АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-3236                                       Головуючий
у 1 інстанції: Забіяко Ю.Г.
2007р.                                                          Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
вересня 2007 р.                                                                                         м.  Запоріжжя

Колегія судців
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого -
Бондара В.О.,  суддів: Прокопенко О.Л.,  Маловічко СВ.,  при секретарі
Батарейній О.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 6 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1,  третя особа - орган опіки та піклування,  про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною
та її вихованні, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2,  ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
спілкуванні з дитиною та її вихованні.

В позові
зазначали,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували у шлюбі,  від якого вони мають
малолітнього сина ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1
народження. В квітні 2000р. шлюб між ними розірваний. ОСОБА_3  є бабусею ОСОБА_4. Відповідач,  з якою мешкає дитина,  перешкоджає їм в спілкуванні з ОСОБА_4.  Висновком органу опіки та піклування № 105
від 22.02.2007р. встановлений графік зустрічей батька і бабусі з ОСОБА_4,  згідно з яким визначено можливість
спілкування їх з дитиною на протязі половини канікулярного часу,  зручного для дитини при умові його бажання та
нормального самопочуття.

На
підставі цього висновку вони запропонували відповідачу надати їм дитину на
половину канікулярного часу у 2007р.,  на
що відповідач їм відмовила без посилання на причини.

Посилаючись
на  ст. . ст.  159,
263 СК України,  просили усунути
перешкоди в спілкуванні з ОСОБА_4,
зобов"язавши ОСОБА_1 надати їм можливість спілкуватися з дитиною
протягом половини канікулярного часу,
починаючи з 17.07.2007р.

Рішенням
Заводського районного суду м.  Запоріжжя
від 6 липня 2007р. позов задоволено. Вирішено усунути перешкоди у спілкуванні з
дитиною ОСОБА_4 Романовичем та в її вихованні,
зобов"язавши ОСОБА_1 надавати батьку ОСОБА_2 та бабусі ОСОБА_3  можливість зустрічей з ним: половину
канікулярного часу протягом року для періодичних побачень та можливості
спільного відпочинку з 17.07.2007р.,
відвідування місця проживання,
зручного для дитини,  при умові
нормального самопочуття дитини.

В
апеляційній скарзі на вказане судове рішення ОСОБА_1 зазначає,  що судом неповно були з"ясовані
обставини справи,  не врахована думка
дитини щодо бажання

спілкуватися з позивачами,  тому
просила скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею
308 ЦПК України визначено,  що суд
апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу,  якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом встановлено,  що малолітній ОСОБА_4,  1997р. народження,  є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  який після розірвання шлюбу між батьками
мешкає з матір"ю ОСОБА_1 в м.
Запоріжжі. ОСОБА_2 і бабуся дитини - ОСОБА_3  мешкають у Херсонській обл..,  Скадовського району в с Красне.

Висновком
органу опіку та піклування № 105 від 23.02.2007р. встановлений графік зустрічей
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  з малолітнім ОСОБА_4
- половина канікулярного часу,  зручного
для дитини при умові його бажання та нормального самопочуття.

Статтею
159 СК України передбачена можливість звернення з позовом про усунення перешкод
в спілкуванні з дитиною у випадку,  коли
один з батьків,  з ким проживає дитина,  чинить перешкоди тому з батьків,  хто проживає окремо,  у спілкуванні з нею,  зокрема,
якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіку та піклування.
Такі вимоги за таких же обставин у відповідності до  ст.
263 СК України може заявляти бабуся дитини.

Задовольняючи
позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3  про усунення
перешкод в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4,
суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам у справі і
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що ОСОБА_1 чинить перешкоди бабусі і батьку у спілкування з дитиною,  не виконує рішення органу опіки і піклування
від 22.02.2007р. щодо надання їм дитини згідно графіку зустрічей,  тому у відповідності до вимог  ст.
159,  263 СК України рішенням
визначив спосіб,  місце і час спілкування
позивачів з малолітнім ОСОБА_4.

Відповідач
не оспорює той факт,  що не надає
можливості спілкуватися бабусі та батьку з дитиною у відповідності до
графіку,  встановленого рішенням органу
опіки та піклування,  мотивуючи це
небажанням ОСОБА_4 спілкуватися з ними. Посилається на те,  що судом не врахована думка дитини з цього
питання.

Однак
такі доводи апеляційної скарги не є вмотивованими відповідно до норм
матеріального права.

Так,  вимогами
ст.  ст.  159,
263 СК України при визначенні судом способів участі у вихованні дитини
та спілкуванні з нею не передбачається їх погодження з малолітньою дитиною та
надання дитиною згоди на таке спілкування. Думка дитини,  яка досягла десятирічного віку,  враховується лише при визначенні місця її
проживання.

Визначаючи
способи спілкування з дитиною,
зокрема,  можливість спільного
відпочинку ОСОБА_4 з батьком та бабусею протягом половини канікулярного часу
суд не відступив від висновку органу опіки та піклування,  яким було ретельно досліджено особи
позивачів,  які позитивно
характеризуються сусідами,  батько - за
місцем роботи,  умови мешкання
позивачів,  близькість їх помешкання до
Чорного моря,  наявність у будинку
окремої мебльованої кімнати для дитини.

Отже,  колегія дослідивши матеріали справи,  не знайшла будь-яких обставин,  що мають істотне значення та свідчать про
можливість негативного впливу на дитину з боку позивачів під час її відпочинку
влітку в їх садибі біля моря,  а
відповідач ОСОБА_1 не надала будь-яких переконливих доказів цьому.

За таких
обставин,  колегія суддів дійшла висновку
про те,  що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та процесуального права,
а наведені в скарзі доводи є необгрунтованими й правильність висновків
суду не спростовують.

Керуючись  ст.
307,  308,  314,
315,  317 ЦПК України,  суд

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м.  Запоріжжя
від 6 липня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту її
проголошення.

Головуючий:

Судді: