Справа № 21ц-1040
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого-
Паліюка В.П.,

суддів:                 Лівійського І.В.,

ШолохЗ.Л.,  при секретарі: Негрун І.О.,

за участю:     ОСОБА_1,  його
представника ОСОБА_8,  ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.  Миколаєва від 25 грудня 2006 року

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,    ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності та

зустрічним
позовом ОСОБА_7   до   ОСОБА_1,
про   визнання договору
купівлі-продажу частково дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

24
травня 2006 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу
дійсним і визнання права власності на квартиру.

Позивач
зазначав,  що 26 травня 2001 року він разом з
дружиною купив через товарну біржу квартиру АДРЕСА_1. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право
власності на вказану квартиру.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив визнати
зазначений договір купівлі продажу дійсним,
а також визнати право власності за ним та його дружиною по Уг частини
вказаної квартири.

6 червня 2006 року ОСОБА_2
звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору
купівлі-продажу частково дійсним та визнання права власності на квартиру.

Позивачка
зазначала,  що спірна квартира була
куплена в основному на її кошти До того ж,
після розірвання шлюбу на її утриманні залишились двоє дітей. А тому,  на її думку,
вона має право на 7/8
частини цієї квартири.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила суд
визнати договір купівлі-продажу частково дійсним та визнати за нею право
власності на 7/8 частини
спірної квартири,  а за відповідачем - на 1/8 частини. Крім
того,  вона просила припинити право
власності ОСОБА_1 на 1/8
частки та зобов'язати її сплатити ОСОБА_1 18000 грн.

В
судовому засіданні позивачка змінила вимоги щодо припинення права власності
позивача на його частку квартири та виключила їх з позову.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 25 грудня 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Визнано право
власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 на Уа частини,  а за ОСОБА_2 на 3А частини.

Також
частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 Визнано право власності на спірну
квартиру за ОСОБА_2 на %
частини,  а за ОСОБА_1 на

½
частини.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1,  посилаючись на незаконність рішення суду,  просив його скасувати та ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити його позовні
вимоги.

Заслухавшії
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши докази по справі,  колегія суддів прийшла до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд
повно та всебічно дослідив обставини справи,
дав належну оцінку всім доказам,
які надали сторони та прийшов до вірного висновку,  що договір купівлі-продажу спірної квартири
від 26 травня 2001 року відповідає
вимогам чинного законодавства. В зв'язку з чим,
обґрунтовано визнав його дійсним.

Разом з
тим,  вирішуючи питання про визнання
права власності на квартиру за кожним із сторін,  суд виходив з того,  що ОСОБА_2 більше вклала коштів для її
придбання та з нею залишились проживати двоє дітей. А тому,  на думку суду,  вона має право власності на % частини
зазначеної квартири.

Однак з
такими висновками не можна погодитися,
оскільки суд до них дійшов з порушенням вимог матеріального права.

Так,  із матеріалів справи вбачається,  що сторони купили спірну квартиру під час
перебування у шлюбі.

Відповідно
до вимог  ст.  60
СК України,  зазначена квартира є їх
спільною сумісною власністю,  і на неї
поширюється положення глави VIII СК України,
зокрема ч. 1  ст.  70 цього ж
Кодексу,  щодо рівності часток у
спільному майні,  якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як
встановлено судом,  сторони не укладали
між собою шлюбний договір та не домовлялись щодо правової природи набуття майна
в період спільного проживання.

До того
ж,  із договору купівлі-продажу спірної
квартири видно,  що сторони купили її у
рівних частках - по Уг
кожному.

Вирішуючи
позовні вимоги,  суд не звернув належної
уваги на зазначені обставини справи та положення сімейного права. Хоча це має
суттєве значення для правильного вирішення спору.

В
зв'язку з чим,  колегія суддів вважає за
необхідне,  як цього вимагають положення
глави VIII СК України,
визнати право власності за кожною із сторін по Уг частини спірної
квартири.

За таких
обставин,  рішення місцевого суду
підлягає скасуванню у відповідності до п. 4
ч. 1  ст.  309 ЦПК
України,  в зв'язку з неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Керуючись
статтями 303,  307,
309,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити,  а рішення
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 25 грудня 2006 року - скасувати та
постановити нове рішення.

Позов
ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,  укладений 26 травня 2001
року між ОСОБА_1,  ОСОБА_7 та
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

Визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право власності по Уг частці за кожним на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але протягом двох місяців може бути оскаржена
в касаційному порядку до Верховного Суду України.