Справа №
22-2817                        Головуючий
у 1 інстанції Канурна О.Д.
39                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
травня 2007 року                                Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів:
Санікової О.С,  Шамрило Л.Г.

при
секретарі Степаненко В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2007
року по справі за заявою ОСОБА_1 до ВП
„Шахта „Добропільська" ДП „Добропіллявугілля" про внесення змін в
найменування судового рішення від 1 грудня 1994 року , -

встановив:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 1 лютого 2007 року,  якою
відмовлено ОСОБА_1. у
внесенні змін до найменування рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 1 грудня 1994 року про поновлення на попереднє місце
роботи та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,  - та направити справу на новий розгляд до
Добропільського міськрайонного суду,
посилаючись на те,  що судом не
враховано,  що 1 грудня 1994 року
предметом розгляду справи був спір про порушення його професійної реабілітації
адміністрацією шахти,  яка здійснила його
переміщення на протипоказану роботу у нічний час,  тому в рішенні суду позовні вимоги повинні
мати назву „про усунення протипоказаного переміщення за станом здоров'я в
нічний час і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу",  а не „про поновлення на попереднє місце роботи
і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу"; вважає,  що це описка і відповідно до  ст.
219 ЦПК України вона повинна бути усунена.

У
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
доводи апеляційної скарги підтримав,
просив її задовольнити.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня
1994 року в позові ОСОБА_1.
до шахти „Добропільська" про поновлення на попереднє місце роботи та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено; рішення
набрало законної сили.

У
вересні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою
про внесення змін у найменування судового рішення,  посилаючись на те,  що 15 лютого 1994 року адміністрація шахти
своїм наказом здійснила його переміщення на протипоказану роботу за станом
здоров'я у нічний час,  тому просив
змінити найменування судового рішення від 1 грудня 1994 року на найменування
„про усунення переміщення на протипоказану роботу за станом здоров'я в нічний
час і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу".

Заслухавши
доповідача,  пояснення ОСОБА_1.,  перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали
справи,  апеляційний суд вважає,  що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно
до  ст.
312 ч.1 п.1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо
судом першої інстанції постановлена ухвала з додержанням вимог закону.

Діючим
цивільно-процесуальним законодавством,  а
саме  ст.
219 ЦПК України передбачене виправлення описок та арифметичних помилок у
судовому рішенні.

Постановляючи
ухвалу про відмову ОСОБА_1  в задоволенні його заяви про внесення змін у найменування
рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня 1994
року суд першої інстанції виходив з того,
що розгляд саме такого питання цивільно-процесуальним законодавством не
передбачено,  а описок чи арифметичних
помилок,  які може виправити суд
відповідно до  ст.  219 ЦПК України,  у судовому рішенні не вбачається.

Як
вбачається з матеріалів справи і,
зокрема заяви ОСОБА_1.  він просить внести зміни у найменування рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня 1994
року,  посилаючись на те,  що відповідно до  ст. 215 ЦПК України судове рішення повинно
іменуватися по предмету спору,  а судове
рішення,  яке іменується як „про
поновлення на попереднє місце роботи і стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу" не відповідає суті оспорюваного предмету у зв'язку з
переміщенням його на протипоказану роботу за станом здоров'я.

З
доданої до матеріалів справи копії рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 1 грудня 1994 року вбачається,  що суд розглядав позовні вимоги ОСОБА_1.  до шахти „Добропільська" саме про поновлення на
попереднє місце роботи і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і
саме в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1  було відмовлено в позові. Окремих позовних вимог про
усунення переміщення на протипоказану роботу за станом здоров'я в нічний час і
виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_1  не заявляв. Рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 1 грудня 1994 року набрало законної сили.

Таким
чином,  апеляційний суд вважає,  що Добропільський міськрайонний суд Донецької
області дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1.  про внесення змін в судове рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області від 1 грудня 1994 року.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм процесуального права,  що
призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвала
суду постановлена з додержанням вимог процесуального права і підстав для її
скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.2 п.1,
312 ч.1 п.1,  314 ч.1 п.4,  315 ЦПК України апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.