УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина )

21 червня 2007
року

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Одеської області
в складі:

Головуючого
судді-Галушко Л.А.

Суддів -                  Плавич Н.Д.,  Кварталова А.М.

При секретарі       -Кодінцевій С.  В,

За   участю
представника   Управління   архітектури
та   містобудування-

Мельнікової Т.В.

Відповідача-ОСОБА_1

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Суворовського районного суду м.
Одеси від 13.03.2007 року по справі за позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю 3-х осібб КП
ДЕЗ „Пересипське",  Інспекції
Державного архітектурно-будівельного контролю Управління архітектури і
містобудування Одеської міської ради,
Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради,  Суворовської РДА ОМР про зобов'язання усунути
перешкоди в користуванні садибою шляхом знесення самочинного незакінченого
будівництвом житлового будинку,
стягнення моральної шкоди та за позовом Управління архітектури і
містобудування Одеської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно
незавершеного будівництвом житлового будинку.

ВСТАНОВИЛА:

07.06.2006
року позивачі звернулись до суду з вищезазначеними вимогами в яких зазначали,  що відповідачка без затвердженої належним
чином проектної документації,  без
дозволу на проведення будівельних робіт,
без погодження з суміжними землекористувачами,  самовільно здійснює будівництво
двохповерхового будинку по АДРЕСА_1Так як будівництво здійснюється в порушенні
будівельних норм,  оскільки закриває
стіну літньої кухні та позбавляє належним чином до неї підхід для
обслуговування,  просили суд усунути
перешкоди в праві власності,  шляхом
знесення об'єкту незавершеного будівництва.

Справа 22ц-2756-2007р

Категорія-44

Головуючий 1-ї інстанції - Катаева Е.В.

Доповідач -Галушко Л.А.

-2-

Одночасно просили суд стягнути
з відповідачки по 50 000 грн. моральної шкоди
у відповідності до  ст. 23 ЦК України,  в зв'язку з порушенням права власності.

Управляння
архітектури та містобудування Одеської міської ради,  яке залучено до участі в справі в якості 3-ї
особи , заявило самостійний позов щодо знесення об'єкту самовільного
будівництвом житлового будинку. Свої вимоги обґрунтовувало тим,  що ОСОБА_1 у порушенні всіх існуючих норм та
правил,  без отримання дозволу,  затвердження проекту,  погодження його з усіма службами збудувала
двохповерховий будинок,  котрий не
можливо привести до відповідності будівельним нормам та правилам.

Справа
розглянута за відсутністю ОСОБА_1,
належним чином сповіщеної про час та місце судового розгляду. В своїх
запереченнях ОСОБА_1 посилалась на те,
що являється користувачем земельної ділянки у відповідності до вимог
закону,  оскільки стала власником
будинку,  розташованого на ній,  відповідно до договору -дарування від
15.04.2005 року. Зруйнувавши об'єкт власності,
вона побудувала новий будинок без отримання дозволу на будівництво.
Відповідачка вважає,  що оскільки позивач
не навів переконливих доказів щодо істотного порушення будівельних норм,  то в силу
ст. 3З 1, 376 ЦК України
є його власником,

Рішенням
Суворовського районного суду м.  Одеси
від 13 березня 2007 року позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  задоволено частково. Суд
стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2-6 500 грн.,  ОСОБА_3- 5 000 грн. В інших вимогах-відмовив.

Суд
задовольнив позовні вимоги Управління архітектури та містобудування Одеської
міської ради та зобов'язав ОСОБА_1за власний рахунок знести об'єкт самочинного
будівництва-незавершений будівництвом житловий будинок,  розташований в АДРЕСА_1

Не
погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить
рішення суду скасувати,  справу повернути
на новий розгляд посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема в своїй апеляційній скарзі посилається на
правомірне користування земельною ділянкою,
котра була виділена для будівництва житлового будинку,  а тому вважає себе власником новоствореного об'єкту.
Апелянт посилається на те,  що суд взяв
до уваги експертне дослідження , котре постановлено в супереч  ст. 147 ЦПК України та на те,  що санкція щодо знесення винесена судом без
вирішення питання про перебудову цього об'єкту.

Судова колегія,  заслухавши доповідь
судді-доповідача,  пояснення сторін по
справі,  перевіривши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечення проти неї,
вважає,  що апеляційна скарга
підлягає задоволенню рішення скасуванню з направленням на новий розгляд з таких
міркувань.

