Україна АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДШПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-3420                                               Головуючий
в І інстанції Литвиненко В.М.
66                                                                      Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2007
року  Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого:       судді      Болтунової Л.М. ,

суддів :                                 Кузнецов В.О.,  Пищиди М. М.

при
секретарі -                               Журавель
Ю.О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу по
апеляційній   скарзі   ОСОБА_1
представника  ОСОБА_2 на ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16
лютого    2007 року у справі за скаргою
ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця,  посилаючись на те,  що протягом тривалого часу з 04.07.2003 року
- дня відкриття виконавчого провадження,
державна виконавча служба не виконує необхідних,  передбачених законом дій,  щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2-19 188 грн.. Тому вона просила визнати цю бездіяльність неправомірною
та зобов'язати ДВС та її начальника вжити необхідних заходів для виконання
рішення Павлоградського районного суду від 08.05.2003 року шляхом арешту та
реалізації описаного нерухомого майна.

Ухвалою
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого
2007 року в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця
відмовлено.

На
вказану ухвалу представником ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга про
скасування ухвали суду та направлення справи на новий розгляд через порушення
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної
скарги,  заявлених вимог,  колегія суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити,  а ухвалу суду залишити
без змін відповідно до п. 1  ст.  312 ЦПК України,  з наступних підстав.

Судом
встановлено та підтверджується матеріалами справи,  що рішенням Павлоградського районного суду
Дніпропетровської області від 08.05.2003 року з ОСОБА_3  на користь ОСОБА_2 була стягнута сума боргу
та витрати у розмірі 19388 грн.

04 липня
2003 року було відкрито виконавче провадження. 29 жовтня 2003 року прийнята
постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
28 квітня 2005 року складено акт опису й арешту майна,  згідно якого накладено арешт на домоволодіння
АДРЕСА_1 ,  який належить боржнику. В той
же день було накладено арешт на телевізор. Пізніше були проведені і інші дії по
виконанню рішення суду.

15 серпня 2006 року представник стягувана звернувся до ДВС із заявою
проте,  що стягнення по виконавчому листу
проводити з пенсії боржника,  що і було
зроблено ДВС,  12 лютого 2007 року
представник стягувана відмовився від отримання грошових сум із пенсії
боржника,  мотивуючи тим,  що у боржника є майно на яке необхідно
звернути стягнення.

Статтею
383 ЦПК України передбачено право учасників виконавчого провадження на
звернення до суду із скаргою,  якщо вони
вважають,  що були порушені їх права чи
свободи.

Згідно  ст. . 385 ЦПК України скаргу може бути
подано до суду . у десятиденний строк з дня,
коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи
свобод; у триденний строк з дня,  коли особа
дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод,  у разі оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій.

Пропущений
з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку,  щодо не
задоволення скарги,  оскільки державним
виконавцем була виконана вимога стягувана про звернення стягування на пенсію
боржника у серпні 2006 року. ОСОБА_2 обрала передбачений законом спосіб стягнення
боргу з ОСОБА_3 ,  подавши заяву на
відрахування з пенсії боржника відповідного відсотка. В такому випадку ДВС
припиняє свої дії щодо опису та реалізації нерухомого майна.

Зі
скаргою на бездіяльність ДВС представник ОСОБА_2 звернувся 26 жовтня 2006року,  тобто через два місяця після подання заяви
про звернення стягування на пенсію боржника. Колегія суддів вважає,  що стягувачем та її представником пропущений
строк для подання скарги на дії держвиконавця,
за період з 04 липня 2003 року по 15 серпня 2006 року,  до суду без поважних причин і підстав для
поновлення цього строку не має.

12
лютого 2007 року представник стягувана відмовився від отримання грошових сум із
пенсії боржника,  мотивуючи тим,  що у боржника є майно на яке необхідно
звернути стягнення,  тобто коли вже
справа розглядалася в суді. Дії державного виконавця після цього не були
предметом розгляду у суді першої інстанції.

Заявлені
у скарзі доводи не спростовують ухвалу суду,
ухвала суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального
права,  а тому,  колегія суддів вважає можливим залишити без
змін ухвалу суду,  а апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
312,  313 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  представника ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.