Справа
№ 2 - 2543/ 2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - судді Проскурні
С.М.

при секретарі - Мойсеєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Петрівської сільської ради про визнання приватизації квартири та свідоцтва про
право власності на житло недійсними,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1.
23.10.07р. звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання
приватизації квартири під номером АДРЕСА_1
та свідоцтва  про право власності
на житло від 19.03.99 недійсними, мотивуючи вимоги тим, що у 1999 році його
батьки і брат звернулися до Петрівської сільської ради із заявою про
приватизацію квартири, в якій вони проживали. Від його імені також поставили
підпис у заяві і приватизували квартиру на чотирьох осіб. Він не бажав брати
участь у приватизації житла і не знав про це.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що до 2002 року
він проживав з батьками в квартирі під номером АДРЕСА_1. У 1999 році батьки
вирішили приватизувати квартиру, заяву підписали також від його імені, але він
про це дізнався лише три-чотири роки тому. Просив визнати приватизацію
зазначеної квартири та свідоцтво про право власності на житло з його участю
недійсними.

Відповідач
ОСОБА_2. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що він займався
питаннями приватизації квартири. Старший син ОСОБА_1 на той час проживав разом
з ними. У заяві до Петрівської сільської ради про приватизацію житла він
поставив підпис за сина. Зараз вважає, що син повинний був сам вирішувати за
себе.

Відповідач
ОСОБА_3. позовні вимоги визнала, в суді дала аналогічні пояснення.

Відповідачі
ОСОБА_4. та представник Петрівської сільської ради в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надано
письмові заяви про неможливість з'явитися до суду і проханням розглядати справу у їх відсутності.

Відповідач
ОСОБА_4. своїх заперечень щодо позову не надав.

У
своєму письмовому відгуку Петрівська сільська рада позовні вимоги не визнала.
Заперечення обґрунтовані тим, що в приватизаційних документах на спірну
квартиру є заява про приватизацію, де серед осіб, які підписали заяву та були
членами сім'ї наймача, є підпис і ОСОБА_1. Позивач після приватизації квартири
19 березня 1999 року до 25 квітня 2002 року проживав у приватизованій квартирі,
був повнолітнім та дієздатним, відтак не міг не знати про те, що є
співвласником квартири.

Вислухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд
вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що свідоцтво про право власності на житло - квартиру під номером
АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2. і членам його сім'ї ОСОБА_3., ОСОБА_1., ОСОБА_4.
19.03.1999 року. Право власності на зазначену квартиру набуто внаслідок
приватизації відповідно до Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду” від 19.06.92 з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно
до положень ст.8 вищезазначеного Закону передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), з
обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Передача
квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина.

Передача
квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з
компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про
право власності на квартиру (будинок).

На
момент приватизації квартири позивач ОСОБА_1. був повнолітнім та дієздатним,
постійно проживав разом з батьками за вказаною адресою до 25 квітня 2002 року,
що не заперечувалося ним в суді та підтверджено даними його паспорту
громадянина України.

Приватизація
квартири здійснена за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно в ній проживали, в тому числі ОСОБА_1. Жодних належних доказів, які б
спростовували це, суду представлено не було.

Пояснення
відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3., батьків позивача, про те, що їх син своєї
згоди на приватизацію квартири не давав, суд відкидає як безпідставні, які не
підтверджені іншими об'єктивними доказами.

Відповідно
до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три
роки.

Згідно з ч.6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003р. правила Цивільного кодексу України про
позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

Відповідно до ст.71 ЦК
України в редакції 1963 року (втратив чинність, але діяв
під час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три
роки.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦК
України в редакції 1963 року сплив строку позовної
давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Посилання
позивача на те, що він не знав про його включення в приватизацію квартири також
не може бути прийнято до уваги. Проживаючи у вищезазначеній квартирі до квітня
2002 року, будучи при цьому повнолітнім та дієздатним, ОСОБА_1. не міг не
знати, що є співвласником квартири. Протягом восьми з половиною років позивач
за захистом порушених чи оспорюваних прав до суду не звертався, а відтак
пропустив встановлений законом строк позовної давності.

Приймаючи
до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру, а судові
витрати сплачені для позовів немайнового характеру, з ОСОБА_1., відповідно до
статей 79-81 ЦПК України, в доход держави підлягають сплаті судовий збір в
розмірі 42,50 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 22,50 грн. з урахуванням сплачених ним сум при
зверненні з позовом до суду.

Керуючись
статтями 71, 80 ЦК України в редакції 1963 року, ст. 257, ч.6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003р., ст.8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду”,
статтями 10, 11, 60, 79-81, 88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Петрівської
сільської ради про визнання приватизації квартири під номером АДРЕСА_1 та
свідоцтва про право власності на житло від 19 березня 1999 року недійсними.

Стягнути  з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в
розмірі             42 грн. 50 коп., а
також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі  22 грн. 50 коп.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя