Справа №22 - 1062/07                                  Головуючий у 1
інстанції  Волоско І Р
Категорія   41                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18   червня
2007   року   колегія
суддів   Судової   палати
у   цивільних  справах апеляційного суду Львівської області
в складі

Головуючого -
судді Кота І Н Суддів Курій Н М ,
Богонюка М Я При секретарі
Дунчюс С В З участю

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м
Львові цивільну справу за

апеляційною
скаргою ЗАТ „ Будівельне підприємство - 14 „

на рішення
Сихівського районного суду м Львова від 09 лютого 2007 року,

встановила:

Оскаржуваним
рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1

Стягнуто
з ЗАТ „ Будівельне підприємство - 14 „ на користь ОСОБА_1 163 грн 21 коп
невиплаченої вихідної допомоги при звільненні,
11354 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку
із затриманням видачі трудової книжки та виплатою розрахунку при звільненні

Стягнуто
з ЗАТ „ БП - 14 „ 114 грн судового збору в дохід держави та 7,  50 грн витрат на ІТЗ

В
апеляційній скарзі ЗАТ „ БП - 14 „ просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог

Апелянт
вважає,  що судом при ухваленні рішення
порушені норми матеріального та процесуального права,  висновки суду н відповідають дійсним обставинам
справи Суд дійшов до висновку про доведеність несвоєчасної видачі з вини
відповідача позивачці трудової книжки та виплати вихідної допомоги Однак з
такими висновками суду апелянт не погоджується Вважає що суду слід було взяти
до уваги ту обставину,  що позивачка була
ознайомлена з наказом про її звільнення з роботи,  з 15 лютого 2002 року і трудова книжка їй
була направлена по пошті цінним листом зразу ж після видання наказу про
звільнення Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні,  однак не враховані судом при ухваленні
рішення Також судом не взято до уваги те,
що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду,  оскільки вихідна допомога не являється
заробітною платою і не входить в м складові,
а тому застосуванням судом норми ч 2 ст 233 КЗпП України при вирішенні
спору є неправильним,  так як суперечить
ст ст 1, 2 Закону України ,  Про оплату
праці ,

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення позивача та її представника,
дослідивши матеріали справи та доводи скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  позивачка працювала муляром у відповідача з
1973 року і звільнена з роботи за ст . 40 п.1 КЗпП України 15 лютого 2002 року.
При звільненні з роботи,  з позивачкою не
проведено повного розрахунку ( не виплачено вихідної допомоги ) та не видано
трудової книжки. Трудову книжку отримала у відповідача 28 лютого 2006 року

Задовольняючи
позовні вимоги позивачки,  суд вірно
виходив з положень  ст.  ст.
44, 47, 48, 116, 117 КЗпП України,
та стягнув з відповідача невиплачену вихідну допомогу та середній
заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової
книжки та проведення повного розрахунку по заробітній платі.

Безпідставними
є покликання апелянта на те,  що трудова
книжка позивачці була відправлена поштою зразу ж після її звільнення з роботи.
Оскільки дані твердження спростовуються поясненнями позивачки,  свідків по справі та матеріалами справи (
довідкою ЗАТ „ БП - 14" від 14 березня 2006 року,  підписаною директором підприємства Б.Базівим
),  з якої видно,  що трудова книжка ОСОБА_1. видана 28 лютого
2006 року ( ас.  7),  листом ЗАТ БП-14 від 06 липня 2005 року (
ас.  521).

Не
можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те,  що вихідна допомога не відноситься до
заробітної плати,  а тому позивачем
пропущено строк позовної давності звернення до суду,  так як згідно ч.3  ст.  2
Закону України „ Про оплату праці „ в структуру заробітної плати входять виплати
у формі винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними положеннями і системами,  компенсації та інші грошові і матеріальні
виплати.

А
відповідно до ч.2  ст.  233 КЗпП України,  у разі порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися до суду з позовом без обмеження будь -
яким терміном.

Судом
вірно встановлені фактичні обставини справи,
правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура
розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому
колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 ч.1 п.1,
308,  314 ч.1 п.1,  315 ЦПК України,  колегія суддів. -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ЗАТ „ Будівельне підприємство - 14 „ відхилити.

Рішення
Сихівського районного суду м.  Львова від
09 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного суду України протягом двох місяців з дня набрання ухвалою законної'
сили