Справа № 22-912 2007 року                            Головуючий суддя у і
інстанції - Остапчук Л.В.
Суддя-доповідач в Апеляційному суді
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 вересня 2007 року                                                                                                   місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Демянчук
С.В., Шимківа
С.С.

з участю секретаря судового
засідання Сеньків Т.Б.,

сторін, представника апелянта

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в м. Рівному цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського районного суду від 29 січня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

встановила:

Рішенням
Рівненського районного суду від 29 січня 2007 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів
задоволено частково: розмір аліментів, визначений рішенням Рівненського
районного суду від 13.04.2006 р., на ко­ристь
позивачки на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 збільшено з ХА до
1/3 части­ни всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дити­ну відповідного віку щомісячно до повноліття
дитини. У збільшенні розміру аліментів на утримання позивачки відмовлено.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на
порушен­ня судом норм матеріального і процесуального права,
просить апеляційний суд його змінити й
ухвалити у справі нове рішення про відмову у збільшенні розміру аліментів на дитину. Свої доводи обґрунтовує погіршенням
матеріального стану через зміну місця роботи, необхідністю утримувати бабу та
зменшенням заробітної плати. Доводить, що навіть з урахуванням сплачуваних ним
аліментів у попередньому розмірі доходи пози­вачки із дочкою перевищують
його дохід.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані
докази та доводи апелянта, колегія су­ддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких під­став.

Відповідно до ч.
1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішен­ням суду або
домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріа­льного
або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Судом безспірно встановлено, що через хворобу у позивачки знизилися її
педаго­гічне навантаження та доходи. Крім того, вона постійно
несе витрати на своє лікування. У
зв"язку з цим спроможність ОСОБА_2 з утримання малолітньої дочки погіршила­ся.

2

Тому з
урахуванням викладених обставин апеляційний суд рахує, що суд першої інстанції
прийшов до цілком обгрунтованого висновку про підставність позовних вимог позивачки
щодо збільшення розміру аліментів на дитину.

Доводи апеляційної скарги такого
висновку місцевого суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 29 січня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.