Справа № 22ц-1050/2007       Головуючий у першій інстанції -
- цивільна                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 року                                                                                                     м.  Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді   ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:   ГУБАР B.C.,
СТРАШНОГО М. М. ,
при секретарі:   ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за участю:   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  ОСОБА_3  ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації договору
дарування,  визнання договору дарування
таким,  що не вчинений,  визнання договору дарування недійсним,  та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні права власності і виселення, -

ВСТАНОВИВ:

22
лютого 2007 р. прокурор ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив
скасувати державну реєстрацію договору дарування частини будинковолодіння від
20.12.2002 p.,  посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького
міськнотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 6988; даний договір
дарування визнати таким,  що не вчинений.

В квітні
2007 р. позивач доповнив свої вимоги і просив визнати договір дарування
будинковолодіння АДРЕСА_1 недійсним.

В
провадженні суду з 21 лютого 2007 р. знаходилась цивільна справа за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності 'Л
частиною будинку АДРЕСА_1 - виселити з цього будинку ОСОБА_1 без надання іншого
жилого приміщення.

Ухвалою
від 07 березня 2007 р. дані цивільні справи були об'єднані в одне провадження.

Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2007 р. в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_1 з ХА
частини будинку АДРЕСА_1,  співвласником
якого є ОСОБА_2,  без надання йому іншого
житла.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити його позовні
вимоги.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того,  що
судом рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права
без всебічного,  повного та
об"єктивного дослідження наданих доказів,
а саме: судом неправильно застосовано норми  ст. 123 ЦПК України,  вважає,
що суд не повинен був об"єднувати в одне провадження його позов та
позов ОСОБА_2,  посилається на порушення
судом вимог  ст.  ст. 60,
213 ЦПК України,   ст.  ст. 334,
210,  657 ЦК України (в ред.2003 p.),
ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 p.),
а також вказує,  що
судом неправомірно застосовано  ст.  ст. 155,
116 ЖК України. Посилається на те,
що договір дарування на момент смерті ОСОБА_5 не був зареєстрований в
Прилуцькому МБТІ,  а тому він законно
вселився до спірного домоволодіння і є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
судового процесу,  дослідивши матеріали
справи,  апеляційний суд знаходить,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду - залишенню
без змін виходячи з наступного.

По
справі встановлено,  що 20.12.2002 р. між
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування 9/20 частин будинковолодіння
АДРЕСА_1. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6 і
зареєстровано в реєстрі за № 6988 (а.с. 7).

24.02.2006
р. ОСОБА_5 склала заповіт,  за яким все
своє майно,  де б воно не було і з чого
воно не складалося вона заповіла ОСОБА_1. Даний заповіт було посвідчено
державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Коло дуб
С. М.  і зареєстровано в реєстрі за №
1-737 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1
спадкодавець ОСОБА_5 померла,  що
підтверджується копією свідоцтва про смерть на( а.с.  28.)

Також з
матеріалів справи вбачається,  що крім
ОСОБА_2 співвласником спірного домоволодіння є також і ОСОБА_7,  що підтверджується копією домової книги
(а.с.  19-21),  копією технічного паспорту на об"єкт
нерухомого майна (а.с. 22-26).

Відповідно
до  ст. 722 ЦК України,  право власності обдаровуваного на дарунок
виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів,  які посвідчують право власності на річ,  інших документів,  які посвідчують належність дарувальникові
предмета договору або символів речі є прийняттям дарунка.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_2
не заявив від прийняття дарунка - 9/20 частин спірного домоволодіння,  а тому він є бе33аперечним та одноособовим
власником спірної частини будинковолодіння,
що також було встановлено в суді першої інстанції.

Посилання
ОСОБА_1 на  ст. 210 ЦК України не може
бути прийнято до уваги,  оскільки
частиною 1 даної статті передбачено,  що
правочин підлягає

державній
реєстрації лише у випадках,  встановлених
законом.   ст. 722 ЦК України не
передбачено обов'язкову реєстрацію договору дарування.

Крім
того апеляційний суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_1 про те,  що договір дарування відповідно до
положень  ст.  227 ЦК
України в редакції 1963 року та
ст.  657 ЦК України в новій
редакції повинен бути зареєстрований Прилуцьким МБТІ,  оскільки на час вчинення правочину,  а саме 20.12.2002 року,  коли діяв ЦК України в редакції 1963 року,  жодним нормативним актом не встановлені
строки протягом яких повинно реєструватись право власності,  а також ні Цивільний кодекс 1963 року,  ні Цивільний кодекс 2003 року не пов"язують
виникнення права власності на дарунок з моментом реєстрації такого правочину та
права власності в органах БТ1.

В
зв"язку з вищевикладеним суд не знаходить підстав для визнання договіру
дарування недійсними.

А тому
суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність відмови
ОСОБА_1. в задоволенні його позову.

Власника
житлового будинку не може бути позбавлено права користуватися ним( ст. 155 ЖК
України).

Відповідно
до  ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно  ст.
ст. 387,  391 ЦК України власник
має право витребувати своє майно та має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

4.2  ст. 48 Закону України „Про власність"
передбачає,  що власник може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав.

За
викладених обставин,  ОСОБА_2 є власником
спірної частини домоволодіння,  як
такий,  що отримав в дар на законних
підставах,  згідно договору дарування від
20.12.2002 р.

За таких
обставин,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду залишенню без
змін,  оскільки воно ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи
наведене та керуючись  ст.  ст.
209,  218,  303,
308,  313,  315,
317,  319 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили..