Справа № 22ц-3656/07 р.                         Головуючий в І інстанції: Суконцева
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 липня
2007 року      Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого:
Лісіциної А.І. суддів: Іванової І.П., Парінової І.К., при секретарі: Войтенко
Ю.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луганську справу за апеляційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровську Луганської
області на рішення Кіровського міського суду Луганської області від 04 червня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Кіровську Луганської області про стягнення недонарахованих
щомісячних срахових виплат, -

встановила:

В травні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровську
Луганської області про стягнення недонарахованих щомісячних страхових виплат.
Просить стягнути 2805 грн. 12 коп. за період з 01 березня 2002 р по 01 березня
2007р. Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду виплачувати з 01
березня 2007 р. щомісячно по 442 грн. 06 коп. до наступного перерахунку.

Рішенням Кіровського міського суду Луганської області від
04 червня 2007 року позовні вимоги позивача були задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач з рішенням суду не згоден, вважає його
таким, що не відповідає вимогам закону, просить скасувати і постановити нове
рішення, яким в задоволені позовних вимог позивачеві відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
з'явившихся осіб, перевіривши обгрунтованість та законність рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України
були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено, що позивач у зв'язку з втратою працездатності
одержує від відповідача щомісячні страхові платежі згідно Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання".

У відповідності до ст.29 цього Закону перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться у разі зростання в попередньому календарному році
середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування
провадиться з 01 березня наступного року.

Судом також встановлено, що відповідачем, починаючи з 01 березня 2002 року,
провадилися перерахунки страхових виплат кожного року, але при цьому відповідач
виходив з встановлених Правлінням Фонду ССНВ України коефіцієнтів зростання
середньомісячної реальної заробітної плати, що не відповідає вимогам вказаного
Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення
прав позивача при перерахуванні страхових виплат. При цьому суд навів на
підтвердження своїх висновків докази, які є у справі, та які належним чином
досліджені, послався на Закон, який регулює данні правовідносини, та привів
відповідні розрахунки, заперечень проти яких відповідачем не надано.

Посилання відповідача на те, що вони не могли брати для перерахунку інші
коефіцієнти, ніж ті, які встановлені Правлінням Фонду ССНВ України, тому що
вони є відділенням Фонду і тому повинні виконувати постанови його Правління, на
увагу не заслуговують, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від
виконання Закону у тому вигляді, в якому він викладений.

Також суд вважає безпідставним посилання позивача на те,
що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Первомайську
Луганської області не може бути відповідачем по вказаній справі, оскільки   воно
є   юридичною   особою
(що   представник   відповідача
не

заперечує)
та, разом з тим, є робочим органом Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Крім того, чинною постановою Київського апеляційного господарського суду
від 14 червня 2005 року положення постанов Правління Фонду ССНБ України, які
приймалися з приводу спірних коефіцієнтів, починаючи з 01 березня 2002 року, та
на які посилається відповідач, визнані недійсними, що підтверджується копіями
постанови цього суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6
вересня 2006 року. За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для
зміни чи скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровську Луганської області відхилити.

Рішення Первомайського міського суду Луганської області від 04 червня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду Луганської області набирає
чинності негайно, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців після її проголошення.