УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16
квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області в складі:

Новодворської
О.І., Висоцької В.С, Олейнікової Л.С.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в
м.Донецьку справу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до Національної
акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення несплаченої
частки державного обов'язкового відшкодування збитків, завданих ушкодженням
здоров'я за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_3на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2004 року.

встановила:

В жовтні 2003 року ОСОБА_1 в інтересахОСОБА_2 звернувся в
суд з позвом до Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"
про стягнення несплаченої частки державного обов'язкового відшкодування
збитків, завданих ушкодженням здоров'я, ізначав, що під час проходження
військової служби в жовтні 1997 року позивачем було втрачено 15 % від 100
кратного середньодушового сукупного доходу, що дає право на одержання
соціальної допомоги. В порушення вимог «Умов державного обов'язкового
страхування військовослужбовців і військовозобов'язаних, призваних на збори, і
порядок виплати їм та членам їх сімей страхових сум», затверджених постановою
КМУ №488 від 19.12.1992р. щодо 7-ми денного терміну виплати суми страхових
виплат, страхове відшкодування сплачено у грудні 2000 року, тобто із
запізненням на 3 роки і 1 місяць, крім того воно було неправильно нараховане.
Оскільки середньодушовий сукупний доход відповідно до рівня інфляції щорічно
змінюється, а зобов'язання триває й досі, то просив стягнути на користь
позивача недосплачену частку державного обов'язкового відшкодування збитків,
завданих пошкодженням здоров'я станом на 2002 рік за аналогічний випадок. В
зв'язку з тим, що згідно з Законом України "Про затвердження прожиткового
мінімуму на 2002 рік", розмір прожиткового мінімуму становив 342 гривні,
просив суд стягнути з відповідачів недосплачену частку державного обов'язкового
відшкодування збитків, завданих ушкодженням здоров'я в розмірі 4427 грн. 19
коп.

В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги і просив
стягнути з відповідача й витрати на проїзд в сумі 75 гривень.

Справа № 115кс

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28
квітня 2004 р. позов задоволено частково. Стягнуто з Національної акціонерної
страхової компанії "Оранта" на користьОСОБА_2 недосплачену частку
державного обов'язкового відшкодування збитків у розмірі 4427 грн. 19 коп. В
решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2004 року рішення
Печерського районного суду м. Києва від 28 квітня 2004 року скасовано і в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до Національної
акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення несплаченої
частки державного обов'язкового відшкодування збитків, завданих ушкодженням
здоров'я відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на невідповідність
висновків апеляційного суду фактичним обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення
апеляційного суду відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.