Справа № 22ц-2795/07 р.                                 Головуючий в І
інстанції: Чирків СМ.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня
2007 року      Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого:   Парінової І.К. суддів: Лісіциної А.І.,
Іванової А.І., при секретарі Войтенко Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою відповідальністю «Угле-Дар» та апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, на рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської області від 11 квітня 2007 року за позовом
ОСОБА_1до Товариства з обмеженою відповідальністю «Угле-Дар» про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди,-

встановила:

В жовтні 2005 року позивач звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати наказ № 132-к від 03.10.2005 року незаконним, поновити
його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі
1466,31 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача звернувся з
апеляційною скаргою, в якій вважає рішення таким, що не відповідає вимогам
закону, просить змінити його в частині стягнення середньої заробітної
плати,стягнути 24074 грн. 80 коп.

В листопаді 2006 року представник позивача уточнив
позовні вимоги, встановивши загальну суму, що підлягає відшкодуванню, у розмірі
27982 грн. 90 коп. Інші позовні вимоги залишив без змін.

Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської
області від 11 квітня 2007 року вимоги позивача задоволені частково. Визнано

незаконним наказ №132-к від 03.10.2005 року по ТОВ»Угле-Дар» про звільнення
ОСОБА_1 за ч.4 ст.40 КЗпП України незаконним, відновлено його на роботі в якості
машиніста шламової насосної установки № 1 з внесенням відповідних записів до
трудової книжки. Стягнуто на користь позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу - 1673 грн. 80 коп., компенсацію за моральну шкоду у розмірі
1000 грн., судові витрати в сумі 100 грн. В іншій частині позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Угле-Дар» та
представник позивача подали апеляційні скарги.

ТОВ «Угле-Дар» в своїй апеляційній скарзі вважає рішення суду незаконним та
необгрунтованим, так як воно не відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Просить рішення
скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Представник позивача в своїй апеляційній скарзі вважає, що судом
неправильно застосовані норми матеріального права, просить змінити рішення суду
в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнувши з
відповідача на користь позивача 24074 грн. 80 коп.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають    задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував в трудових
відносинах з відповідачем з квітня 2005 року, працюючи на посаді машиніста
насосних установок № 1. Наказом генерального директора ТОВ «Угле-Дар» № 132-к
від 03.10.2005 року був звільнений за п.4 ст. 40 КЗпП України з підприємства за
прогули ( а.с. 18). В даному наказі не вказано, які саме дні адміністрація
вважає прогулами і навіть не вказано, що прогули мали місце без поважних
причин, хоча звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України можливе лише за прогули без
поважних причин. ОСОБА_1 разом з іншими робітниками звертався 29 вересня 2005
року і далі до адміністрації підприємства з вимогами про проведення атестації
робочих місць, посилаючись на те, що вони працюють в шкідливих умовах, про
видачу спеціального одягу та ін. Адміністрації було відомо, що робітники
виходять на роботу, але не працюють у зв'язку з незадоволенням їх вимог, а
також тому, що робітників, в тому числі і позивача, не допускали до їх робочих
місць. Суд обґрунтовано визнав наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогули
незаконним і поновив його на роботі.

Колегія суддів не може погодитися з доводами позивача в
його апеляційній скарзі про те, що середня заробітна плата за час вимушеного
прогулу повинна нараховуватися не тільки за робочі дні, а за всі календарні дні
відсутності на роботі, виходячи з того, що вимушений прогул був тільки в ті
дні, в які ОСОБА_1 повинен був працювати, але вимушено   не
працював.   Суд   першої
інстанції   правильно   розрахував

середній    заробіток
ОСОБА_1    за   дні
вимушеного    прогулу, нарахувавши
16 713 грн.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, постановленим у
відповідності з нормами матеріального і процесуального права, тому підстав для
зміни або скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст.
307ч.1 п.1, 308, З 13, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Угле-Дар» та
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 11
квітня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Луганської області набирає
чинності негайно, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців після її проголошення.