Справа № 22ц-1187/07                               Головуючий
15                                                 Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
29 травня    2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
у складі: головуючого - Славгородської
Н.П.,  судців: Базовкіної Т.М. ,  Мурлигіної О.Я.,  при секретарі БобуйокІ.Ф.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Первомайського    міськрайонного суду Миколаївської області
від 22 лютого 2007 року за  позовом ОСОБА_1  до товариства з обмеженою відповідальністю
„Агрофірма „Дружба" (далі -
ТОВ „Агрофірма „Дружба") про визнання договору оренди земельної частки
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ „Агрофірма
„Дружба" про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від З січня
2005 р. і стягнення заборгованості по орендній платі за 2005 р. у вигляді 300
кг. ячменю,  30 кг. цукру чи його
вартості,  87 грн. вартості оранки та і
78 грн. вартості 1 причепу соломи .
подальшому представник позивача уточнив позовні вимоги,  просив визнати договір оренди земельної
частки (паю) недійсним на підставі ч. ч. 1,  3  ст.  215 ЦК України. В
обґрунтування позову посилався на те,  що
згідно домовленості сторін орендна плата повинна виплачуватись тільки в
натуральній формі. За 2005 рік відповідач не додав позивачу 300 кг ячменю та 30
кг цукру,  відрахувавши їх вартість в
рахунок прибуткового податку,  чим
порушив умови договору оренди,  за яким
цей податок сплачує відповідач із власних доходів. Крім того,  укладеним договором оренди не передбачена
відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати,  а також не узгоджено та не підписано додаток
до договору,  за яким встановлюється
розмір платежів за окремими формами оплати.
Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог,  посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права і неповне з'ясування
обставин справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи і перевіривши зазначені в скарзі доводи,
колегія судців вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що позивачці на підставі
сертифікату МК №
0172012,  виданого 14 квітня 2000 року,  належить право на земельну частку (пай)
розміром 5, 3 в
умовних кадастрових гектарах (а.с. 9, 10). За договором оренди земельної частки
(паю),  укладеним між сторонами 3 січня 2005 року на строк до
31 грудня 2009 року,

відповідач
зобов'язаний сплачувати позивачці орендну плату щорічно у грошовому виразі 740 грн. або у
натуральній формі,  а саме,  1000
кг пшениці,  800 кг ячменю,  150
кг соняшника,  60 кг цукру,  у відробітковій формі - оранка 0, 35 га,  1
причіп соломи. Цей договір підписаний сторонами та зареєстрований у
Первомайському районному відділі земельних ресурсів (а.с. 8-9). За 2005 рік позивачка
отримала орендну плату. Відповідач також сплатив прибутковий податок у розмірі 13 відсотків від
суми орендної плати.

За
такого,  суд прийшов до правильного
висновку,  що договір оренди містить всі
суттєві умови,  укладений у встановленій
формі,  у відповідача відсутня перед
позивачкою заборгованість по орендній платі за 2005 рік,  а тому
відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним.

Доводи в
апеляційній скарзі про те,  що за рахунок
орендної плати позивачки не підлягає утриманню відповідачем прибутковий
податок,  оскільки умовами договору
оренди це не передбачено,  є
необгрунтованими.

У відповідності до Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб" (далі - Закон)
отримуваний позивачем дохід від надання в оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення піддягає оподаткуванню. Згідно підпункту 8.1.1 п. 8.1  ст.  8,
підпункту 9.1.1
п. 9.1  ст.  9 Закону на орендаря
покладено обов'язок нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок виходячи з розміру орендної
плати,  зазначеної в договорі
оренди,  за рахунок орендодавця
використовуючи ставку податку,  визначену
у відповідних пунктах  ст.  7 цього Закону.

Згідно
довідки Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції від 26 грудня
2006 р. у відповідача відсутня заборгованість по платежах до бюджетів всіх
рівнів (а.с. 31 -34).

Посилання
в апеляційній скарзі на нечіткість зазначення в договорі оренди про форму
оплати орендної плати - грошову
чи натуральну є необгрунтованими.

В
примітці до п.2.2. договору оренди передбачено,
що при наявності вільних грошових коштів,  по домовленості сторін агрофірма може
виплатити орендодавцю грошей замість сільгосппродукції. З цього слідує,  що відповідач може виплатити орендну плату у
грошовій формі тільки за згодою позивачці.

Враховуючи
викладене,  колегія суддів вважає,  що підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись
статтями 303,  308,
315 ЦПК України,  колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 відхилити,  а рішення Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 22 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців з дня набрання
законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України.