Справа № 22-2809/07                                Головуючий у 1 інстанції :
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

21
серпня 2007 року                                                                  м.  Запоріжжя

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Приймака В.М.

Суддів:                    Мануйлова Ю.С.

Подліянової
Г.С.  При секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Комунарського районного суду
м.  Запоріжжя від 04.06.2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1до ОП ЗМИТІ,
ЗАТ «Теплогазмонтаж» про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИЛА :

У
березні 2007р. ОСОБА_1.  звернувся до
суду з позовом до ОП ЗМИТІ,  ЗАТ
«Теплогазмонтаж» про визнання права власності на квартиру. В позові
зазначав,  що між Зат «Теплогазмонтаж»
(ТОВ «Теплогазмонтаж») і ним 04.01.1999р. було укладено договір найму,  відповідно до якого ЗАТ «11М» надало йому в
користування 2-х кімнатну квартиру за адресою:1 АДРЕСА_1 Строк дії договору
було встановлено до 04.01.2003р. після закінчення якого,  вказана квартира повинна бути передана у
власність позивача у встановленому законом порядку. 22.12.2006р. відбулося
засідання правління ЗАТ «11М»,  за
результатами якого було вирішено передати та оформити всі належні документи на
право власності позивача на вказану квартиру,
про що було складено Протокол. Крім позивача в спірній квартирі
зареєстрована його дружина - ОСОБА_2. При зверненні ОСОБА_2. до ОП ЗМБТІ для
належного оформлення та реєстрації права власності на квартиру на підставі
свідоцтва про право власності,  виданого
ЗАТ «ТГМ»,  рішенням реєстратора №290 від
14.03.2007р. було відмовлено в реєстрації права власності,  оскільки заявлене право вже зареєстровано. На
підставі викладеного просив суд задовольнити його позов.

Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 04 червня 2007р. у задоволені позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.  посилаючись
на порушення норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення.

Вислухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши обставини справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1  ст.  303 ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку

суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів

апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно
до п.1 ч. 1  ст.  307 ЦПК України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишеная рішення без
змін.

Відповідно
до ч. 1  ст.  308 апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,  якщо
визнає,  що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  районний суд
виходив з того,  що спір між сторонами
відсутній,  тому не має підстав для
визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1,  оскільки сторони намагаються уникнути від
належного оформлення переходу права власності від відповідача до позивача.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив
обставини по справі,  надані сторонами
докази,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено,  підтверджено матеріалами
справи та сторонами не заперечується,  що
квартира № АДРЕСА_1 належить на праві власності ТОВ „ Тешюгазмонтаж"
відповідно до договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року,  зареєстрованого товарною біржею „
Арсенал",  що підтверджується
зазначеним договором.  Згідно договору
найму від 14.01.1999 року спірна квартира була передана в користування
ОСОБА_1.  після закінчення дії якого вона
переходить у власність останнього в визначеному законом порядку. Згідно наказу
№ 80 -к від 15.09.2003 року „ Про реорганізацію ТОВ „ Теплогазмонтаж" по
статуту ЗАТ „ теплогазмонтаж",
правонаступником ТОВ „ ТГМ" є ЗАТ „ ТГМ". Згідно довідки ЗАТ „
ТГМ" від 22.03.2007 року 3 180 на балансі ЗАТ „ ТГМ" станом на
01.03.2007 року рахується спірна квартира,
остаточна вартість якої 14923,  45
грн.. Відповідно до протоколу засідання правління ЗАТ „ ТГМ" від
22.12.2006 року вирішено було передати спірну квартиру у власність
ОСОБА_1.  з покладанням усіх
платежів,  пов'язаних з оформленням права
власності на останнього. Рішенням реєстратора від 14.03.2003 року в оформленні
права власності на спірну квартиру у власність ОСОБА_1.  було відмовлено з причини,  що згідно свідоцтва про право власності
видане Закритим акціонерним товариством „ Теплогазмонтаж" зазначена
квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1.  та ОСОБА_2.

Відповідно
до ч. 1  ст.  328 ЦК
України право власності набувається на підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із правочинів. Згідно  ст. . 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою
вчиняються у письмовій формі. Право власності та інші речові права на нерухомі
речі,  їх виникнення,  перехід і припинення підлягають нотаріальному
оформленню та державній реєстрації.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що спір між сторонами відсутній,  а сторони намагаються уникнути від належного
оформлення переходу права власності на зазначену квартиру.

Посилання
позивача на  ст. . 392 ЦК України є безпідставними,
оскільки дана норма зазначає,  що
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою,  а також у разі втрати ним
документа,  який засвідчує його право
власності.

З
матеріалів справи вбачається,  що право
власності на зазначену квартиру іншою особою не оспорюється і не визнається.

Таким чином,  судова
колегія вважає,  що рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування колегія не
вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308, 313,  314,  315,
317,  319,  ЦПК
України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 04.06.2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте на неї може бути подана касаційна
скарга до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.