-3-

Відмовляючи в вимогах позивачів щодо усунення перешкод в праві власності
шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва суд виходив з вимог  ст. 376 ч.7 ЦК України , котра передбачає
знесення нерухомого майна лише за позовом відповідного органу державної влади
або органу місцевого самоврядування,  а
не громадянина.

Зобов'язуючи
ОСОБА_1 за власний рахунок знести об'єкт самочинного будівництва-незавершеного
будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1,
районний суд виходив з того,  що
будинок збудований в порушенні ДБД,
оскільки побудований у близькості до будівлі літньої кухні сім"ї
Сандуленко.

Стягуючи
кошти на користь позивачів,  районний суд
не навів жодного правового обґрунтування таких суджень та закон,  котрий передбачає таке стягнення.

Судова
колегія вважає,  що справа була
розглянута в порушенні норм процесуального та матеріального права,  які є безумовною підставою для скасування
рішення суду з направленням на новий розгляд.

Відповідно
до  ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення , яким суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.  Обґрунтованим є рішення,  ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин,  на котрі посилаються сторони
як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами,  які
були дослідженні в судовому засіданні.

Судом
апеляційної інстанції встановлено,  що
відповідачка є користувачем земельної ділянки відповідно до отримання в дар
будинку,  розташованого за по АДРЕСА_1,  відповідно до договору дарування від
15.04.2005 року.

На цій
земельній ділянці ОСОБА_1 без належного дозволу та технічної документації
побудувала будинок у близькості менше один метр від літньої кухні  позивачів під літ"Б".

Відповідно
до технічного паспорту суміжного землекористувача ОСОБА_2. ,  побудова під літ „Б" розташована на
границі земельних ділянок,  та самовільно
збільшена на 12.7 кв. м. (а.с.  140-141).

За таких
обставин,  суду необхідно було
з'ясувати,  чи відповідає ДБД будівництво
літньої кухні під літ Б" , та чи прийнята вона в експлуатацію,  чи не порушує вона законні права та інтереси
суміжного землекористувача.

В суді
апеляційної інстанції відповідачка представила копію позовної заяви,  щодо визнання за нею права власності на
самочинно збудовану конструкцію,  котра
розглядається в районному суді.(а.с. 265).Представник Управління архітектури та
містобудування заявила,  що в
Суворовському суді розглядається справа щодо визнання незаконного договору
дарування ОСОБА_1

За таких обставин,  судова колегія
дійшла висновку,  що питання щодо знесення
самовільно побудованого об'єкту є похідним від права власності на

-4-

цей  об'єкт,
а  тому  ці   спори
взаємопов'язані
між  собою
та  повинні
розглядатись в одному провадженні.

Відповідно
до вимог  ст.  10, 210,
212, 213 ЦПК
України суд першої інстанції зобов'язаний був вжити передбачених законом
заходів до всебічного , повного та об'єктивного з'ясування обставин: роз'яснити
особам,  які беруть участь у справі їхні
права та обов'язки та сприяти у здійснені цих прав,  перевірити й оцінити поряд з іншими доказами
пояснення сторін,  обґрунтовуючи рішення
відповідними доказами,  дослідженими в
судовому засіданні,  навести доводи,  на підставі яких ті чи інші докази були
відхилені.

Підставою
безумовного скасування рішення суду з направленням на новий розгляд вважається
розгляд справи щодо вирішення питання про права та обов'язки осіб,  котрі не приймали участі в справі.

Матеріалами
справи встановлено,  що предметом спору
являється самовільно збудована конструкція житлового будинку на земельній
ділянці,  котра належить на праві
власності Одеській міській раді,  яка
відповідно до  ст. 12 ЗК України є
органом,  до повноважень котрої
відносяться розпорядження землями територіальної громади міста Одеси.

За таких
обставин,  вирішуючи питання щодо
знесення спірного об'єкту,  районний суд
не залучив до участі в справі Одеську міську раду,  котрій належить на праві власності
земля,  на котрій самочинно побудована
конструкція житлового будинку.

Вирішуючи
питання щодо знесення самочинного будівництва у відповідності до  ст. 376 ч.7 ЦК України,  районний
суд не вирішив питання щодо перебудови такого об'єкту у відповідності до
будівельних норм та не з'ясував,  чи
відмовляється  відповідачка від її
проведення.

При
новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення і
вирішити спір у відповідності з вимогами закону.

Керуючись  ст.
ст.  311 ч.1 п.3, 4, 5,   ст. 315, 319 ЦПК України,  судова колегія

УХВАЛИЛА.

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1 -відхилити. Рішення    Суворовського районного суду м.  Одеси від
13.03.2007 року скасувати,  справу
повернути на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення,  однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.