УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня
2007р.                                                                                            м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,
Шишко А.І., Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, Велятинської сільської ради, Державної нотаріальної
контори, Хустського державного підприємства технічної інвентаризації про
визнання недійсними рішення сільської ради, свідоцтва про право власності та
свідоцтва про право на спадщину за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Хустського районного суду від 16 грудня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 7 квітня 2005 року, -

встановила:

В листопаді 2004
року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовом доОСОБА_2., Велятинської сільської
ради, Державної нотаріальної контори, Хустського державного підприємства
технічної інвентаризації про визнання недійсними рішення сільської ради, свідоцтва
про право власності та свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Рішенням
Хустського районного суду від 16.12.2004 року в задоволенні позову Штефуци Л.В.
відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 07.04.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим просила постановлені судові
рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позовних
вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду постановлених судами рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в
задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивака, відповідно
до вимог ст.. 15-1 ЦПК
України, не представили суду належних доказів про те. що оскаржувані рішення та
свідоцтва порушують її законні права та інтереси. Заявляючи про те, що після
смерті її дядька ОСОБА_3вона є єдиною спадкоємницею його майна
-будинковолодінняАДРЕСА_1, яке останній успадкував після смерті подружжя
Дівинець, позивачкою не наведено жодних правових підстав про те що

Справа №
33-ц-390кс/07р.                                Головуючий
у 1 інстанції Довжанин М.М.

Категорія
34                                                               Доповідач
Вакарук В.М.

ОСОБА_3., який
помер в 2004 році, не пребуваючи у родинних стосунках із ОСОБА_4, який помер в
1963 р. та ОСОБА_5, яка померла в 1989 р. ,згідно діючого на той час
законодавства, міг успадкувати належне їм спірне будинковолодіння.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з таким рішенням суду, залишаючи його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст..335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення постановлені з
додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов"язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області,-

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Хустського районного суду від 16 грудня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 07 квітня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.