Справа № 22ц-1187-2007р.                                           Головуючий
Категорія                      про                                             Ксенофонтов
моральної                                               Доповідач
в апеляційній інстанції
шкоди                                                                               Захарова А.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"
липня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Храпка В.Д.

суддів                                Захарової
А.Ф.,  Ювшина В.І.

при
секретарі                    Шульзі Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 травня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
ОСОБА_1,  який підтримав доводи
апеляційної скарги,  та ОСОБА_2,  який на них заперечував,  судова палата, -

встановила:

В квітні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди.

Вказував,  що неодноразово звертався з заявами до голови
Маньківської райдержадміністрації - 12.07.2005 року; 27.07.2005 року; 9.08.2005
року; 22.08.2005 року; 29.08.2005 року щодо незаконності складених актів
обстеження та обліку його земельної ділянки,
розміщеної за його місцем проживання - АДРЕСА_1. Вказував водночас на
порушення закону,  що допускались головою
селища ОСОБА_3 ,  яка категорично
відмовилась зробити обмір його землі і надати довідку для суду про знищений
посів,  проте ніяких заходів вжито не
було.

Останній
раз 07.09.2005 року прийшов до нього перший заступник голови
райдержадміністрації ОСОБА_2 з двома спеціалістами з Маньківки і з
землевпорядником селищної ради і сказав,
що зробить обмір наділеної йому землі,
але сказав,  що заміряє тільки до
зробленого трактором проїзду,  на що
позивач категорично не погодився. Із слів мірників почув,  що наміряли 46 сотих,  акта не складали,  і більше нічого не міряли. І йому стало
ясно,  що керівництво Маньківської
райдержадміністрації очолює злочинну діяльність,  а прокуратура,  земельні ресурси і голова селищної ради
являються виконавцями цієї злочинної діяльності,  якою йому спричинена моральна шкода.

Посилаючись
на викладене і  ст.  ст.
16; 23 ЦК України,  просив відшкодувати спричинену йому моральну
шкоду з ОСОБА_2 в обсязі 10000 грн.

Рішенням
Маньківського районного суду від 15 травня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

В
апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1 просе
його скасувати як таке,  що не
відповідає матеріалам справи та ухвалити нове рішення про стягнення на його
користь моральної шкоди.

Обговоривши
матеріали справи,  судова палата,  вважає,
що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно
до ч.1  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода,  завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених ч.2 цієї статті.

Як
вбачається з матеріалів справи,  спір
виник внаслідок неодноразового звернення позивача ОСОБА_1 до Маньківської
райдержадміністрації з питань землекористування і саме через те,  що комісія в складі представника земельних
ресурсів і архітектури,  голови
тимчасової комісії по вирішенню спірних земельних питань селищної ради смт.
Буки склала 10 червня 2005 року акт обстеження та обліку земельної ділянки
ОСОБА_1,  згідно якого фактичний розмір
його земельної ділянки,  що використовується,  становить 1, 07 га при наділеної йому за
рішенням сесії селищної ради від 25.03.1997 року земельної ділянки 1, 00 га.
Комісією встановлено,  що ОСОБА_1 провів самозахват 0, 07 (90x8 м)
на якій був багаторічний проїзд мешканців с. Буки, - по вул. Горького,  32; 33; - ОСОБА_4; ОСОБА_5,  також ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8,  ОСОБА_9 (ар.спр.8). З
цим актом позивач не може погодитися,
стверджує,  що він фіктивний,  ніякого обміру не було,  а він наполягає,  щоб належні спеціалісти виміряли його земельну
ділянку і встановили,  що ніякого захвату
не було з його боку,  він користується
землею своїх батьків. Проте на його,
позивача,  численні запити
належної реакції з боку держадміністрації немає.

Йому надають
відписки.

З
матеріалів справи встановлено і те,  що
неодноразово проводився обмір земельної ділянки позивача,  в тому числі і 07.09.2005 року комісією в
складі першого заступника голови Маньківської райдержадміністрації ОСОБА_2
(ар.спр.9) і було встановлено,  що
позивач самовільно засіяв проїзд до земельних ділянок громадян селища
Буки,  який історично використовувався
громадянами більше 20 років.

