АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

15
травня 2007 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Головчук С
В.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

при секретарі Прищепі О.А.

з участю відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі
цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого

акціонерного                                       товариства                                     „Енергопостачальна

компанія"„Житомиробленерго"  (
далі  ВАТ  „Житомиробленерго")  та Бердичівського РЕМ м. Бердичева про
захист прав споживача за апеляційною скаргою ВАТ „Житомиробленерго"

на
рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2007 року,

встановив:

в липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав
споживача. Він зазначав, що як суддя Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області і споживач має право на знижку в оплаті за спожиту
електроенергію в розмірі 50%, але відповідач вимагає від нього оплати за
спожиту електроенергію у розмірі 100%. Просив суд визнати незаконними дії відповідача
в частині нарахування йому з 01 січня 2004 року оплати за спожиту ним та
членами його сім'ї електроенергію в розмірі 100% її вартості. Крім того, просив
зобов'язати Бердичівське РЕМ
м. Бердичева провести перерахунок нарахованої суми за період з 01.01.2004
року по 31.12.2005 року оплати за спожиту електричну енергію з 100% на 50% її
вартості та стягнути на його користь 202 гривні 65 коп. переплачених коштів за
спожиту електричну енергію згідно квитанцій, а також зобов'язати відповідача з
01.06.2006 року припинити нарахування оплати за спожиту електричну енергію в
розмірі 100% її вартості та всі подальші нарахування вартості цих послуг
проводити в розмірі 50%.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19
лютого 2007 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії ВАТ
„Житомиробленерго" в особі Бердичівського РЕМ в частині нарахування ОСОБА_1 з 01.01.2004 року оплати за
спожиту ним електричну енергію та членам його сім'ї в розмірі 100% її вартості.
Зобов'язано ВАТ „Житомиробленерго" в особі Бердичівського РЕМ провести
перерахунок нарахованої ОСОБА_1

Справа
№22ц/798                                                        Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Котік Т.С.

Категорія
35                                                                                 Суддя-доповідач
Головчук С.В.

. за період з
01.01.2004 року по 31.12.2005 року оплати за спожиту електричну енергію з 100%
на 50% її вартості, зарахувавши переплачені ним кошти в рахунок майбутніх
платежів та зобов'язано з 01.06.2006 року припинити нарахування оплати за
надані послуги по споживанню електричної енергії в розмірі 100%її вартості та
всі подальші нарахування вартості цих послуг проводити в розмірі 50% вартості.
В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

у апеляційній скарзі відповідач порушує питання про
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову
в задоволені позову. Відповідач посилається на те, що суд безпідставно
задовольнив позов ОСОБА_1., оскільки ВАТ «Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» не є належним відповідачем, а відшкодування позивачеві
витрат за спожиту електроенергію повинна здійснювати держава.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 працює на
посаді судді Бердичівського міськрайонного суду з 1999 року по теперішній час
(а.с.8).

Суд першої інстанції правильно вважав, що спірні правовідносини регулюються
ст.130 Конституції України, ст.123 Закону України "Про судоустрій
України", ст.44 Закону України "Про статус суддів", ст.б
Європейської хартії про статус суддів.

Крім того, при вирішенні даного спору враховано роз'яснення, які містяться
в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №4 „ Про
застосування законодавства, що забезпечує незалежність суддів", п.9
постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. №7 "Про
посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина" та взято до
уваги рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року (по справі щодо
пільг, компенсацій і гарантій), в якому зазначено про те, що видатки Державного
бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією
України і положення частини 1 статті 129, частини 1 статті 130 Конституції
України у взаємозв'язку із положенням статей 11,44 Закону України "Про
статус судів" створюють механізм захищеності судової влади, який Верховна
Рада України повинна враховувати, приймаючи Державний бюджет УкрйШи на
аідлоіідний рік. А Фому норми
про матеріальне та побутове забезпечення суддів, їх соціальний захист,
встановлені відповідно ст.ст.4 4,45 Закону України "Про статус
суддів", не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації.
Надання суддям передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій не може
ставиться у залежність від грошових доходів суддів та від бюджетного
фінансування.

Судом
встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг з
енергопостачання, відповідач є монополістом по наданню такого виду послуг
населенню та на протязі 2004-2007 років отримує фінансування з державного
бюджету для надання пільг в оплаті за спожиту електричну енергію для пільгових
верств населення, в тому числі ветеранів Великої Вітчизняної війни, ветеранів
військової служби, МВС,СБУ, пільги працівникам освіти, культури та медичним
працівникам. Отже твердження відповідача про відсутність фінансування на
покриття втрат у зв'язку з наданням відповідних пільг безпідставні.

Враховуючи викладене, суд правильно задовольнив позов,
рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, підстав для його
скасування немає.

Керуючись
ст.ст.209,303,307,308,313-315,317 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна
компанія"„Житомиробленерго" відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
проголошення.