34(1)                                                                                       Прасолов В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2007 року    червня
12    дня колегія судців судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого:                  - Михайлів Л.В.,

суддів:                               - Карнаух В.
В.,  Ляховської І. Є.,

При
секретарі:                  - Чубіній
А.В.,

За
участю позивачки ОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_2,  третьої особи ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_3
на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2007 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_3 про оспорювання
батьківства,  -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хуторного
про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,  просила встановити,  що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Рішенням
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2007 року повністю
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про оспорювання батьківства.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
суду та просить постановити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги. Вважає,  що судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,  а
саме: порушена ст. 121 СК України та суд не прийняв до уваги висновок,  яким виключається біологічне батьківство
ОСОБА_3,  не урахував інтереси
дитини,  судом порушені строки розгляду
справи,  не встановлена об'єктивна
істина,  чим порушені ст. ст. 213, 132,
137 ЦПК України.

В
апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення
суду та просить постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1. . Вважає,  що судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,  а
саме: суд не захистив права і інтереси малолітньої дитини та жінки-матері,  згідно ст..4 ЦПК України,  судом не встановлена об'єктивна істина,  порушені ст.. ст.. 213, 132, 137 ЦПК України.

Позивачка
підтримала апеляційну скаргу,  просить
скасувати рішення суду,  як
незаконне,  постановити нове рішення.
Вважає,  що судом неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального права,
а саме: порушена ст. 121 СК України та суд не прийняв до уваги висновок,  яким виключається біологічне батьківство
ОСОБА_3,   не
урахував   інтереси  дитини,
судом  порушені  строки
розгляду  справи,    не встановлена об'єктивна істина,  чим порушені ст. ст. 213, 132, 137 ЦПК України.

Третя
особа підтримав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду як незаконне.
Вважає,  що судом неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального права,
а саме: суд не захистив права і інтереси малолітньої дитини та
жінки-матері,  згідно ст..4 ЦПК
України,  судом не встановлена об'єктивна
істина,  порушені ст.. ст.. 213, 132,  137 ЦПК України.

Відповідач
заперечував проти апеляційної скарги,
вважає рішення суду законним.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і
заявлених вимог,  колегія суддів
вважає,  що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами
справи встановлено,  що позивачка ОСОБА_1
до шлюбу з ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2,  шлюб між ними розірвано 23
лютого 2004 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05
квітня 2004 року,  в період якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4. На час реєстрації шлюбу з позивачкою,  ОСОБА_3 було достовірно відомо про те,  що відповідачка вагітна і про те,  що він не є батьком дитини,  також було відомо,  що позивачка зареєструвала народження дитини
в органах РАЦС і записала його батьком дитини.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те,
що відповідно до ст. ст. 122,  124
СК України,  дитина позивачки народилася
до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу,  але після реєстрації повторного шлюбу її
матері з іншою особою,  вважається,  що батьком дитини є чоловік її матері у
повторному шлюбі. Відповідно до п.2.13 розділу 2 «Правил реєстрації актів
цивільного стану в Україні»,  батько і
мати дитини,  які перебувають у
шлюбі,  записуються батьками дитини в
книзі реєстрації актів про народження за заявою будь-кого з них. Запис про
народження ОСОБА_4 зроблений за заявою позивачки,  тому цей запис виконано з дотриманням вимог
законодавства. У відповідності з ст..
138 СК України,  відповідач не подав
заяву про своє батьківство,  тому
підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи
позивачки та третьої особи про те,  що
судом порушена ст. 121 СК України,
спростовуються тим,  що запис про
народження ОСОБА_4 зроблений у відповідності зі ст.. 124 СК України,
тому не підлягають задоволенню.

Також,  суд дійшов правильного висновку про те,  що згідно ст. 180 СК України,  батьком дитини є ОСОБА_3,  а не ОСОБА_2,
тому відповідач не повинен нести обов'язки з утримання дитини,  а згідно ст..75 СК України відповідач не
повинен надавати матеріальну допомогу позивачці.

Доводи
позивачки та третьої особи про те,  що
судом не з'ясована об'єктивна істина та інші доводи апеляційних скарг фактично
зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх
оцінці,  спростовуються матеріалами
справи та висновками суду.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що висновки суду обгрунтовані і
підтверджуються письмовими матеріалами справи та поясненнями сторін,  суд перевірив доводи і дав їм належну правову
оцінку,  ухвалив рішення,  яке відповідає вимогам закону,  рішення суду постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального законодавства,
у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1,  ОСОБА_3- відхилити.

Рішення
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 11 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена у касаційному порядку
до Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.