Справа 22ц-3643                                 Головуючий
у 1 інстанції Мавроді Р.Ф.
22                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

10
травня 2007 року          Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                 Висоцької B.C.,

суддів                            Біляєвої О.М.,
Осипчук О.В.,

при
секретарі                Таранець В.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Донецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, заінтересовані особи - прокуратура
Донецької області, Управління Державного казначейства України в м. Добропілля,
Головне управління МВС України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Головне
управління МВС України в Донецькій області звернулося до Апеляційного суду
Донецької області з апеляційною скаргою на ухвалу Добропільського
міськрайонного суду від 19 лютого 2007 року, яким частково задоволені позовні
вимоги Желтових, на користь кожного за рахунок коштів державного бюджету в
відшкодування моральної шкоди в зв'язку з незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду стягнуто по 10000 гр.

Головне
управління МВС України в Донецькій області в апеляційній скарзі просило
скасувати ухвалу та постановити нову по суті.

В
обґрунтування скарги апелянт посилався на те, що суд не притягнув до участі у
справі Красноармійський міськрайвідділ, який є юридичною особою і працівниками
якого допущені незаконні дії. При визначенні розміру моральної шкоди, суд не
врахував, що знаходження заявників під судом та слідством різний час та що
належних доказів на підтвердження вимог Желтови не надали. Крім цього, суд не
застосував Закони України "Про Державний бюджет України на 2005 рік"
та "Про Державний бюджет України на 2006 рік", в частині визначення
розміру мінімальної заробітної плати.

В
апеляційній інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_2,
прокурор Сельська О.З. проти задоволення апеляційної скарги заперечували,
просили її відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Суд
першої інстанції встановив, що 14.10.2004 року слідчим відділенням
Красноармійського міськрайвідділу Донецької області була порушена кримінальна
справа у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по обвинуваченню в скоєні злочину,
передбаченого ст.185 ч.1 КК України, в наступному їх дії перекваліфіковано на
ст. 190 ч.2 КК України. 30 грудня 2005 року постановою Красноармійського
міськрайонного суду провадження по кримінальній справі відносно ОСОБА_2 було
закрито на підставі ст.6

п.2 КПК України в зв'язку з відсутністю в його діях складу
злочину з тих підстав, що державний обвинувач відмовився від підтримання
обвинувачення. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 серпня 2006
року скасовано вирок Красноармійського міськрайонного суду від 27 лютого 2006
року відносно ОСОБА_1, провадження по справі закрито у зв'язку з відсутністю в
її діях складу злочину.

Суд
дійшов висновку, що відносно Желтових мало місце незаконне кримінальне
переслідування, що завдало моральної шкоди: позивачі через обрання запобіжного
заходу були обмеженні в вільному пересуванні, постраждала їх репутація,
порушені нормальні життєві стосунки.

З
урахуванням обставин справи, тривалості знаходження заявників під слідством,
судом, глибини моральних страждань суд визначив розмір моральної шкоди в 10000
гр. кожному.

Апеляційний
суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про те, що рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга відхиленню з таких підстав.

Згідно з
вимогами статті 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 мало місце незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, а
відносно ОСОБА_1 - і незаконне засудження, чим їм завдано моральної шкоди, бо
протягом досудового та судового слідства їй було пред'явлено обвинувачення в
скоєні злочинів, через порушення кримінальної справи були порушені нормальні
життєві стосунки заявників, погіршилися відносини з людьми.

В суд
заявниками надані докази в підтвердження заподіяної моральної шкоди внаслідок
незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, яким суд дав
правильну оцінку і в судовому рішенні навів переконливі мотиви зробленим
висновкам.

Судом
правильно встановлені фактичні обставини незаконного притягнення заявників до
кримінальної відповідальності та заподіяної їм цим моральної шкоди, що не
оспорювалось сторонами.

Відповідно
до ст.13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Суд
встановив, що під слідством та судом ОСОБА_1 перебувала більше 19 місяців, а
ОСОБА_2 - більше 11 місяців. Суд першої інстанції визначив розмір моральної
шкоди в 10000 гр. кожному, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на
час розгляду справи.

При
визначенні розміру моральної шкоди судом враховані конкретні обставини справи,
характер та обсяг страждань заявників, характер немайнових втрат, вимушені
зміни у їх життєвих стосунках.

Апеляційний
суд вважає, що 10000 гр. на користь кожного із заявників є справедливою сатисфакцією
за заподіяну моральну шкоду.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд на підставі ст.312 ЦПК України відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, так як суд першої інстанції постановив ухвалу
з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки
суду і не впливають на висновки щодо обґрунтованості та підставності заявлених
вимог.

Керуючись ст.ст.
307 ч.2 п.1, 312-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Головного управління МВС України в Донецькій області відхилити.

Ухвалу
Добропільського міськрайонного суду від 19 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців з часу набрання законної сили.