УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 року                                                                                         м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Мартинової К.П., Доценко Л.І.,

при секретарі Яні І.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

встановила:

У квітні 2004
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 2461, 29 грн. В обґрунтування позову зазначала, що
вона вирішала придбати трикімнатну квартиру у м. Котовськ Одеської області.
Після тривалих пошуків вона познайомилась з мешканкою м. Котовськ ОСОБА_4., яка
мала намір продати трикімнатну квартиру. Однак, враховуючи, що ОСОБА_4. була
наймачем цієї квартири, купівлю-продаж можливо було здійснити тільки після її
приватизації. Під час підготовки документів з'ясувалось, що приватизація
квартири та наступний її продаж можливо було здійснити тільки після сплати
заборгованості за користування житлом та комунальні послуги. Заборгованість за
користування житлом та комунальні послуги виникла з 2001 року, коли ОСОБА_4.
надала свою квартиру для проживання подружжю ОСОБА_2,ОСОБА_3 та їх двох
неповнолітніх дітей, на умовах сплати вартості комунальних послуг. Однак
відповідачи, крім електроенергії, комунальні послуги не сплачували, в зв'язку з
чим утворилася заборгованість за водопостачання, тепло енергію, квартплату, а
всього на суму 2461, 29 грн. Цю суму позивачка сплатила з метою оформлення
приватизації квартири. Після приватизації, квартиру було відчужено шляхом
укладання договору дарування на користь її сина ОСОБА_5 В зв'язку з чим
позивачка просила стягнути з відповідачи в на її користь суму завданих збитків
в розмірі 2461,29 грн.

Відповідачи
ОСОБА_2,ОСОБА_3 позов не визнали та пояснили, що в жовтні 2001 року вони
домовились з ОСОБА_4. про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1. За усною
домовленістю, з цього часу вони стали проживати в цієї квартири. В рахунок
комунальних платежів та вартості квартири та її ремонту відповідачи витратили
9685 грн., про що ОСОБА_4. написала розписку на отримання задатку. Однак остання
будь яких дій на приватизацію квартири не виконала, договір на її відчуження
між сторонами належним чином оформлено не було. В зв'язку з чим ОСОБА_2
звернувся до суду з вимогою про стягнення задатку в подвійному розмірі. Рішеням
районного суду від 03.08. 2004 року позов було задоволено.

Головуючий у першій інстанції Єщенко О.В.                             Справа № 22ц-4261/2007

Доповідач
Журавльов О. Г.                                                           Категорія ЦП: 44

2

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області
від 25 липня 2007 року у задоволені позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційної
скарги ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить
зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних-підстав.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1. районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 ніколи не
була ні наймачем квартири АДРЕСА_1 ні її власником, а тому не укладала і не
могла укладати будь які угоди з відповідачами про сплату квартирної плати та
вартості комунальних послуг.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4. була наймачем, а
потім власником квартири АДРЕСА_1 до 22 березня 2004 року.

12    березня 2004
року ОСОБА_4. на підставі нотаріально оформленої

довіреності, уповноважила ОСОБА_1. продати або подарувати ОСОБА_5

належну їй квартиру АДРЕСА_1.

22 березня 2004
року між ОСОБА_4., від імені якої діяла ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_5. з
іншого боку. Було укладено договір дарування, згідно з яким останній прийняв в
дар вказану квартиру.

Посилення
апеляційної скарги на те, що борг за квартплату та комунальні послуги виник з
2001 року коли в вказаної квартири проживали відповідачі є необгрунтованими.

13  пояснень наданих
ОСОБА_1 у судовому засіданні 1 грудня 2005 року

вбачається, що між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. була домовленість про те, що саме

ОСОБА_1 приймає на себе обов'язок сплатити заборгованість за комунальні
послуги,

яка виникла у ОСОБА_4.

Крім того,
позивачем не надано доказів, що між ОСОБА_4. та ОСОБА_1. з одного боку та
ОСОБА_2,ОСОБА_3 з іншого боку було укладено будь яку угоду згідно з якою
останні повинні були сплачувати комунальні послуги.

Більш того,
рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 серпня 2004
року встановлено, що ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_4. завдаток за вказану квартиру в
сумі 9685 грн., частина з яких припадала саме на сплату комунальних послуг,
однак, оскільки договір купівлі-продажу не відбувся завдаток було стягнуто у
подвійному розмірі.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким
чином колегія суддів вважає, що районний суд розглянув справу відповідно до
ст.11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та
на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

3

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307
ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 липня 2007
року

залишити без
змін.

Рішення
суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено
протягом двох місяців безпосередньо до суду касаційної інстанції.