АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
квітня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С.,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,
-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.
Києві,  Київського міського управління
юстиції,  Міністерства юстиції
України,  Головного управління державного
казначейства України про відшкодування моральної шкоди,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2004р.,

встановила:

У липні
2003р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу державної виконавчої
служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві,  Київського міського управління юстиції,  Міністерства юстиції України,  Головного управління державного казначейства
України про відшкодування моральної шкоди.

Посилався
на те,  що з вини начальника Відділу
державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.
Києва не була своєчасно передана на виконання державному виконавцю ухвала
суду,  яку він надав для виконання до
вказаного відділу 19 квітня 2002р. і яка була передана на виконання лише 15
травня 2002р.,  чим порушено його право
на вчасне проведення виконавчих дій. Крім того,
27 травня 2002р. бездіяльність діловода та державного виконавця він
оскаржив начальнику ВДВС Гаврилюку В.А.,
надавши до відділу письмову скаргу,
відповіді на яку він не отримав. Спричинену моральну шкоду він мотивував
тим,  що були обмежені його права
стягувача,  у зв'язку з чим

Справа
№33-ц - 297кс/ 2007р.                                                      Категорія
ЦП 43

Головуючий у
першій інстанції Кухалнйшвілі Ю.Л.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

порушились його стосунки з оточуючими людьми,  він постійно нервував з цих причин,  що спричинило загострення хронічної хвороби і
він був змушений лікуватись.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 29 квітня 2004р. позов задоволено
частково,  стягнено з Головного
Управління державного казначейства України на користь позивача у відшкодування
моральної шкоди 2 000 грн.

Рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2004р. апеляційна скарга Державного
казначейства України задоволена частково. Рішення Шевченківського районного суду
м. Києва від 29 квітня 2004р. скасовано та ОСОБА_1 у задоволенні позову
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те,  що рішення
апеляційного суду ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального
права,  зокрема,  апеляційний суд дав неналежну оцінку
представленим ним доказам.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги
його висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити.

Рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2004р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.