Справа №
22- 5879 /2007                          Головуючий
у 1-й інстанції - Кепкал Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13
вересня 2007 року           Апеляційний
суд м. Києва

в складі:

головуючого        Вербової І.М.

суддів                                                                                                    Желепи
О.В.

Олійник
А.С.  при секретарі       Сливінській О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м.  Києва від 18 січня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1до Національної акціонерної компанії «Украгролізинг»,  треті особи : ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

Апеляційний суд
, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2006
року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В заяві
зазначив,  що працював в Національній
акціонерній компанії «Украгролізинг» з 26 серпня 2003 року по 27 березня 2006р
на посаді головного інженера у сфері цивільного захисту та охорони праці.

Згідно
штатного розпису апарату НАК «Украгролізинг» посада "Головний інженер у
сфері цивільного захисту та охорони праці" відноситься до складу
керівництва Компанії,  а згідно КЗпП
України,   ст. 15 Закону України «Про
охорону праці» статус керівника служби охорони праці та його заробітна плата
прирівнюється до керівників основних виробничо-технічних служб,  якими в компанії є управління,  департамент. Але незважаючи на вимоги  ст.  15
Закону України "Про охорону праці",
в частині того,  що ліквідація
служби охорони праці допускається тільки у разі ліквідації підприємства,  керівництво Компанії,  в особі Голови Управління НАК «Украгролізинг»
ОСОБА_2.,  наказом від 26 грудня 2005р №
299 ліквідувало у штатному розписі Компанії структуру охорони праці і як
наслідок наказом № 61-к від 24 березня 2006 року його було звільнено з посади
27.03.2006р.

Про звільнення
його офіційно було попереджено тільки через місяць,  а

саме 26.01.2006р.,  в той же день за
вказівкою заступника голови правління компанії ОСОБА_5,  його було виселено із кабінету охорони праці
не зважаючи на те,  що йому необхідно
було працювати до звільнення ще два місяці.

26.01.2006р.
всі матеріали по охороні праці були передані іншому працівнику компанії -
головному інженеру господарського управління ОСОБА_6.  на виконання,
що суперечить вимогам Закону України «Про охорону праці».

31.01.2006р.
він направив звернення до Першого віце - прем'єр міністра України ОСОБА_7 ,
який виконував обов'язки Голови Національної Ради з
питань безпечної життєдіяльності населення,
про порушення законодавства з питань охорони праці в НАК
«Украгролізин»,  відреагувавши на яке
працювала комісія Державного департаменту промислової безпеки,  охорони праці та гірничого нагляду,  яка своїм приписом від 3 березня 2006р. № 17
зобов'язала Голову правління НАК «Украгролізинг» ОСОБА_2. відновити службу
охорони праці в Компанії.

Але
керівництвом Компанії вимоги контролюючого органу України з питань охорони
праці були проігноровані.

Нехтування
відповідачем його правами,  звільнення
його з роботи за три роки до пенсії,
негативний психологічний вплив на протязі 2, 5 місяців процесу
звільнення негативно вплинули на стан його здоров'я та порушило звичайний
спосіб життя,  і як наслідок вимагало від
нього моральних та матеріальних затрат,
тому вважає,  що йому заподіяна
моральна шкода,  яку оцінює в сумі 6 500
грн.

Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2007 року в позовних вимогах
відмовлено .

В
апеляційній скарзі позивач,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального та процесуального права,  на невідповідність висновків суду обставинам
справи,  ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції та просить ухвалити нове рішення,  яким задовольнити його позовні

вимоги.

Посилаються
на те,  що судом першої інстанції не
враховано основні законодавчі акти трудового законодавства,  не прийнято до уваги відновлення структури
служби охорони праці згідно повторного припису Державного Комітету
«Держнаглядохоронпраці» та те,  що
відповідач посилався на застарілу редакцію Закон України «Про охорону праці»
від 1992 року,  а не на нову діючу від
2002 року.

