Справа № 22- 2698 -2007
р.             Головуючий в 1
інстанції Безкровна О.Л.
26                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
квітня 2007 р.                                    Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого -
судді Ювченко Л.П.,

суддів:
Єлгазіної Л.П., Азевича В.Б.,

при
секретарі   Арутюнян Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 25 грудня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового
строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка
оскаржує рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2006
року, яким задоволений зазначений позов.

В
апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення суду на тій підставі,
що воно не відповідає нормам матеріального права і обставинам справи, та
постановити нове рішення про відмову у задоволені позову.

В
обгрунтуванні доводів апеляційної скарги відповідачка посилається на те, що
позивач який є сином померлого не відвідував хворого батька та не допомагав
ліками або грошима на їх придбання. На передодні смерті вона дзвонила ОСОБА_3 і
повідомила про тяжкий стан здоров'я батька. Той факт, що позивач не знав про
смерть батька протягом 6 місяців з дня смерті останнього, не є поважною
причиною пропуску строку, оскільки спадкодавець та спадкоємець проживали у
одному місті, і він за бажанням міг би дізнатися про стан здоров'я батька та
про день смерті. Суд не обгрунтував на якій підставі причину пропуску строку
для прийняття спадщин визнано поважною.

Відповідачка
та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач
просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне її відхилити.

Згідно
зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Апеляційний
суд вважає, що місцевий суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, встановлені факти, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Задовольняючи
позов місцевий суд виходив з того, що позивач є спадкоємцем за законом першої
черги після смерті батька і має право на обов'язкову частку у спадщині

при наявності
заповіту, оскільки він є непрацездатною особою за віком. На квартиру, яка
належала на праві власності батьку позивача складений заповіт, згідно з яким
він заповідав зазначене спадково майно ОСОБА_2. У зв'язку з тим, що позивачу
було невідомо про смерть батька до листопада 2006 року, суд прийшов до
обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску строку на прийняття
спадщини.

Відповідно
до ст. 1272 ч.3 ЦК України,
за позовом позивача, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної
причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним
заяви про прийняття спадщини.

Судом
першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача -
ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з
квартири, розташованої, за адресою: АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за
законом є дружина померлого - ОСОБА_2, на ім'я якої складений заповіт, та
позивач. Представник відповідачки не заперечував проти того факту, що
відповідачка не сповіщала позивача про смерть батька.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, є сином
померлого ОСОБА_4., який заповідав належну йому на праві власності квартиру
відповідачці ОСОБА_2. (а.с. 9, 21, 45)

Відповідно
до ст. 1241 ЦК України,
зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця успадковують незалежно від
змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі
спадкоємства згідно із законом ( обов'язкова частка).

Таким
чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що позивач має
право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька і пропустив строк на
прийняття спадщини з поважних причин.

Апеляційний
суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не
грунтуються на законі.

З огляду
на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, та не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуально права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Донецька від 25 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду України.