Апеляційний суд
Справа
№22ц-214/2007р.                                                                        Головуючий
інстанції Бессараб Л.М.
Категорія 16         Доповідач у
інстанції  Сундуков В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

19 квітня 2007
року колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста  Севастополя в складі: головуючого    -
Куцеконя І.П.

суддів                          -  Сундукова В.М., Клочка В.П.,

при
секретарі   - Матковій С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та його представника -ОСОБА_2 на рішення місцевого суду
Гагарінського району м. Севастополя від 12 грудня 2006р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2005р. ОСОБА_3
та ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 і просили стягнути з
відповідача у відшкодування суми боргу на користь кожного з них по 224 43 грн.

Вимоги мотивовані тим, що 07.08.2003р. ОСОБА_1 отримав у них в борг 8500
доларів США, та відмовляється
повернути вказану суму.

Рішенням місцевого суду Гагарінського району м.
Севастополя від 12.12.2006р. позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4
задоволено у повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 та його
представник просять рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вважають, що суд неправильно застосував до даних правовідносин ЦК України в
редакції 2003р. та не прийняв до уваги той факт, що відповідач зобов'язань по
поверненню вказаної суми позивачам не давав, отримав грошові кошти не по
договору займу, а для інвестування спільної діяльності сторін у ТОВ
"ЕкоКліринг", яке суд не залучив до справи, та безпідставно стягнув з
відповідача державне мито у подвійному розмірі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК
України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість
речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та
його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної
кількості речей.

З розписки, що є в матеріалах справи видно, що ОСОБА_1 отримав у ОСОБА_3.
та ОСОБА_4 8500 доларів США
для поворотних інвестицій в підприємство "ЕкоКлірінг", строк
повернення вказаної суми сторонами не визначений, (арк. справи 4, 4 6) .

Відповідно до ч.І ст.1049 ЦК
України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей
строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги
про це, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами визнаний та не оспорюється факт того, що на
вимогу позивачів  у  лютому
2005р.  ОСОБА_1  не
повернув  суму  боргу
до

теперішнього
часу, а тому відповідно до  ч.І  ст.61
ЦПК  України  дані обставини доказуванню не підлягають.

Суд першої інстанції правильно оцінив викладене та ті
обставини, що наявність розписки у кредитора свідчить про невиконання
зобов'язання боржником, і обґрунтовано задовольнив позов.

Судова колегія не може погодитись з доводами апеляційної скарги про
необхідність застосування до даних правовідносин ЦК Україні в редакції 1963р., оскільки дані правовідносини є
триваючими та остання вимога позивачів про повернення боргу відбулась у лютому
2005р., тобто після набрання чинності ЦК
України в редакції 2003р.

Також судова колегія не може прийняти до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що грошова сума отримана відповідачем не в борг, а
для спільної інвестиційної діяльності з позивачами, оскільки це спростовується
матеріалами справи.

З уставу ТОВ "ЕкоКлірінг" вбачається, що
позивачі учасниками товариства не являються, та відповідно до довідки від
22.08.200 6р. позивачем до вказаного товариства інвестиції не вносились (арк.
справи 53,80-81).

Факт інвестиційної діяльності, або будь-якої іншої спільної діяльності з
ОСОБА_1 позивачами не визнається та належних доказів таких обставин, на які
відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень проти позову, ОСОБА_1
суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

З розписки ОСОБА_1 вбачається, що одержана ним від
позивачів грошова сума підлягала поверненню.

Тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 суми позики є правильним.

Однак, при розподілі судових витрат, суд першої інстанції помилково двічі
стягнув з ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачами в розмірі 454 грн., тому
рішення суду в цій частині підлягає зміні та резолютивна частина рішення
підлягає викладенню в новій редакції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не
спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело
б до неправильного вирішення справи.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 та його представника підлягає частковому задоволенню, а рішення суду,
відповідно до п.4 ч.І ст.309 ЦПК України - зміні.

Керуючись
ст.ст.88,303,307,309,313,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 12 грудня
2006р. змінити, та резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі
22443 грн. та судові витрати в розмірі 227 грн., а всього стягнути 22670 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 22443 грн. та судові
витрати в розмірі 227 грн., а всього стягнути 22670 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної чинності з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.