Справа №
22-2427 ( 2007р.                                          Головуючий
у 1 інстанції: Матяш О.В.
Суддя-доповідач : Кримська О.М.
Апеляційний суд Запорізької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
серпня 2007 року                                                                               м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого     Кримської О.М.

Суддів
Маловічко С.В.,  Подліянової Г.С.

При
секретарі       Белименко С.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського
районного суду м.  Запоріжжя від «25»
квітня 2007р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа:
ДВС Ленінського району м.  Запоріжжя) про
виключення майна із акту опису,

Встановила:

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2.,
Обух В.І. (третя особа: ДВС Ленінського району м.  Запоріжжя) про виключення майна із акту
опису.

В позові
зазначила,  що 06.12.2006 року державним
виконавцем ВДВС Ленінського району м.
Запоріжжя на примусове виконання рішення Волочинського районного суду
Хмельницької області від 26.12.2005 року,
залишеним ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09.02.2006
року без змін,  за яким стягнуто з
ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3. 11 000 грн.,
складено акт опису та арешту майна боржника -ОСОБА_2.

Однак,  позивач вважає,  що у вищеназваний акт включено майно,  яке є також її власністю ,  тому на підставі  ст. 60 Сімейного Кодексу України,  просить визнати за нею право власності на ½ частину
описаного майна,  виділивши їй наступне
майно: диван, вартістю 500 грн.; два кресла вартістю 400 грн.; утюг
"Тефаль",  вартістю 100 грн.;
три ковдри: зелену,  червону,  темно-зелену на загальну суму - 300
грн.,  а всього на суму 1300 грн.

Ухвалою
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 25 квітня 2007 року позов ОСОБА_1. залишено без розгляду.

Не
погоджуючись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,

2

в якій,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права,  просить ухвалу суду скасувати,  а справу направити на новий розгляд до того ж
суду.

Заслухавши
доповідача,  пояснення осіб,  які брали участь в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції,  дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до п.1 ч.1  ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,  апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Залишаючи
позовну заяву без розгляду,  суд першої
інстанції виходив з того,  що позивач
повторно без поважних причин не з'явився в судове засідання.

Однак,  з таким висновком суду погодитись неможна,  виходячи з наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що 06.03.2007 року по даній цивільній справі
проведено попереднє судове засідання та справа призначена до судового розгляду
на 28 березня 2007 року,  але судове
засідання не відбулося у зв'язку з хворобою судді (а.с. 22).

Проте,  дані про належне повідомлення сторін про
місце та час розгляду справи у матеріалах справи відсутні.

Судовий
розгляд справи відкладено на 25 квітня 2007 року.

В судове
засідання, призначене на 25 квітня 2007 року не з'явились: ні позивач,  яка не повідомила суд про причину
неявки,  ні відповідач ОСОБА_2.,
але останній сповістив суд про причини неявки в судове
засідання та надав виправдовуючі документи,
просив слухання справи перенести на іншу дату.

Згідно
п.3 ч.1  ст. 207 ЦПК України суд
постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду,  якщо належним чином повідомлений позивач
повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив
про причини неявки,  якщо від нього не
надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Із
змісту названої статті видно,  що
повторною неявка позивача в судове засідання є друга поспіль неявка позивача в
судове засідання,  якщо він обидва рази
був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду
на вищевказане,  колегія суддів
вважає,  що неможливо визнати неявку
позивача в судове засідання ,  призначене
на 25 квітня 2007 року,  як повторну
неявку,  а тому оскаржувана ухвала суду
підлягає скасуванню,  а справа -
направленню на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись  ст.
ст. 307,  312,  315, 317 ЦПК України,  колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 25 квітня 2007 року по даній справі - скасувати,  а справу направити на новий розгляд до того ж
суду .

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.