Справа № 22-1112/2007 р.                                    Рішення
ухвалено під головуванням
44                                                                                   Проця
РІШЕННЯ

Апеляційного суду Вінницької області

від 13 червня   2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого : МатківськоїМ.В.

Суддів :
Колодійчука В.М., Глєбова І.К.

При секретарі:
Мазур Ю.О.

За участю: представника позивача Лопатинського А.Г., відповідача ОСОБА_1

розглянувши  у
відкритому  засіданні  в  м.  Вінниці
цивільну  справу  за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20
листопада 2006 року по справі за позовом Козятинського міжрайпрокурора
Вінницької області в інтересах Комсомольської сільської ради Козятинського
району до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в сумі 1161 гр. 32 коп., -

Встановила:

Рішенням
Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 листопада 2006 року
задоволено позов Козятинського міжрайпрокурора Вінницької області в інтересах
Комсомольської сільської ради Козятинського району до ОСОБА_1 про стягнення
шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комсомольської сільської ради
Козятинського району 1161 гр. 32 коп. завданої шкоди; на користь держави 51 гр.
судового збору і на користь Територіального управління Державної

судової
адміністрації 30 гр. витрат за оплату інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

В апеляційній скарзіОСОБА_1. просить скасувати рішення суду і постановити
нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що рішення є незаконним, оскільки воно прийнято з порушенням
матеріального і процесуального права.

Представник позивача заперечив апеляційну скаргу, просить
її відхилити, а рішення суду залишити без зміни, як законне і обґрунтоване.

Прокурор не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу і в судове
засідання не з'явився.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачОСОБА_1., працюючи на посаді
сільського голови Комсомольської сільської ради Козятинського району, в
порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, 18.10.2004 року звільнив
спеціаліста 2-ї категорії Комсомольської сільської ради ОСОБА_2 за п. 1 ст. 40
КЗпП України, в зв'язку із скороченням штату, тоді як фактично змін в
організації виробництва і праці та фактичного скорочення штату не було.
Внаслідок такого порушення, вчиненого ОСОБА_1., за період з вересня 2004 року
по квітень 2005 року Козятинський міськрайонний центр зайнятості відшкодував
Управлінню Пенсійного фонду України у Козятинському районі 1161,32 гр.
видатків, пов'язаних з достроковим виходом на пенсіюОСОБА_2 Комсомольська
сільська рада на виконання прокурорського припису, платіжним дорученням № 1211
від 09.11.2005 року перерахувала 1161,32 гр. Козятинському міськрайонному
центру зайнятості.

Суд першої інстанції встановивши, що винними діями ОСОБА_1 під час
виконання ним службових обов'язків було заподіяно шкоду Комсомольській
сільській раді в сумі 1161,32 гр., стягнув з нього в порядку регресу на користь
позивача суму причиненої шкоди.

Проте не можна
погодитися з таким висновком суду.

Згідно вимог п. 8 ст. 134 КЗпП України відповідно до
законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках,
коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу.

Виходячи зі змісту даного Закону, враховуючи роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України даними в п. 33 постанови № 9 від 06.11.1992
року з послідуючими змінами "Про практику розгляду судами трудових
спорів" слідує, що при незаконному звільненні настає повна матеріальна
відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду,
заподіяну підприємству, установі, організації може бути покладено при допущенні
ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Як
вбачається із позовних вимог, прокурор і позивач обґрунтовують спричинення
шкоди незаконним звільненням відповідачем ОСОБА_1., який   працював
на  посаді   сільського
голови   і   перебував
в  трудових

відносинах
із позивачем, спеціаліста 2-ої категорії Комсомольської сільської радиОСОБА_2 за п. 1
ст. 40 КЗпП України в зв'язку із скороченням штату.

В судовому засіданні прокурор та позивач не надали доказів в підтвердження
такого незаконного звільненняОСОБА_2

В матеріалах справи є чинні: розпорядження виконавчого комітету № 27 від
16.08.2004 року "Про скорочення штатної одиниці інспектора з
бухгалтерського обліку ОСОБА_2."
( а. с. 24) та розпорядження виконавчого комітету № 33 від 18.10.2004 року
"Про звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП УкраїниОСОБА_2 за скороченням
чисельності штату" (а.
с 51). Згідно штатного розпису по Комсомольській сільській раді станом на
01.05.2004 року затверджено штат у кількості 8,5 штатних одиниць, а станом на
01.11.2004 року штат затверджено у кількості 8 штатних одиниць (а. с. 19,20).

Отже, за наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку, що законні
підстави за наявності яких відповідач має понести повну матеріальну відповідальність
за заподіяну позивачу шкоду відсутні, тому позовні вимоги до задоволенні не
підлягають.

При розгляді даного спору суд першої інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи і суд неправильно застосував норми матеріального права, що
відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20
листопада 2006 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову Козятинського міжрайпрокурора в інтересах
Комсомольської сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в сумі 1161 гр. 32
коп.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення .

На
рішення може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду України протягом
двох місяців.