АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
червня 2007 року                                                                                       м.  Одеса

Колегія судців
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого
-   Кварталової A.M.,

суддів - Галушко
Л.А.,  Плавич Н.Д.,

при секретарі -
Чебан Н.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2006 року , -

встановила:

У
вересні 2005 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2.
про стягнення матеріальної та моральної шкоди,  посилаючись на те ,  що 21.06.2005 року він рухався на своєму
автомобілі марки DAEWOO NUBIRA,  державний номер НОМЕР_1,
1992 року випуску на автодорозі Одеса - Березівка. На в'їзді в с Петрівка на
обочині знаходився автомобіль марки „Міцубісі Талант" під керуванням
ОСОБА_2.  Керуючи своїм автомобілем,  відповідач,
рухаючись по обочині,  не
переконався у безпеці здійснення маневру дорожнього руху та раптово здійснив
розворот,  в результаті чого скоїв
зіткнення з його автомобілем,  чим
порушив п.п. 10, 1, 10.2 Правил дорожнього руху.

В
результаті ДТП його
автомобілю були заподіяні значні технічні ушкодження. Згідно висновку фахівця
№631 експертного авто-товарознавчого дослідження від 05 серпня 2005 року сума
матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля марки DAEWOO NUBIRA
становить 16 764, 71 грн.,  затрати щодо
проведення експертного авто-товарознавчого дослідження 300 грн.,  які він просив стягнути з відповідача.

Внаслідок
ДТП позивач переніс дуже сильний стрес,
крім того тривалий час вимушений був вирішувати питання пов'язані зі
зверненням до суду з метою захисту своїх майнових прав,  що негативно відобразилося на його роботі та
здоров'ї,  що порушило його нормальний
життєвий зв'язок. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 8000 грн. та
просив стягнути з відповідача.

Справа №
22ц-2929/2007

Головуючий в 1
інстанції - суддя Іванчук В.І.

Суддя-доповідач-
Кварталова A.M.                                                Категорія
ЦП - 23

2

Відповідач
ОСОБА_2.  та його представник позов не
визнали.

Рішенням
Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2006 року
позовні вимоги задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2.  на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 16 764 грн. 71 коп.,  моральну
шкоду у розмірі 8000 грн.,  витрати на
проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 300 грн.,  витрати пов'язані зі сплатою державного мита
у розмірі 567 грн. 65 коп.,  а всього 25
632 грн. 36 коп.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове,  яким відмовити в задоволенні позову ,  посилаючись на те,  що судом були порушені норми матеріального і
процесуального права,  висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи,  заслухавши суддю -
доповідача,  яка доповіла колегії суддів
зміст оскаржуваного рішення,  мотиви і
доводи апеляційної скарги,  перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і
доводів апеляційної скарги,  вислухавши
пояснення на неї учасників процесу,
колегія суддів вважає,  що
апеляційну  скаргу необхідно задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно
до ч.2  ст. 1187 ЦК України
шкода,  завдана джерелом підвищеної
небезпеки,  відшкодовується особою,  яка на відповідній правовій підставі ( право
власності,  інше речове право,  договір підряду,  оренди,
тощо ) володіє транспортним засобом,
механізмом,  іншим об'єктом,  використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №6 від 27 березня 1992
р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" під володільцем джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або громадянин,
що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі
права власності,  повного господарського
відання,  оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Задовольняючи
позовні вимоги позивача,  суд першої
інстанції виходив з того,  що
ОСОБА_2.  21 червня 2005р. рухаючись по
обочині на автомобілі марки "Міцубісі Талант",  не переконався у безпеці здійснення маневру
дорожнього руху та раптово здійснив розворот,
в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки DAEWOO NUBIRA ,  державний номер НОМЕР_1,  1992 року,
який належав ОСОБА_1,  чим порушив
п.п. 10.1; 10.2 Правил дорожнього руху,
а тому відповідно до  ст.  ст.
1166, 1167,  1187 ЦК України повинен
відшкодувати матеріальну шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно
висновку проведеної експертизи,  щодо
встановлення суми матеріальної шкоди,
спричиненої автомобілю позивача зазначеним ДТП (а.с. 8, 9-26)
розмір її складає 16764, 71 грн. та затрати шодо проведення експертного
авто-товарознавчого дослідження в сумі 300 грн.

