УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня місяця     дня
13  колегія судців судової
палати  у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді:
Іващенко В.В. Суддів:   Летягіної
О. В. Соловйова М. В. При секретарі:
Галіч Ю.Є.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі апеляційну скаргу ДП „Красноперекопський завод продовольчих
товарів" на рішення Красноперекопського міськрайонного суду від
29.03.2007р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ДП „Красноперекопський
завод продовольчих товарів" про стягнення заробітної плати,  що належить робітнику при звільненні,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку і відшкодування моральної шкоди

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до ДП „Красноперекопський завод продовольчих товарів"
про стягнення заробітної плати,  що
належить робітнику при звільненні,
середнього заробітку за час затримки розрахунку і відшкодування
моральної шкоди,  мотивуючи свої вимоги
тим,  що 06.12.2006р. він звільнився з
підприємства з підстав ч.1  ст.  38 КЗпП України,  однак,
в день звільнення і до теперішнього часу він не отримав сум коштів,  що належать йому від відповідача,  у розмірі 966 грн.30 коп.

За таких
обставин він просить стягнути з відповідача на його користь зазначену
суму,  середній заробіток за час затримки
розрахунку і 1000 грн. -грошове відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Красноперекопського міськрайонного суду від 29.03.2007р.позовОСОБА_1задоволено
частково. Постановлено: стягнути з ДП „Красноперекопський завод продовольчих
товарів" на його користь середній заробіток за весь час затримки
розрахунку у розмірі 1269 грн. 91 коп. та грошове відшкодування моральної шкоди
у сумі 100 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ДП „Красноперекопський завод продовольчих товарів"
ставить питання про скасування рішення суду,
посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального
права.

Зокрема,  апелянт вказує на те,  що на підприємстві йде процедура банкрутства
і існує мараторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно з  ст.  12
Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" у строк дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не

Справа №
22-а-3091 /2007р.                Головуючий
в суді першої інстанції:

Романенко В.В.
Доповідач: В.В. Іващенко

нараховуються неустойка ( штраф,
пеня),  не застосовуються інші
санкції за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування,  податків і зборів
( обов'язкових платежів).

Суд,  на думку апелянта,  без достатніх підстав вирішив питання про
відшкодування моральної шкоди,  не
з'ясувавши,  чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральний страждань.

Крім
того,  апелянт вважає, і що оскільки
ухвалою Господарського Суду АР Крим від 03.03.2005р. стосовно ДП „КЗПТ"
відкрита процедура банкротства,
призначена санація строком на 12 місяців,  відсутня вина відповідача як обов'язкова
умова,  передбачена ст. 117 КЗпП України.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши
доповідача,  представника апелянта,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи
позов,  суд виходив із того,  що в день звільнення позивач не отримав від
відповідача від суми заробітку,  що
належать йому від відповідача,  тому
останній повинен йому виплатити середній заробіток за весь час затримки
розрахунку та відшкодувати моральну шкоду,
заподіяну порушенням його прав.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають обставинам справи ґрунтуються на правильному
визначенню змісту та характеру виниклих Між сторонами правовідносин,  правильному застосуванню норм матеріального й
процесуального права.

Колегія
суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги про те,  що
ст.  12 Закону України „Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
звільняє його від обов'язку виплатити середній заробіток за весь час затримки
розрахунку,  оскільки ця норма звільняє
відповідача від відповідальності за неналежне виконання обов'язків за
господарськими договорами,  зокрема,  від сплати неустойки ( штраф,  пеня),
інших санкцій за невиконання або! неналежне виконання грошових
зобов'язань тощо.

Відсутність
коштів на рахунках підприємства не є поважною причиною,  яка свідчить про відсутність вини і
підприємства у несвоєчасному розрахунку з робітником.

Суд
правильно,  відповідно Ідо вимог  ст.
237-1 КЗпП України вирішив питання про відшкодування моральної
шкоди,  оскільки були порушені права
позивача,  передбачені КЗпП України.

Сума
грошового відшкодування моральної шкоди - 100 грн.- відповідає вимогам
розумності і справедливості.

Враховуючи,  що рішення суду ухвалено з додержанням норм
матеріального й процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не свідчать
про неправильність судового рішення,
колегія суддів,  керуючись
ч.1  ст.
308 ЦПК України,  відхиляє
апеляційну скаргу

Враховуючи
наведене та керуючись  ст.   ст.
303,  304,  308,
314,  315 Цивільного
процесуального Кодексу України,  судова
колегія,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ДП „Красноперекопський завод продовольчих товарів" відхилити.

Рішення
Красноперекопського міськрайонного суду від 29.03.2007р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяця до Верховного Суду України.