Справа №22ц-1186, 2007р.                  Головуючий в 1-й
№18                                       Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року травня місяця «10» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Прокопчук Л.П. Суддів: Вадзінського П.О.,

ВоронцовоїЛ.П.
при секретарі - Шевардіній К.Г..

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19
лютого 2006 року по справі

за позовом

ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 лютого 2006 року задоволено
позов ОСОБА_2 і стягнено на його користь з ОСОБА_1 борг за договором позики в
розмірі 6565 грн.,  а також сплачене
державне мито в розмірі 71 грн.,  а
всього 6 636 грн.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій просить
рішення суду скасувати,  постановити нове
про відмову у задоволенні позову,
зазначаючи,  що рішення суду не
відповідає вимогам закону.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з
підстав,  викладених у ній.

Вважаючи
рішення суду законним та обґрунтованим,
представник позивача,  просив
залишити його без змін.

Заслухавши
доповідача,  відповідача,  представника позивача,  перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками,  а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів
(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Із
матеріалів справи вбачається і це встановлено судом,  що 18 липня 2001 року позивач позичив
відповідачу ОСОБА_1 500 доларів США

2

строком на два
місяці,  а 12 жовтня 2001 року - 800
доларів США строком
на один місяць.

При
цьому відповідач написав власноручно розписки,
які долучені до матеріалів справи.

Частиною
2 статті 1047 ЦК України
передбачено,  що на підтвердження
укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ,  який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної
кількості речей.

Однак,  свої боргові зобов'язання відповідач не
виконав,  а в подальшому взагалі
відмовився їх виконувати,  тому суд
першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2.  та стягнув на його користь всю суму боргу в
розмірі 6565 грн..

Суд
правильно не прийняв до уваги доводи відповідача про те,  що він розрахувався з ОСОБА_2.  по борговим розпискам,  оскільки відповідачем не надано жодного
доказу на підтвердження виконання ним зобов'язання.

Така
позиція суду є вірною,  так як
узгоджується з вимогами ч.1  ст. 60 ЦПК
України,  відповідно до якої кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду
на вищевикладене,  колегія суддів
приходить до висновку,  що рішення суду
першої інстанції постановлене у відповідності до вимог закону.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують,  тому підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 лютого 2006 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.