Справа № 22ц-896/07                              Головуючий в J інстанції
- 38                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17жовтня
2007 року                                                                                            м.
Луцьк

Колегія   суддів
судової  палати у   цивільних
справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Киці
С.І., Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В. з участю:
позивача    ОСОБА_1. відповідача ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3.

прокурора
Ткачука С.Я.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовомОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відібрання дітей

за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 17 серпня 2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 17 серпня 2007 року позовОСОБА_1 задоволено.
Відібрано неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
від ОСОБА_2 та передано їх матері ОСОБА_1. Рішення суду допущено до негайного
виконання.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3. просять
рішення Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня

2007 року
скасувати, та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.
про відібрання дітей. Вважають, що рішення ухвалене судом першої інстанції, є
незаконним і необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено, що від шлюбу у сторін є двоє дітей : ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 03.04.2007 року , залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області від 19.06.2007 року, визначено місце
проживання дітей разом з матір'ю -позивачем ОСОБА_1. (а.с.5-8).

Як
ствердив у даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_2., з часу
повернення з-за кордону та у зв"язку з перебуванням позивачки за кордоном
лише він займався вихованням дітей. Обставини справи свідчать про те, що
наслідком такого виховання є невизнання дітьми своєї матері та створення
відповідачем умов для усунення матері від виховання та спілкування з дітьми, що
суперечить вимогам ч.1, 2 ст.50, ст.153 СК України, ст.59 Закону України «Про
освіту».

Відповідно
до ст. 162 Сімейного кодексу України, якщо один з батьків або інша особа
самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі
закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце
проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої
особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення
її тому, з ким вона проживала.

Отже суд
першої інстанції, встановивши, що відповідно до рішення суду місцем проживання
дітей є місце проживання їх матері - с Гірка Полонка Луцького району, однак
діти фактично проживають у м. Луцьку з відповідачем, та останній протиправно їх
утримує за місцем свого проживання, дійшов до вірного висновку про наявність
підстав для відібрання дітей та задоволення позовних вимогОСОБА_1.

Покликання
апелянтів на те, що суд вийшов за межі позовних вимог є безпідставним. Так , зі
змісту позовної заяви вбачається, що позивач просила відібрати дітей від батька
ОСОБА_2 у зв'язку з його протиправною поведінкою, що передбачено ст. 162 СК
України, тому посилання у позовній заяві на ст.163 СК України немає правового
значення.

Позиція
органу опіки і піклування про доцільність проживання дітей з батьком відповідно
до ч.2 ст.212 ЦК України,
ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, не має наперед встановленого значення.

Суд
першої інстанції оцінив докази з додержанням вимог ст.212 ЦПК України, та
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України вірно врахував, що місце проживання дітей
вже визначено рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.04.2007 року.

Висловлене
малолітніми дітьми небажання йти  на
проживання до

матері не є
обов'язковим для суду, оскільки рішенням Луцького міськрайонного суду від 3
квітня 2007 року та ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 червня
2007 року / а.с. 5-8/ встановлено про невідповідність інтересам дітей їх
проживання з відповідачем Клімуком С.М.

Крім
того, із права дитини на повагу випливає висновок про те, що думка дитини
враховується настільки, наскільки це відповідає її інтересам.

Відповідачем
не подано доказів, які стверджують про можливість порушення прав та інтересів
дітей в разі передачі їх матері.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду. Рішення
суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 313-315, 3317, 319 ЦПК Ураїни, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 17 серпня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили,