АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   м.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22-к-2423/2007

12
вересня 2007 року                                                                          м.  Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва в складі:

Головуючого:
Горелкіної Н.А.

Суддів:       Мороз Л.Л.,  Слободянюк С. В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства
«Житлово-екплуатаційна контора №2 Пролетарського району м.  Донецька» до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про визнання такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства
«Житлово-екплуатаційна контора №2 Пролетарського району м.  Донецька»,
Пролетарського районного виконавчого комітету м.  Донецька,
представництва Фонду держмайна України в м.  Донецьку,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6,  3-тя особа: КП БТІ
м.  Донецька про вселення,  визнання недійсним рішення про надання
кімнати в квартирі,  розпорядження про
приватизацію квартири та договору купівлі-продажу квартири за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Пролетарського районного суду м.  Донецька від 16 грудня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2005 року,  -

встановила:

В лютому
2002 р. КП ЖЕК № 2 Пролетарського району м.
Донецька звернулось до сулу з позовом до ОСОБА_1. про визнання
такою,  що втратила право користування
жилим приміщенням,  посилаючись на
те,  що на підставі рішення
Пролетарського райсуду м.  Донецька від 18.08.1993 р. були змінені умови
договору найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1,  згідно з якими кімната площею 14, 7
кв.м.  була виділена ОСОБА_1.,  кімната площею 12, 9 кв.м.  - ОСОБА_3.

З
вересня 2000 р. відповідачка з неповнолітнім сином не проживала в зазначеній
квартирі без поважних причин. За житло оплату не здійснювала,  заборгованість складала 180 гри. 40 коп.,
в зв»язку з чим позивач просив визнати ОСОБА_1. такою,  що втратила право користування спірним жилим
приміщенням.

Рішенням
Пролетарського райсуду
м.  Донецька від
29.05.2002 р. позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 12 липня 2004 р. зазначене рішення суду
скасовано з поверненням справи на новий розгляд.

8         вересні 2004 р.
ОСОБА_1.,  що діяла в своїх інтересах та
інтересах

неповнолітнього сина ОСОБА_2.,
звернулась до суду із зустрічним позовом до КП ЖЕК

№ 2 Пролетарського району м.
Донецька,  Пролетарського
районного виконавчого

комітету м.  Донецька,  Представництва Фонду держмайна України в
м.  Донецьку,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5.,  ОСОБА_6. ,
3-я особа - КП БТІ м.  Донецька
про

вселення,  визнання недійсними
рішення про надання кімнати в квартирі,
розпорядження

про приватизацію квартири та договору купівлі-продажу квартири. В
обґрунтування

позову посилалась на те,  що між нею
та ОСОБА_3.,  яка є її бабусею,  склалися

неприязні стосунки. Після рішення суду про зміну умов договору найму жилого

приміщення вона мала намір проживати в квартирі,  але туди вселився син ОСОБА_3

Пізніше
він прописався в кімнату,  надану
ОСОБА_3,  а рішенням Пролетарського
райвиконкому м.  Донецька від 14.08.2002
р. її кімнату було закріплено за відповідачами ОСОБА_3 з наступною видачею
ордеру. В жовтні 2002 р. відповідачі приватизували вказану квартиру на праві
спільної часткової власності.

9       квітня 2003
р. ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продали спірну квартиру

ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
,  чим позбавили позивачку та її сина
єдиної наявної жилої

площі. З урахуванням вказаного просила визнати недійсним
рішення виконкому від

14.08.2002 р. і виданий на підставі нього ордер від
10.09.2002 р. про надання ОСОБА_3.

та ОСОБА_4 кімнати площею 14, 7 кв.м.  в квартирі АДРЕСА_1,  а також розпорядження Представництва Фонду
держмайна від 28.10.2002 p.,

свідоцтво про право власності на вказану квартиру від
28.10.2002 р. та договір купівлі-

продажу квартири від 09.04.2003 р. Крім того,  просила вселити її з неповнолітнім сином в

жилу кімнату площею 14,
7 кв.м.  в спірній квартирі.

Рішенням
Пролетарського райсуду
м.  Донецька від 16
грудня 2004 р. позовні вимоги КП ЖЕК №2 Пролетарського району м.  Донецька задоволені в повному обсязі,  зустрічний позов ОСОБА_1. залишено без
задоволення.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2005 року залишено без змін
рішення суду першої інстанції.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про скасування судових рішень,  мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва вважає,
що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції в
межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої
інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.   332,   337 ЦПК
України,   колегія  суддів
Судової палати  у цивільних
справах Апеляційного суду м.  Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 16 грудня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 15 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.