При
огляді цього проїзду встановлено,  що він
знаходиться вище від земельної ділянки позивача на 15-20 см,  що свідчить про те,  що земельна ділянка не оброблялася довгий
час.

Таким
чином позивач своїми діями,  як правильно
вказав суд,  порушив режим загального
користування,  перешкоджаючи громадянам
безперешкодно користуватись загальним проїздом до земельних ділянок,  що порушує вимоги  ст. 38 Закону України «Про охорону
навколишнього середовища»,  в якій
зазначено про те,  що громадянам
гарантується право загального використання земельних ресурсів,  без закріплення цих ресурсів за окремими
особами. В зв'язку з цим селищна рада смт. Буки та Маньківський райвідділ
земельних ресурсів повинні були реагувати на законні вимоги громадян щодо їх
порушеного права і вжити певні заходи щодо усунення порушення.

03
серпня 2005 року державним інспектором по контролю за використанням та охороною
земель району Самелюк М. П.3а участю селищного голови смт. Буки ОСОБА_3 ,  депутата селищної ради Майбороди О.В.,  дільничого інспектора Рибалкіна Є.А. в
присутності ОСОБА_1 відповідно до вимог
ст.  ст. 6 і 10 Закону України
«Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена
перевірка з питання використання проїзду до земельних ділянок громадян селища
Буки. В результаті перевірки цієї встановлено,
що громадянин ОСОБА_1 самовільно засіяв проїзд до земельних ділянок громадян
селища,  який історично використовувався
громадянами,  - більше 20 років.
Відповідно до  ст.  ст. 125; 100 ЗК України ОСОБА_1 було
зобов'язано звільнити самовільно зайняту ділянку (ар.спр.40-41). Цієї ж дати
Самелюком М. П. був складений протокол про адміністративне правопорушення
ОСОБА_1  ст.  ст. 125; 211 ЗК України (ар. 42),  винесений припис в 30-денний термін звільнити
самовільно зайнятий проїзд (ар.спр.43),
а 09.08.05 року

винесена
постанова про накладення начальником Маньківського райвідділу земельних
ресурсів адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 170
грн. (ар.спр.44). проте цю постанову позивач не оскаржив. Лише звертається до
райдержадміністрації та інших інстанцій щодо скасування незаконних,  на його думку,  актів обміру його ділянки,  і саме наведеного вище акта від 10.06.2005
року.

Маньківською
райдержадміністрацією позивачу надавались відповіді від 15.08.2005 року; від
10.01.2006р.; №К-232 від 26.01.2006р. №К-8 від 15.03.2006р.; К-22-від 15.03.06
року; К-22/2/3 від 17.01.2007 року №К-9/6-7-11,
де пропонувалось вирішення спірного питання (ар.спр.10-12; 25; 26-28;
29-30; 31-32; 33-34; 35-37; 38), - звернення до суду і здійснення приватизації
особистої земельної ділянки. Ці відповіді,
як вбачається,  обґрунтовані
додатковими перевірками земельного відділу району,  управління сільського господарства і
продовольства райдержадміністрації.

Звідси,  не можна погодитись з доводами позивача про
те,  що керівництво району не бажає
розібратись у ситуації,  що склалася,  не вбачається неправомірних дій чи бездіяльності
і відповідача ОСОБА_2 як першого заступника голови Маньківської
райдержадміністрації,  який підписав
декілька відповідей на адресу позивача,
що його не влаштовують. Але ніяких винних дій з боку зазначеної особи -
відповідача по справі щодо спричинення яких-небудь переживань,  збитків,
матеріальної чи моральної шкоди позивачу не встановлено.

Та
й,  як правильно зауважив суд,  позивачем і не надано суду доказів та
обґрунтування того,  в чому саме полягає
спричинена йому моральна шкода.

За таких
обставин відповідно до вищенаведеної норми суд прийшов до обґрунтованого
висновку про безпідставність позовних вимог і відмовив у задоволенні таких.

Рішення
суду відповідає матеріалам справи,
вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної
скарги - не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303; 304; 307; 308;% 218;
317; 314 ЦПК України,  судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Маньківського райсуду Черкаської
області від 15 травня 2007 року,
-залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.