УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2007 р.                                                                                                               м.Ужгород

Колегія суддів Судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого:
Кущтана Б .П., суддів: Дроботі В.В. та Фазикош
Г.В., при секретарі Байзат С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 21 березня 2007 р. за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про поділ садиби, -

встановила:

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від
21.03.07 р. в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою та
внести зміни щодо такого: для цілей спільного користування виділити 321.44
кв.м, позивачам - 105.33 кв.м, а їй -97.23 кв.м, що дозволить усім співвласникам
безперешкодно заїжджати на свої земельні ділянки. У стягненні судових витрат
відмовити.

Указаним рішенням позов задоволено повністю. Будинковолодіння АДРЕСА_1
поділено між сторонами в натурі відповідно до їх ідеальних часток за
варіантами, які запропоновані експертом. Судові витрати покладено на
відповідачку.

Апелянт доводить про неповне з'ясування судом обставин справи щодо
розподілу земельної ділянки, порушення норм процесуального права (ст. 212 ЦПК)
та безпідставне стягнення судових витрат (розмір не оскаржується). Указує, що
експертизою не врахована можливість проїзду не виділену їй земельну ділянку.

Письмових заперечень позивачі не подали, однак в судовому засіданні ОСОБА_2
та представник ОСОБА_4 скарги не визнали як необґрунтовану. Просять залишити
рішення без змін.

Суд першої інстанції встановив, що сторони є учасниками спільної часткової
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить 52/100
частин (по 26/100), а ОСОБА_1 - 48/100 частин. У відповідності зі ст. 88 ЗК України
позивачі мають право вимагати виділення належної їм частки зі складу земельної
ділянки та право на отримання в їх володіння чи користування частини спільної
земельної ділянки, що відповідає розміру належних їм часток.

Земельна ділянка будинковолодіння АДРЕСА_1 складає площу
розміром 524 кв.м. З урахуванням висновку будівельно-технічної експертизи
спірна земельна ділянка підлягає наступному розподілу: позивачам - 106 кв.м,
відповідачці - 98 кв.м, а ділянку площею 320 кв.м, яка зайнята двором і забудовою,
залишити в спільному користуванні.

Судові витрати
належать покладенню на відповідача.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, з таких мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Справа № 22ц -
852/07                                                                           Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у
першій інстанції: Бисага Т.Ю. Доповідач: Куштан Б.П.

Оспореними обставинами є порядок розподілу між сторонами спірної земельної
ділянки та стягнення судових витрат.

Суд першої інстанції при вирішенні цього питання виходив,
зокрема, з дослідницької частини судової будівельно-технічної експертизи № 347
від 11.12.06 р. та висновку будівельно-технічного дослідження № 92 від 15.12.06
р. (а.с.50-67).

У судовому засіданні експерт ОСОБА_6 підтвердила свій
висновок. При цьому пояснила, що розподіл земельної ділянки базувався на
фактичному користуванні та ідеальних частках сторін. Зміна конфігурації
можлива.

Згідно з положеннями ст. 143 ЦПК судова експертиза призначається виключно
за заявою осіб, які беруть участь у справі, що позбавляє суд можливості
призначення такої з власної ініціативи.

Як убачається з матеріалів справи, заключна частина висновку експерта № 347
стосувалася тільки поділу житлового будинку (за ухвалою суду від 21.07.06 р.). Про призначення
будівельно-технічної експертизи щодо поділу земельної ділянки ОСОБА_1 не
клопотала, запитань з цього приводу на вирішення ухваленої судом експертизи не
ставила, про проведення додаткової чи повторної експертизи не заявляла.

Сам висновок експертизи № 347 з урахуванням пояснень експерта ОСОБА_6 є
повним, ясним, правильним і складеним без порушення процесуальних норм.
Висновок будівельно-технічного дослідження № 92 (щодо поділу земельної ділянки)
узгоджується з дослідницькою частиною вказаної експертизи. Під час апеляційного
розгляду справи відповідачка та її представник ОСОБА_5 також не заявляли про призначення експертизи для
вирішення спірного (земельного) питання.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
всебічно та повно дослідив обставини справи, належним чином оцінив докази та
правильно застосував норми матеріального права, тобто ухвалив законне й
обгрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що поділом земельної ділянки не врахована
можливість проїзду на земельну ділянку ОСОБА_1, не спростовують висновків суду
з цього приводу. Окрім цього, для вирішення таких питань існує право земельного
сервітуту. Доводи щодо безпідставного стягнення судових витрат суперечать
вимогам ст. 88 ЦПК, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.
303 ч.1, 307 ч.1 п.1,308,313,314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

1.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

2.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 березня
2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.