УХВАЛА

іменем    України

2007 р. червня місяця «13» дня, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в
складі:

Головуючого:
Шестакової Н.В. Суддів:
Філатової Є.В. Трясуна Ю.Р. При
секретарі:        Гончарук В.М.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Сімферополі апеляційну скаргу директора
Кримського республіканського професійно-технічного навчального закладу
„Сімферопольський професійний будівельний ліцей" на рішення Київського районного
суду М.Сімферополя від 17 квітня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Кримського республіканського професійно-технічного навчального
закладу „Сімферопольський професійний будівельний ліцей" про стягнення
заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся з позовом до Кримського республіканського професійно-технічного
навчального закладу „Сімферопольський професійний будівельний ліцей" /
далі КРПТНЗ „Сімферопольський професійний будівельний ліцей"/ про стягнення
заробітної плати, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Київського
районного суду

М.Сімферополя від 23.05.2005 року його було поновлено на
роботі на посаді коменданта

бази відпочинку „Трудові резерви", яка належить відповідачу.
З відповідача на його

користь стягнена заробітна плата за вимушений прогул у
розмірі 1381 грн., компенсація за

невикористану відпустку - 2050 грн. 84 коп., витрати на
юридичну допомогу - 230 грн., а

всього 3661 грн.84 коп. Рішення в частині поновлення на
роботі і стягнення заробітної

плати за один місяць у розмірі 245 грн. підлягало
негайному виконанню. Вказане рішення

в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної
плати за один місяць ухвалою

Апеляційного суду АР Крим від 19.12.2005 року було
залишено без змін. Незважаючи на

те, що рішення в частині поновлення на роботі і стягнення
заробітної плати за один місяць

підлягало негайному виконанню, відповідач не виконував
його і відновив його на роботі

тільки 01.08.2006 року. Таким
чином, за період з 23.05.2005 року по 01.08.2006 року він не

міг приступити до виконання своїх функціональних
обов'язків, не отримував заробітну

плату, яка складає за весь період вимушеного прогулу 5250
грн. Крім того, вважає, що

такими неправомірними діями йому
заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 3000 грн.

Представник відповідача з позовом не погодився,
посилаючись на те, що

ОСОБА_1. звертався з позовом до КРПТНЗ „Сімферопольський
професійний

будівельний ліцей" про стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу і

відшкодування моральної шкоди. Рішенням Київського
районного суду М.Сімферополя

від 21.06.2006 року у задоволені позову про стягнення
заробітної плати за період з

26.05.2005 року по 22.06.2006 року йому було відмовлено.
Вважає, що стягнення можливо

тільки за липень місяць 2006 року. З вимогами про
відшкодування моральної шкоди також

не погодився.

Справа №22-ц-4240/2007                                          Головуючий в 1 інстанції Чумаченко Р.Д.

2

Рішенням суду
від 17.04.2007 року позовні вимоги задоволені частково. На користь ОСОБА_1з
КРПТНЗ „Сімферопольський професійний будівельний ліцей" у рахунок виплати
заробітної плати стягнено 2655 грн. без урахування податків і інших
обов'язкових платежів, 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі директор КРПТНЗ „Сімферопольський професійний будівельний ліцей"
просить рішення скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.2 ч.1
ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки стосовно вимог
позивача було ухвалено рішення.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір,
суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Судом
встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем, був
незаконно звільнений з роботи і поновлений на посаді коменданта бази відпочинку
рішенням суду від 23.05.2005р., затвердженим ухвалою апеляційного суду. Але
наказ про поновлення ОСОБА_1на роботі виданий несвоєчасно, лише 1.08.2006р., з
цього ж періоду почала виплачуватися заробітна плата.

З таких
обставин, суд першої інстанції правильно стягнув середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

В апеляційній
скарзі визнається сума стягнення за період з 26.05.2006р. по 31.07.06р. На
думку апелянта сума заробітку до 25.05.2006р. була стягнена судовим рішенням
від 22.06.2006р.

З таким доводом
не можна погодитися. Дійсно, під час розгляду справи про поновлення на роботі у
2006р. ОСОБА_1. доповняв первісні вимоги і просив стягнути заробіток за час
вимушеного прогулу у період з 23.05.05р. по 25.05.2006р. Як убачається з тексту
рішення від 21.06.06р. таки вимоги судом не розглядалися. Вони не були
предметом дослідження і рішення по ним не було ухвалено.

Таким чином,
доводи скарги про те, що таке питання вже вирішено судом безпідставні.

Доводи про
недоведеність вимог про стягнення моральної шкоди також не можуть бути
прийнятими до уваги. Судом встановлено, що позивач тривалий час в вини
відповідача, який не виконував судове рішення, був позбавлений роботи і джерела
існування, що робило незручності і викликало необхідність докладати додаткових
зусиль для організації життя. Таки обставини не потребують додаткових доказів,
оскільки є загально відомими. Сума 1500грн., яку стягнув суд, є адекватною для
відшкодування такої шкоди. Підстав для скасування рішення немає.

Керуючись
ст.308,315 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу директора Кримського республіканського професійно-технічного навчального
закладу „Сімферопольський професійний будівельний ліцей" відхилити,
рішення Київського районного суду м.Сімферополя від 17 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення і може
бути оскаржена в

касаційну інстанцію до Верховного Суду України протягом
двох місяців зі дня

проголошення.