Справа № 22- Ц-1028/2007                                       Головуючий
у 1 інстанції    Купрієнко С. І.
Категорія   14                                                             Доповідач
у 2 інстанції      Голуб С. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2007
року   колегія суддів   судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого                        Мережко М. В.

суддів:                                  Голуб С.
А.,    Коцюрби О.П.

при
секретарі                       Некорі
А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою         ОСОБА_1 на
рішення   Вишгородського

районного
суду Київської області від 3
січня 2007 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
„Будівельна компанія „ЖитлоСоцбуд",
третя особа ОСОБА_2

про        поновлення      на
роботі,       стягнення      заробітної      плати
за      час

вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

18 липня 2006 року позивач
пред"явив в суді названий позов. В позові посилався на те,  що він працював у відповідача з 01 квітня 2004 року.

Наказом № 65-к від 20 червня 2006 року він був
звільнений з роботи за п.4  ст.  40
КЗпП України за прогул. Вважаючи своє звільнення незаконним,  позивач просив поновити його на роботі і
стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В
судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги. Просив також стягнути з
відповідача 4460 грн.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20 червня 2006
року по 29 грудня 2006 року,  а також 500
грн. за надання юридичної допомоги.

Рішенням
Вишгородського районного суду від 3
січня 2007 року в
позові відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному
порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає,  що судом не були перевірені його доводи щодо
того,  що звільнення було проведено за
критичні виступи позивача проти керівництва підприємства. Також судом не
допитаний виконроб ОСОБА_3 ,  хоча
клопотання про його допит заявлялось позивачем.

Просить
рішення суду скасувати і справу повернути до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Відповідач
подав до апеляційного суду заперечення проти апеляційної скарги в яких він
звертає увагу судової колегії на те,  що
допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили доводів позивача щодо
того,  що він виходив на роботу з 15 по 20 червня 2006 року. Також
відповідач вважає,  що посилання позивача
на те,  що його звільнили за критичні
виступи проти керівництва підприємства не доведені в судовому  засіданні.

Відносно допиту свідка ОСОБА_3  відповідач зазначає,  що він в даний час не перебуває у трудових
відносинах з підприємством,  а тому
забезпечити його явку у судове засідання відповідач не міг. Сам же позивач не
надав суду даних про його місце проживання і не сприяв явці свідка у судове
засідання.

Просить
в задоволенні апеляційної скарги відмовити і рішення суду залишити без змін.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін по
справі,  обговоривши доводи
апелянта,  викладені в апеляційній скарзі
та заперечення позивача вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням
суду першої інстанції встановлено,  що
позивач відповідно до наказу №
5-к від 1 квітня 2004 року прийнятий
на посаду муляра 5-го розряду
в ТОВ „Будівельна компанія ЖитлоСоцбуд".

З 15 травня до 14 червня 2006 року позивач
перебував у щорічній відпустці,  але до
роботи з 15 червня 2006 року не
приступив без поважної причини,  за що
наказом № 65-к від
20 червня 2006 року був
звільнений з роботи.

При
винесенні рішення суд першої інстанції виходив з того,  при звільненні позивача були дотримані всі
вимоги трудового законодавства і послався при цьому на досліджені в судовому
засіданні докази.

Судова
колегія погоджується з такими висновками суду,
оскільки вони зроблені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи
апеляційної скарги щодо того,  що суд не
допитав виконроба ОСОБА_3 не можуть бути підставою для скасування рішення
суду,  оскільки законність звільнення
позивача доведене в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями
свідків. Крім того,  позивач не надав
суду даних про місце проживання названого свідка,  а тому у суду не було можливості задовольнити
назване клопотання.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що суд не дав
належної оцінки доказам,  які
підтверджують,  що він з 15 по 22 червня 2006 року виходив на
роботу,  але його не допускали до робочого
місця,  якими є його листи- звернення до
відповідача 16 червня 2006 року та 22 червня 2006 року
спростовуються наступним.

Відповідно
до  ст.
60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі.

Доказуванню
підлягають ті обставини,  які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі,  виникає спір.

Ні в
позовній заяві,  ні в ході судового
засідання немає жодного посилання на те,
що позивач звертався до відповідача із листами про не допуск його до
робочого місця. Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 21-22) позивач заявляв
суду письмові клопотання про виклик свідків,
про витребування у відповідача низки письмових доказів. Разом з тим
позивач не заявляв клопотання про витребування у відповідача копії своїх
звернень,  на які посилається в
апеляційній скарзі,  а також не надав
суду першої інстанції їх копій з підтвердженням їх відправлення. Враховуючи
наведене,  у суду першої інстанції не
було доказів того,  що відповідач не
допускав позивача до роботи ,  а тому доводи апеляційної скарги є необгрунтованими.

Посилання
представника позивача при розгляді апеляційної скарги на те,  що названі докази суду
пред"являлись,  спростовуються
матеріалами справи,  зокрема також
протоколом судового засідання,  в якому
відсутні відповідні записи. Зауважень на протокол судового засідання позивач
не  подавав.

Позивач
надав судовій колегії копії своїх звернень до відповідача,  але,
оскільки він не зазначив причин їх неподання до суду першої
інстанції,  вони не були предметом
розгляду у суді першої інстанції,  судова
колегія в силу вимог  ст.  131
ЦПК України не може прийняти їх до розгляду і дати їм належну правову
оцінку.

Всі інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують
рішення суду.

Враховуючи,    що
рішення   суду   винесено
з   додержанням   вимог
матеріального   та процесуального
права,  воно   має бути залишено без змін.

Керуючись  ст.
ст. 303,  308 ЦПК
України,  колегія суддів,

УXВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу    ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 січня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою

відповідальністю „Будівельна компанія „ЖитлоСоцбуд",  третя особа ОСОБА_2   про     поновлення    на
роботі,     стягнення    заробітної    плати
за    час

вимушеного
прогулу залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала
апеляційного суду може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до
Верховного Суду України.