Справа № 22 ц -2464/ 2007                               Головуючий в 1-й
інстанції - Мелькник
Категорія- 19/21                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007 року ' Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Григорченка Е.І., Максюта Ж.І.

при секретарі - Білоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлоград Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 24 січня 2007 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлоград про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції ФССНВВПЗ України в м. Павлоград звернулося до суду з
апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2007 року..

Зазначеним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені.

З ВВД ФССНВВПЗ
України в м. Павлоград на користь ОСОБА_1. стягнено одноразово 9649,86 грн. в
рахунок недонарахованих щомісячних страхових виплат. Суд встановив розмір
щомісячних страхових виплат позивачу з 01.01.2007 року в розмірі 1267,66 грн. з
подальшими перерахунками у випадку зміни ступеню втрати професійної
працездатності та підвищенням у порядку, встановленому законодавством України.
Також з Фонду стягнено витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі
1,50 грн. / а. с. 36-40 /.

Як на підстави
апеляційної скарги відповідач посилався на те, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 41-45 /.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час
роботи на підприємствах вугільної промисловості отримав професійне захворювання
і за висновком МСЕК йому було встановлено втрату професійної працездатності та
призначені щомісячні страхові виплати.

Страхові виплати
були призначені" позивачу відповідачем і ним же вони виплачувались.

2

Відповідно до чинного законодавства,
відповідач, в разі зростання у попередньому календарному році середньої
заробітної плати у галузях національної економіки з 1 березня наступного року,
проводив перерахунок призначеної страхової виплати.

Такий перерахунок
відповідач проводив на підставі постанов Правління Фонду "Про перерахунок
сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)", де Фондом
встановлювались відповідні коефіцієнти, починаючи з 01.03.2001 року по
01.03.2006 року / а. с. 12-31 /, які не відповідали тим коефіцієнтам, що були
встановлені Державним комітетом статистики України / а. с. 32 /, і якими
повинен був керуватись відповідач згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Отже,
перерахунок страхових виплат відповідачем позивачу був зроблений з порушення
діючого законодавства України.

Дані обставини
підтверджуються і постановами Київського апеляційного господарського суду .від
08.06.2004 року та від 14.06.2005 року - якими встановлено, що перерахунок
щомісячних виплат повинен проводитися Фондом за коефіцієнтами встановленими
Держкомстатом України, відповідно до ч.2 ст.29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а не на підставі коефіцієнтів визначених постановами
Правління Фонду, які, починаюча з 2001 року по 2006 рік, визнані господарським
судом недійсними.

Ухвалою Вищого
Адміністративного суду України від 06.09.2006 року ці ухвали Київського
апеляційного господарського суду залишені без змін / а. с. 21-27 /

Виходячи з вище
наведеного суд першої інстанції перерахував розмір щомісячних страхових виплат
позивачу за спірний період із застосуванням коефіцієнтів визначених
Держкомстатом України / а. с. 28 /, що передбачено ч. 2 ст. 29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та стягнув цю суму перерахунку з відповідача на користь
позивача, зобов'язавши відповідача проводити виплату страхових сум у
відповідності із зазначеним Законом.

Стягуючи на
користь позивача суму перерахунку страхових виплат, за період з 2001 року по
2006 рік, суд першої інстанції не застосував до вимог позивача трьохрічний
строк позовної давності виходячи із вимог ст.40 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та з тієї обставини, що своєчасно ці виплати позивач не
отримав з вини відповідача.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені
обставини справи та відповідно до вимог ст.83 ЦК України (1963р), ст.268 ЦК України (2004 p.), ст.ст.28, 29,
34, 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" - ухвалив рішення по суті спору.

З'ясувавши в
достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обгрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Порушень
матеріального чи процесуального закону, які могли б потягнути за собою
скасування рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приведені в
апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони не спростовують правильність рішення суду першої інстанції, крім
того вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх
оцінці, а також до особистого тлумачення апелянтом норм права, що суперечить
діючому законодавству.

3

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України - виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в м. Павлоград - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області"
від 24 січня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з цього часу.