Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07
травня 2007 року Заводський районний суд м.
Миколаєва у складі: головуючого судді: Разумовської О.Г.,  при секретарі: Колісніченко В.М. ,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до підприємства комунальної
власності області "Фармація" про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2007р.
ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до підприємства комунальної власності області
"Фармація" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В своєму
позову позивач зазначив,  що згідно
рішення апеляційного суду від 14.12.2006р. він був поновлений на роботі у
відповідача на посаді завідуючого міжлікарняною аптекою №110 Аптечного
оптово-роздрібного комплексу філії ПКВО "Фармація",  однак тільки 18.01.2007р. відповідачем було
видано наказ про поновлення його на роботі. Посилаючись на викладене позивач
просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 7470, 36 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн.,  яка полягає в душевних стражданнях,  яких він зазнав у зв'язку з противоправною
поведінкою відповідача незаконим звільненням його з посади.

В
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги,  підтвердив викладені в заяві обставини та
просив його задовольнити.

В
судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги визнали
частково,  не заперечували сплатити
середній заробіток за час вимушеного прогулу (у розмірі 7470, 36 грн.,  в іншій частині позову просили відмовити за
недоказаностю.

Заслухавши
пояснення сторін,  дослідивши письмові
матеріали цивільної справи,  суд
приходить до наступного.

Як
встановлено в судовому засіданні,  що ОСОБА_1 згідно рішення
Миколаївського апеляційного суду від 14.12.2006р. був поновлений на роботі на
посаді завідуючого міжлікарняною аптекою №110 Аптечного оптово-роздрібного
комплексу філії ПКВО "Фармація". 17.01.2007р. Державною виконавчою
службою було винисено постанову про відкриття виконавчого провадження по даній
справі,  і 18.01.2007р. відповідачем було
видано наказ про поновлення позивача на роботі.

При
винесені рішення про поновлення на роботі орган,  який розглядає трудовий спір одночасно
приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. Коли розглядався даний спір,
позивач окремо не заявляв вимог про стягнення середнього заробітку.

Таким
чином,  приймаючи до уваги
вищевикладене,  суд вважає,  що позов в частині стягнення середнього
заробітку підлягає повному задоволенню,
тому згідно ч.2 cm.
235 КЗпП України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушено прогулу,
тобто за період з 16.08.2006р. по 14.12.2006р. (день поновлення на
роботі згідно рішення суду),  з рахунку
69, 17 грн. (середньо денна заробітня плата) х 85 робочих днів =   5879, 45 грн.  А також середній заробіток за час вимушеного

прогулу за період з 15.12.2006р.
по 18.01.2007р. (день поновлення на роботі згідно наказу відповідача),  з розрахунку 69, 17 грн. (середньо денна
заробітня плата) х 23 робочих днів = 1590, 91 грн. Виходячи з розрахунку (1590,
91 грн. + 5879, 45 грн. = 7470, 36 грн.) стягненню підлягає середній заробіток
за час вимушеного прогулу на загальну суму 7470, 36 грн.

Згідно з
вимогами cm.237-1
КЗпП України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну
шкоду,  яку суд оцінює у розмірі 2000
грн.,  оскільки порушення законих прав
позивача призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових
зусиль для організіції свого життя. В судовому засіданні позивач не надав
доказів того,  що йому була спричинена
моральна шкода у розмірі 5000 грн.,  тому
позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно cm. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави підлягає стягненню держмито в розмірі 94, 70
гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  5-8,  10,
11,  212-215,  218 ЦПК України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Стягнути
з підприємства комунальної власності області "Фармація" на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7470 грн. 36 коп.
та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.,  а
всього - 9470 грн. 36 коп.

Стягнути
з підприємства комунальної власності області "Фармація" на користь
держави держмито на користь держави у розмірі 94, 70 гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.

Рішення
набирає законної чинності через 10 днів після його проголошення. Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський
районний суд М. Миколаєва в строк та порядок,
передбачений  ст.
ст.  294,  296 УПК
України.