01 грудня 2006 року,  де ставить

питання про скасування рішення суду та ухвалити нове рішення  про задоволення

позовних вимог,  посилаючись на
те,  що зазначене рішення ухвалено з
порушенням норм

матеріального права /а.с.  50-51/.

Рішенням
Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2006 року відмовлено
позивачці в задоволенні позовних вимог.

Зазначеним
рішенням суду позовні вимоги ВАТ "Дніпроенерго" - задоволено
частково,  а зустрічний позов ОСОБА_1 - задоволено. Суд
стягнув з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Дніпроенерго" заборгованість за
теплову енергію в сумі 394,
03 грн.,  судовий збір 51 грн. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. ,
а всього 475,
03 грн. В іншій частині позовних вимог ВАТ "Дніпроенерго" - відмовлено / а.с.  46-47
/.

В
обгрунтування апеляційної скарги ВАТ "Дніпроенерго" посилається на
те,  що рішення суду є незаконним та
необгрунтованим і таким,  що ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального закону / а. с.  50-51
/.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що скаргу

2

необхідно
задовольнити частково,  а рішення суду
скасувати та направити справу на

новий
розгляд відповідно до п.п. 4,  5  ст.  311 ЦПК
України,  з наступних підстав.

Згідно
п. 4  ст.  311 ЦПК України - рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участі у
справі.

З матеріалів
справи вбачається,  що між сторонами
виник спір щодо стягнення заборгованості за теплову енергію,  яка була надана відповідачу позивачем в
квартиру АДРЕСА_1,  яка утворилась в період з 01.08.2003 року по 30.06.2006 року в сумі 2036, 45 грн.,  як вважає позивач і на стягненні якої
наполягає.

Відповідач
заперечує проти такої суми заборгованості,
посилаючись на те,  що він є
військовослужбовцем Внутрішніх військ МВС України і Згідно Закону України
"Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей",  а тому має право на 50% знижку плати за
користування житлом (квартирою) та плати за комунальні послуги
(водопостачання,  газ,  електрична та теплова енергія і інші послуги)
в житлових будинках усіх форм власності,
у зв'язку з чим у зустрічному позові просив суд зобов'язати ВАТ
"Дніпроенерго" перерахувати суму нараховану за спожиту теплову
енергію з урахуванням його права на 50%
знижку.

Згідно
довідки Управління Центрального територіального командування внутрішніх військ
МВС України від 22.08.2006
року підполковник ОСОБА_1 проходить військову службу в зазначеному
управлінні / а.
с.  17 /.

Розглядаючи
спір по суті та ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції не прийняв до
уваги Закон України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів
їх сімей",  як і не прийняв до уваги
Порядок надання пільг,  компенсацій і
гарантій працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям,  особам
рядового і начальницького складу (затверджений постановою Кабміну України від 31.03.2003 року № 426 з послідуючими
змінами та доповненнями).

Зокрема,  суд не прийняв до уваги,  що згідно п.2 Положення - пільги,  компенсації і гарантії,  на які мають право пільговики,  надаються шляхом відшкодування пільговику
передбаченої законодавством частини фактичних витрат на користування житлом
(квартирної плати),  паливом,  телефоном,
комунальними послугами та за проїзд. Відшкодування зазначених витрат проводиться
щомісяця або раз на квартал рішенням 'керівника установи.

Відповідно
до п.3 Положення - видатки
ж на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок
і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ. Згідно п. 5 Положення - для
відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи копії
квитанції про оплату за користування житлом (квартирну плату),  паливом,
телефоном і за комунальні послуги у строк,  за який здійснюється відшкодування,  а також довідку про склад сім'ї.

Не
зважаючи на вище зазначені обставини та вимоги діючого матеріального
закону,  суд першої інстанції ,
розглядаючи справу по суті та ухвалюючи рішення по
справі,  - так і не вирішив питання щодо залучення до участі у
справі Управління Центрального територіального командування внутрішніх військ МВД України ( де проходить
службу відповідач ОСОБА_1),  що і є
безумовною підставою для скасування рішення та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Фактично
суд не встановив дійсні обставини справи,
як і не встановив які правовідносини склались між сторонами та яким
законом вони регулюються.

Крім
того,  розглядаючи справу по суті суд
першої інстанції,  так і не розглянув
належним чином зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ВАТ "Дніпроенерго"
про зобов'язання перерахувати заборгованість за теплову енергію. В резолютивній
частині

3

рішення
суд зазначив,  що зустрічний позов
ОСОБА_1 задоволено,  але ні в
описовій,  ні в мотивувальній частині
рішення не зазначив ні мотиви,  ні
матеріальний закон згідно яких суд задовольнив зустрічний позов,  як і не зазначив яким чином він задоволений
та як повинен бути проведений перерахунок заборгованості за теплову енергію і
ким.

Суд в
рішенні від 01.12.2006 року
просто зменшив суму позову ВАТ "Дніпроенерго" на 50%,
тоді,  як
розрахунки щодо оплати послуг громадян,
які мають пільги щодо їх оплати,
повинні проводитись згідно постанови Кабміну України від 01.08.1996 року № 879 (з послідуючими
змінами та доповненнями) "Про встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами громадянами,
які мають пільги щодо їх оплати".

Таким
чином,  відповідно до п.5 ч.1 ст311 ЦПК
України рішення суду від 01.12.2006
року не може залишатись в силі і з цих підстав,  а тому підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім
того,  рішення суду від 01.12.2006 року не
відповідає вимогам  ст.  ст.
214-215 ЦПК України. Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції
суд не вирішив ті питання,  які
передбачені ч. 1  ст. 214 ЦПК України. Не
виконані судом першої інстанції і вимоги п.3 ч.1  ст.
215 ЦПК України щодо мотивувальної частини рішення.

Виходячи
з наведеного,  апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню,  а рішення суду
скасуванню,  як таке,  що ухвалене з порушенням норм матеріального
та процесуального закону.

Керуючись  ст.
ст.  218,
303, 307, 311 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ВАТ "Дніпроенерго" -
задовольнити частково.

Рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 1
грудня 2006 року - скасувати,  справу направити на новий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.