Справа №22-1396 2007р.                                  Головуючий у 1
інстанції: Гуляк В.В.
Категорія:33                                                        Доповідач: Бермес І.B.
УХВАЛА

Іменем України

11   червня
2007   року   Колегія
судців   Судової   палати
в   цивільних   справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого-
Юхименко А.Г.,  Суддів: Шашкіна С. А.,
Бермеса І.В.,  При секретарі:
Щербата І.М. ,  З участю ОСОБА_1. ,  ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 28 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1.  до ОСОБА_3. про усунення перешкод у
приватизації та користуванні земельною ділянкою, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено за
недоведеністю позовних вимог. Рішення суду оскаржив позивач.

В
апеляційній скарзі покликаються на те,
що рішення суду є не законним та підлягає скасуванню як таке,  що прийняте внаслідок неповного з'ясування
обставин справи та неповного дослідження доказів.

Крім цього
апелянт покликається на те,  що суд у
своєму рішенні посилається на Державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку ОСОБА_3. від 18 липня 2006 р. і колишній державний акт про
право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_5. від 24 грудня
1997,  але у матеріалах справи даних
документів немає і вони не були досліджені у судовому засіданні. Крім того суд
не взяв до уваги таких вагомих доказів ,
як кадастровий план і технічний звіт по видачі державного акту на право
приватної власності на землю гр. ОСОБА_5. і гр. ОСОБА_6.,
на основі якого виготовляється державний акт,  проект на забудову земельної ділянки
АДРЕСА_1на підставі рішення виконкому Золочівської міської ради народних
депутатів від 30. 06. 1993 р. №375. Суд своє рішення базує тільки показах
свідків і поясненнях відповідача.

Просить рішення
суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову. Вислухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1.  на підтримання апеляційної скарги,  заперечення ОСОБА_2.,  перевіривши матеріали справи та доводи
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено,  що позивач ОСОБА_1.  є власником незавершеного будівництвом
житлового будинку АДРЕСА_1,  згідно
договору купівлі-продажу від 19 листопада 2005 p.,  що був укладений між продавцем ОСОБА_4. і
покупцем ОСОБА_1. .

Позивач
має намір приватизувати вищевказану земельну ділянку площею 670 м. кв. і для
цього 22 лютого 2006 р. було виготовлено Акт встановлення і узгодження меж цієї
земельної ділянки.

Відповідач
ОСОБА_3. є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2площею 0. 1035 га.,  яка межує по спільній межі довжиною 27,  51 м.
із вищевказаною земельною ділянкою,
яку бажає приватизувати позивач,
що підтверджується Державним актом на право приватної власності на
земельну ділянку ОСОБА_3. від 18 липня 2006 р. і колишнім Держаним актом про
право приватної власності на землю ОСОБА_5. від 24 грудня 1997 p..

Із Акту
від 22 лютого 2006 р. встановлення і узгодження меж земельної ділянки по
ОСОБА_1вбачається,  що комісією у складі
міського голови і землевпорядника Золочівської м/р,  представника Золочівського РВ ЛРФ ЦДЗК,  в присутності землекористувача і
представників суміжних землекористувань проведено встановлення і узгодження меж
цієї земельної ділянки.

Однак
судом встановлено,  що на місцевість для
встановлення меж земельної ділянки жодна комісія фактично не виходила і меж не
встановлювала.

Такі межі відображені у кадастрових планах,
що виконані працівниками Золочівського РВ ДП «Львівської РФ ЦДЗК» і межі
земельної ділянки,  що пропонується до
приватизації позивачу позначені за пропозицією самого позивача.

При
цьому за період із 22 лютого 2006 р. по час розгляду справи таких кадастрових
планів земельної ділянки,  що є
обов'язковим додатком до Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки
від 22 лютого 2006 p.,  було виконано декілька,
і усі вони відрізняються між собою і містять різні розміри і межі
земельної ділянки.

Зокрема,  перший кадастровий план взагалі не містить
розміру земельної ділянки,  що пропонується
позивачу до приватизації. Після цього було виготовлено позивачу інший
кадастровий план на земельну ділянку площею 0,
0698 га.,  що на 28 м. кв.
перевищує можливу до приватизації площу землі. Ще пізніше позивачу було
виготовлено третій кадастровий план уже на земельну ділянку площею 0,  0670 га..

Із
вищевказаних кадастрових планів суд встановив,
що позивач має намір приватизувати земельну ділянку,  яка захоплює частину АДРЕСА_1,  тобто частину землі загального користування
Золочівської міської ради і частину земельної ділянки,  що є заїздом до господарства відповідача по
АДРЕСА_2.

Допитаний
свідком начальник відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального господарства Золочівської РДА
ОСОБА_6. показав,  що сторонам по справі
пропонуються різні варіанти вирішення їхнього земельного конфлікту,  в тому числі щодо місця знаходження заїзду до
земельної ділянки відповідача,  однак
сторони примирення не досягли.

Враховуючи
вищенаведене,  суд прийшов до вірного
висновку,  що обгрунтованою є відмова
відповідача у підписанні Акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки
від 22 лютого 2006 р.,  за наявності
існування невирішеного земельного спору між сторонами щодо їхніх суміжних
земельних ділянок та у зв'язку із цим не підлягає до задоволення вимога про
приватизацію позивачем земельної ділянки без погодження з відповідачем.

Щодо
вимоги позивача про обладнання відповідачем окремого заїзду з вулиці Львівської
до будинку відповідача по АДРЕСА_2,  то
суд враховував,  що для обладнання такого
окремого заїзду немає необхідної технічної документації,  відповідних рішень і дозволів Золочівської
міської ради та інших погоджувальних установ.

Тому
позовні вимоги позивача суд визнав необгрунтованими і такими,  що не підлягають до задоволення.

Не
заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на те,  що суд не взяв до уваги кадастровий план і
технічний звіт по видачі державного акту на право приватної власності на землю
гр. ОСОБА_5. і гр. ОСОБА_6.,  оскільки
встановлено,  що позивач має намір приватизувати
земельну ділянку,  яка захоплює частину
АДРЕСА_1,  тобто частину землі загального
користування Золочівської міської ради і частину земельної ділянки,  що є заїздом до господарства відповідача по
АДРЕСА_2.

Голослівними
є покликання апелянта на те,  що з
сторони міської ради допущені порушення його прав,  т.я. позовні вимоги не пред'являлись до
міської ради,  а така була третьою особою
по справі.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам,  доводи скарги висновків суду не спростовують,  тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись
ч.1 п.1  ст. 307,  ч.1
ст. 308,  ч.1.п.І. ст. 314,   ст. 315 ЦПК України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Золочівського районного суду Львівської області від 28 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців.