Справа №22-875                                    Головуючий у
1 -ій ін ст. Білінська Г.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ         УКРАЇНИ

04 червня 2007
року колегія судців Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

Головуючого :
Зубарєвої К.П.

Суддів: Мойсюка
М. І.,  Курій Н.М. .

При секретарі:
Щербатій І.М.

З участю
представників сторін

.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною

скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 29
листопада 2006 року

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  третіх осіб приватного нотаріуса Львівського
нотаріального округу ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9, .Шевченківської районної адміністрації Львівської міської
ради,  управління земельних ресурсів
Львівської міської ради про визнання недійсним договору найму(оренди) частки
житлового будинку від 24.05.2005 року та зобов"язання знести самовільно
збудований гараж і площадку під розташування автомийки і приведення земельної
ділянки у попередній стан. Обґрунтовував вимоги тим,  що 24.05.2005 року між ним та відповідачкою
був укладений договір найму( оренди) 27/50 ідеальних частини житлового
будинку,  яка є індивідуально визначена і
належить йому на праві власності. Права і обов"язки наймача визначені
умовами договору,  проте відповідачка
достовірно знаючи про предмет укладення договору та його мету ( будівництво
автомийки і здійснення підприємницької діяльності) не повідомила його про ці
обставини,  чим навмисно ввела його в
оману щодо дійсних обставин укладення договору,
які мали істотне значення,  а тому
він допустився помилки щодо предмету договору та мети його укладення і просив
його визнати недійсним,  як укладений під
впливом помилки.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2006 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення
суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення позову,
оскільки вважає його таким,  що
прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права,  висновки суду викладені у рішенні не
відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема суд не взяв до уваги,  що відповідачка при укладанні договору найму
частки житлового будинку не мала на меті у ньому проживати і використовувати за
призначенням,  а мала на меті побудувати
на належній йому земельній ділянці автомийку і
здійснювати підприємницьку діяльність,
що надалі це підтверджено її

діями по
самовільному будівництву і порушення його права власника та 8-ми членів його
сім"ї,  які проживають у будинку.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,  колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав..

Встановлено,  що позивач є співвласником 1/2 ідеальної
частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину
від 21.10.2003 року і таке право власності на нерухоме майно зареєстровано
Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки 12.11.2003 року. Відповідно висновку про визначення ідеальних
часток у будинку між співвласниками від 06.04.2005 року позивачу виділені приміщення
підвалу,  тамбуру,  двох коридорів,  кухні,
двох житлових кімнат,
санвузла,  що складає 27/50
ідеальних частки. ( а.с. 26, 27, 28). Згідно договору найму(оренди) частки
житлового будинку,  укладеного між позивачем
та відповідачкою 24.05.2005 року,  позивач передав відповідачці в строкове платне
користування належні йому індивідуально визначені приміщення у будинку,  з залишенням приміщень 1,  1-1 у спільному користуванні. ( а.с. 23).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того,  що при укладанні договору найму між сторонами
було обумовлено облаштування до житлового будинку нежитлових приміщень гаражу і
автомийки,  та їх використання,  а тому відсутні підстави для визнання цього
договору недійсним як укладеного внаслідок обману. Проте з висновком суду не
можна погодитись оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах
закону. Відповідно до положень  ст. 815 ЦК України наймач(
орендар) зобов"язаний використовувати житло лише для проживання у
ньому,  забезпечувати збереження житла та
підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити
перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Відповідно до п.4
4.4.2.1,  4.2.2.,  4.3.4. договору найму(оренди) частки
житлового будинку,  укладеного між
сторонами,  відповідачка
зобов"язувалась утримувати одержане за договором майно у повній
справності,  забезпечувати виконання і
організацію роботи своїх працівників,
згідно порядку,  який відповідає
протипожежним нормам,  правилам техніки
безпеки,  та протипожежних правил згідно
з чинним законодавством України,
добудовувати нежитлові приміщення та ними користуватись. Згідно до п.5
ч.5.2 цього договору відповідачка відповідає за дотримання норм та вимог
протипожежної безпеки та санітарного стану згідно діючих норм.  Матеріалами справи встановлено,  що позивачка надані їй житлові приміщення у
будинку не використовувала за призначенням а самочинно вчинила добудову до
будинку автомийки та приміщення двохмісного гаражу без погодженої проектної
документації,  за що позивача,  як власника будинку,  постановою санепідемслужби Шевченківського
району м. Львова від 21.09.2005 року було притягнуто до адміністративної
відповідальності та адміністрацією ЛКП „Збоїща-408" попереджено про
припинення самочинного будівництва. (а.с.
16, 17, 7-9). Відповідно до ч.1
ст. 229 та ч.1  ст. 230 ЦК України якщо
особа,  яка вчинила правочин,  помилилася щодо обставин,  які мають істотне значення,  такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.  Якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин,  які мають істотне значення ( частина перша
статті 229 цього Кодексу) такий правочин визнається судом недійсним.  Оскільки матеріалами справи встановлено,  що відповідачка,  укладаючи договір найму( оренди) частини
житлового будинку,  не мала наміру в
ньому проживати і використовувати за призначенням,  а займатися підприємницькою діяльністю і саме
з цією метою самочинно облаштувала добудову до будинку автомийки та приміщень
під гаражі,  про що позивачу не було
відомо при укладанні договору,  відтак
такий договір відповідно до ч.1  ст. 229
та ч.1  ст. 230 ЦК України слід визнати
недійсним.  Не обґрунтованими є
покликання відповідачки про те,  що при
укладанні договору з позивачем було домовлено про мету зайняття нею підприємницькою
діяльністю,  оскільки такі умови у
договорі відсутні як і відсутній дозвіл відповідного органу про перевід житла в
нежитлове приміщення та зміни цільового призначення земельної ділянки,  а наявність усної домовленості позивач
заперечує.. Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом
невірно застосовано норми матеріального права,
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.2,  309 ч.1 п.3, 4,  313,  314
ч.2,  316,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова
від 29 листопада 2006 року скасувати та ухвалити нове рішення,  яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  третіх осіб приватного нотаріуса Львівського
міського округу ОСОБА_3,  ОСОБА_5,  ОСОБА_4,
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8, ОСОБА_9,  Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради,  Львівського
міського управління земельних ресурсів про визнання недійсним договору
найму(оренди) частки житлового будинку,
зобов"язання знести самовільно збудований гараж та площадку під
розташування автомийки задовольнити. Визнати недійсним договір найму(оренди)
частки житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24 травня 2005 року,  посвідчений приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
та зобов"язати ОСОБА_2 знести самовільно збудований гараж та
площадку під розташування автомийки по вул. .Б.Хмельницького 231 у м. Львові.
Стягнути з відповідачки на користь позивача 8 грн. 50 коп. сплаченого ним
державного збору.

Рішення
вступає в законну силу з моменту його проголошення,  може бути оскарженим в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня вступу в законну силу шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.