Справа № 33ц- 531 кс/07 Категорія 31
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі: Лисенка
П.П., Козаченка В.І., Шолох З.Л.,

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна Страхова Компанія
„Оранта" в особі Кіровоградської дирекції (далі - ВАТ HACK
„Оранта") про стягнення страхових виплат, за касаційною скаргою ВАТ HACK
„Оранта" на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської
області від 2 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 6 липня   2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2004
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ HACK „Оранта"
про стягнення страхових виплат у зв'язку з втратою працездатності.

В обґрунтування
позову позивач зазначав, що 13 жовтня 2003 року йому вперше встановлена 2 група
інвалідності з втратою 70 % професійної працездатності строком на З роки. Встановлено,
що захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції.

Посилаючись на
викладене та вимоги ст. 16 Закону України від 20 грудня 1991 року „Про
соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"
позивач просив стягнути на його користь з відповідача 5950 грн. страхових
виплат.

Рішенням
Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2005 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 6
липня  2005 року, позов задоволено.

В касаційній
скарзі представник ВАТ HACK „Оранта" просив скасувати судові рішення по справі
та   постановити нове про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1.

Вивчивши
матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для перегляду судових рішень.

Судом першої
інстанції встановлено, що згідно висновку МСЄК від 13 жовтня 2003 року позивач
вперше був визнаний інвалідом 2 групи з втратою 70 % професійної
працездатності. Дніпропетровською регіональною міжвідомчою експертною комісією
від 18 вересня 2003 року встановлено, що захворювання позивача пов'язане з
виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС.

Суд першої
інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи позов
про стягнення вказаних страхових виплат на користь позивача, правомірно вважав,
що позивач має право на їх отримання від відповідача. Оскільки, страхова подія
настала в 2003 році, тобто після набрання чинності Законом України від 20
грудня 1991 року „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та
членів їх сімей", яким запроваджено державне обов'язкове особисте
страхування такої категорії осіб та гарантовано виплату страхових сум при
настанні страхових подій.

Наведені у
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої та апеляційної
інстанції.

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

2

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів
встановлено, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального
та процесуального права, а в матеріалах справи відсутні підстави для
обов'язкового скасування судового рішення, передбачені ч.1 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК
України та Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року, колегія судців судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
представника ВАТ HACK „Оранта" відхилити, а рішення Новоукраїнського
районного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 6 липня 2005 року - залишити без
змін.

Ухвала  оскарженню
не підлягає.