Справа № 22ц- 4088/2007                       Суддя 1-ї ін.- Труханова
- 41                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
травня 2007 року                                                                   м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючої -
Шабанової В.О.

суддів -
Стратіло В.І., Резникової Л.В.

при секретарі -
Тума О.В.

з участю
позивача ОСОБА_1 представника відповідача Агалкової В.Г.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Харцизького міського суду Донецької області від 23 березня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до
Харцизького Комунального підприємства „Бюро технічної інвентаризації"
(далі КП „БТІ") про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

У
березні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду з цим позовом до КП „БТІ" м. Харцизька Донецької
області, вказуючи, що 3 серпня 2006 року в м. Харцизьку помер його батько ОСОБА_2. Після його
смерті відкрилася спадщина, яка складається з жилого будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1. Він є єдиним спадкоємцем на спадщину і звернувся
до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини. Але нотаріус не може
оформити спадщину через те, що будинок батька не пройшов державну реєстрацію.

Рішенням
виконкому Харцизької міської ради №22 від 31 жовтня 1958 р. батькові було
надано земельну ділянку для будівництва жилого будинку за вказаною адресою.

24
листопада 1958 р. житлово-комунальним відділом виконкому Харцизької міської
Ради батькові було видано договір про виділення земельної ділянки для
будівництва будинку, який посвідчено 27.11.1958 р. в Харцизькій нотаріальній конторі. Також батькові було
видано проект забудови і він приступив до будівництва будинку. На земельній
ділянці батько збудував жилий будинок, веранду, літню кухню, крильце, сараї,
два гаражі, огороду, хвіртку, що за технічною оцінкою КП „БТІ" має
вартість 26548 грн. Технічний паспорт на ці забудови батькові було видано в БТІ
м.Харцизька 18 листопада 1988 року, але з невідомих причин будинок та інші
прибудови не були зареєстровані на батька, хоча з технічної характеристики
видно, що їх готовність становить 100%.

Вказував,
що відповідно до ст.331 ЦК
України право власності на збудований будинок належить батькові в момент
його забудови, але відповідно до ст.182 ЦК
України будинок підлягає державній реєстрації, чого батьком зроблено не
було. Внаслідок цього він не може оформити спадщину.

Просив
ухвалити рішення, яким визнати право власності на жилий будинок з надвірними
будовами за вказаною адресою за його батьком Федоровим Є. А., який помер З
серпня 2006 року.

Рішенням
Харцизького міського суду від 23 березня 2007 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалюючи
таке рішення, суд встановив, що 3 серпня 2006 року дійсно помер батько
позивача. Згідно договору на право забудови і безстрокового користування
земельною ділянкою від 24.11.1958 р. померлому була надана земельна ділянка за
вказаною адресою для будівництва жилого будинку. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) відповідно
до ст.331 ч.2 ЦК України
виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо
договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з момент прийняття його до експлуатації.

Згідно
державним будівельним нормам, затвердженим наказом Держбуду України 28.09.2006
року закінчені будівництвом і підготовлені до експлуатації відповідно до
затвердженого проекту об'єкти підлягають введенню в експлуатацію в порядку,
який встановлено чинним законодавством.

Суд
виходив з того, що спірний будинок до цього часу в експлуатацію не прийнятий,
тому право власності на нього встановлено бути не може.

Посилаючись
на вказане, суд зробив правовий висновок про те, що позовні вимоги не
грунтуються на законі у відмовив у їх задоволенні.

Від
позивача надійшла апеляційна скарга. Апелянт вважає, що рішення суду є
невірним, оскільки висновки суду суперечать обставинам справи, судом
неправильно застосовані норми матеріального права. На думку апелянта суд не
врахував той факт, що його батько помер і з цієї причини будинок не може бути
прийнятий в експлуатацію та зареєстрований. Однак він, як спадкоємець це
питання також вирішити не в змозі, так як земельна ділянка для будівництва
надавалась його батькові.

Просив
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати
право власності на вказане нерухоме майно за його батьком, який помер 3 серпня
2006 року.

Від відповідача
письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний
суд вважає, що справа була розглянута з порушенням норм процесуального права,
які є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на
новий розгляд.

Відповідно
до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З
матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано положеннями
книги шостої ЦК України
- спадкове право.

Згідно з
положеннями ЦК щодо
відумерлості спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Спадщина
про визнання спадщини відумерлою, переходить у власність територіальної
громади.

Тобто у
разі відмови в задоволенні позову щодо спору про спадщину, спадщина може бути
визнана відумерлою і переходить у власність територіальної громади.

Стаття
41 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" встановлює
особливості повноважень міських рад та їх виконавчих органів.

Міські
ради та їх виконавчі органи відповідно до Конституції України та законів
України здійснюють, зокрема, управління рухомим і нерухомим майном та іншими
об'єктами, що перебувають на підпорядкованій їм території.

Враховуючи
наведені положення, суду першої інстанції слід було звернути увагу на те, що у
справах за позовами, якщо крім особи, яка подає цей позов і бажає визначення
судом права власності щодо спадкового майна, немає інших спадкоємців ( за
законом чи за заповітом), відповідачем слід притягувати відповідну міську раду,
яка і буде представляти інтереси територіальної громади.

КП
"БТІ" та нотаріальна контора не можуть бути відповідачами про даній
категорії позовів, крім випадків, коли вони виступають як спадкоємці за
заповітом.

Таким
чином, розглянувши справу у відсутності Харцизької міської ради, суд вирішив
питання про права та обов'язки територіальної громади, що відповідно до п.4
ст.311 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді суду слід усунути вказані порушення і вирішити спір у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись
ст.ст. 304, п.5 ст. 307, п.4 ст. 311, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення
Харцизького міського суду Донецької області від 23 березня 2007 скасувати і
справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд іншим складом суду.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду
касаційної інстанції.