УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАНИ

24 жовтня 2007
року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

Бабія А.П.,  Станкевича
В.А.. Ступакова О.А

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного вузла
спеціального зв'язку про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,  та відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя від 12 жовтня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2005 року,

встановила:

ОСОБА_1  звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою
на рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 12 жовтня 2005 року,
яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1,  до Запорізького обласного вузла спеціального
зв'язку про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,  та відшкодування моральної шкоди,  а також на ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 21 грудня 2005 року якою рішення суду першої інстанції залишено без
змін.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1  посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування судових рішень та задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд першої інстанції посилався на те,  що ОСОБА_1  звільнено з посади 12 лютого 2004 року. З
позовною заявою до суду він звернувся 10 січня 2005 року,  тобто з пропуском місячного строку для
оскарження свого звільнення. Доказів,  що
строк для звернення до суду пропущено з поважних причин суду,  не надано.

Розглядаючи
позовні вимоги по суті суд прийшов до висновку,
що порушень законодавства про працю з боку керівництва Запорізького
обласного вузла спеціального зв'язку допущено не було. ОСОБА_1  був звільнений з посади за п.2  ст.  40
КЗпП України через виявлену невідповідність займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації встановленої в результаті проведення атестації
професіоналів та фахівців. Порушень при проведенні атестації не встановлено.

Апеляційний
суд погодився з таким висновком суду першої інстанції та залишив його рішення
без змін.

Справа №
33ц-1197/07                                                                                        Категорія
ЦП: 2

АПП

Головуючий у
першій інстанції Федченко І.М.

Доповідач
Ступаков О.А.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 12 жовтня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21
грудня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.