Колегія
суддів вважає,  що суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку,  що
ОСОБА_2.  порушив п.п. 10.1; 10.2 Правил
дорожнього руху і це має прямий причинний зв'язок з наслідками ДТП,  що було підтверджено самим відповідачем в
його первинних поясненнях,  які він дав
21.06.2005р. працівникам ДАІ ( а.с. 13 відмовний матеріал №1374 по факту ДТП).
А тому судом першої інстанції на нього і було покладено обов'язок відшкодувати
матеріальну шкоду.

В
суді   апеляційної   інстанції відповідач   визнав
суму   матеріальної шкоди,  але не погодився з розміром моральної
шкоди,  просив її зменшити.

ст. 1167 ЦК України передбачено,  що моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала,  за наявності її
вини.

Висновок
суду про відшкодування моральної шкоди
ґрунтується на    законі,  оскільки
пошкодження  автомобіля  потребувало від позивача додаткових фізичних
і

3

моральних
зусиль,  матеріальних витрат,  призвело до його моральних страждань,  втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з
тим,  стягуючи моральну шкоду,  суд повинен був виходити із засад розумності
,  виваженості та справедливості. З
врахуванням обставин справи,  а також
розміру заробітної плати позивача,  яка
складає 1200 грн.,  його матеріального та
сімейного стану ,  колегія суддів вважає
за необхідне зменшити розмір моральної шкоди до 4000 грн.

Доводи
апелянта про те,  що він керував
автомобілем на підставі доручення від 09.06.2004р.,  а власником автомобіля є ОСОБА_3,  до якого мав бути пред'явлено позов є
необгрунтовані. Оскільки під володільцем джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або громадянин,
що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права
власності,  повного господарського
відання,  оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності,  тощо).

Із
матеріалів справи вбачається ,  що
автомобілем марки „Міцубісі Талант" під час ДТП,  за довіреністю керував ОСОБА_2. ,  який мав право на керування автомобілем,  і з вини якого був пошкоджений автомобіль
марки DAEWOO NUBIRA , державний номер НОМЕР_1,  що належав позивачу ОСОБА_1 Особа,  яка одержала автомобіль за довіреністю і
здійснює його експлуатацію,  стає
володільцем цього транспортного засобу. Отже в даному конкретному випадку
володільцем автомобіля був ОСОБА_2.

Колегія
суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те,  що він не порушував Правил дорожнього
руху,  оскільки це спростовується
матеріалами справи,  відмовним матеріалом
,  а також фактичними обставинами,  яким суд дав належну оцінку. ОСОБА_2.  не спростовував під час його допиту
працівниками ДАІ порушення ним Правил дорожнього руху і визнавав себе винним в ДТП.

Наявність
такого порушення породжує зобов'язання відповідача,  як водія транспортного засобу,  нести відповідальність за шкоду,  завдану керуванням ним джерелом підвищеної
небезпеки.

Суд
першої інстанції правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами
права,  що їх регулюють.

Питання
відшкодування судових витрат вирішено на підставі документів щодо понесення
таких витрат.

Оскільки
суд першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди допустив
невідповідність висновків суду обставинам справи,  то згідно п.3 ч.1  ст. 309 ЦПК України це є підставою для зміни
рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  209, 303,  307 ч.1 п.3,
309 ч.1 п.3 ,  314 ч.2,  316,
317 ,  319    ЦПК України,  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської області , -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2006 року
змінити ,  виклавши резолютивну частину в
новій редакції.

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 16764 грн.( шістнадцять
тисяч сімсот шістдесят чотири) 71 коп.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

4

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного
авто-товарознавчого дослідження в сумі 300 грн.(триста),  та судовий збір в сумі 176 грн. (сто сімдесят
шість) 15 коп.

В іншій
частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Судді
апеляційного суду Одеської області