В суді
апеляційної інстанції позивач апеляційну скаргу підтримав з тих же підстав та
просив про її задоволення.

Представник
відповідача проти апеляційної скарги заперечує та просить її відхилити,  посилаючись на безпідставність її доводів.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,  перевіривши законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
суд приходить до висновку,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_1. з 26 серпня
2003 року працював на посаді головного інженера у сфері цивільного захисту
охорони праці в Національній акціонерній компанії «Украгролізинг»

В грудні 2005
року у НАК «Украгролізинг» відбулось скорочення штату працівників,  до яких увійшов і позивач.

ПАК
«Украгролізинг»,  скорочуючи посаду
головного інженера з цивільного захисту та охорони праці,  виходила з вимог  ст.  15
Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694 - XII «Про
охорону праці»,  з внесеними відповідними
змінами,  яка встановлює квоту в одну
посаду інженера з охорони праці та техніки безпеки лише для підприємств
виробничої сфери з кількістю працюючих 50 і більше осіб. Разом з тим НАК
«Украгролізинг» за правовою природою є банківською установою,  тобто такою,
у якої виробнича сфера відсутня,
а тому службу з охорони праці у НАК Украгролізинг» має представляти одна
особа,  що має відповідну підготовку і
навіть в якості сумісника.

Наведене
підтверджується й науковими коментарями до зазначеного Закону України,  де зазначено,
що на підприємствах невиробничої сфери чисельністю працюючих від 101 до
500 осіб,  службу з охорони праці повинен
представляти один фахівець з охорони праці,
що має інженерно-технічну освіту. В НАК «Украгролізинг» була скорочена
одна посада інженера з охорони праці,  а
не служба охорони праці в цілому.

Залишення
головного інженера адміністративно-господарського управління ОСОБА_6.  єдиним спеціалістом з охорони праці та
техніки безпеки,  який разом з позивачем
виконував роботу по охороні праці в НАК « Украгролізинг»,  не суперечить вимогам законодавства про
охорону праці.

Припис
Державної інспекції охорони праці в промисловому комплексі № 17 від 3 березня
2006 року не може бути доказом застосування служби охорони праці в НАК
«Украгролізинг»,  оскільки була
ліквідована саме посада головного інженера з охорони праці,  а служба в цілому скасована не була. Доказом
цього є той факт,  що наказом № 159 НАК
«Украгролізинг» була створена служба охорони праці. Наказу,  який би скасовував зазначений наказ в НАК
«Украгролізинг» не видавалось.

Скорочуючи     штати
працівників     позивачу     було
запропоновано

переміщення на посаду головного інженера з охорони праці Київської філії
^НАК «Украгролізинг»,  яка на той момент
була вакантною,  що підтверджується
витягом зі штатного розпису Київської філії,
долученим до матеріалів справи. Відповідно до акту від 26.01.2006 р.,
ОСОБА_1 відмовився від подальшої роботи на зазначеній
посаді,  на якому міститься відповідний
запис останнього.

Згідно
п.1 ч.1  ст. 40 КЗпП України,  відповідачем було розірвано трудовий договір
з позивачем після відмови ОСОБА_1 від подальшого виконання у структурному
підрозділі НАК «Украгролізинг» обов'язків,
передбачених трудовим договором,
по спливу двохмісячного строку після попередження позивача про його
скорочення,  отримавши згоду профкому.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,  суд
виходив з того,  що ніяких порушень
чинного трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 відповідачем допущено не
було.

Суд
повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини по справі,  дав належну оцінку зібраним доказам та
обґрунтовано відмовив в позові.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  а тому не є підставою для зміни рішення суду.

Зважаючи
на зазначене,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції
правильно застосував норми матеріального та процесуального права,  а доводи апеляційної скарги не спростовують
його висновків.

Керуючись  ст.
218,  303,  307,
308,  313 - 319   ЦПК України,      колегія

суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Києва від 18 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.