УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
червня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді                              Луніна
С. В.

суддів                                                  Кузнєцової
О.О.

Берещанської
І.І.

при
секретарі                                      Урденко
Г.В.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду АР Крим цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  ОСОБА_4про визнання
такими,  що втратили право користування
житловим приміщенням,

за
апеляційними скаргами ОСОБА_2,  ОСОБА_4на
рішення Київського районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 04.09.2006 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до відповідачів та просила визнати їх такими,  що втратили право на житлову площу в квартирі
за адресою АДРЕСА_1  вказавши,  що вони,
будучи зареєстрованими,  без
поважних причин не проживають у вказаній квартирі більше шести місяців.

Рішенням
Київського районного суду м.  Сімферополя
АР Крим від 04.09.2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
ОСОБА_2та ОСОБА_4,  зареєстрованих за адресою кв. АДРЕСА_1,  такими,
що втратили право користування житловим приміщенням.  Зобов'язано ВДІРФО Київського РВ Сімферопольського
МУ ГУ МВС України в АР Крим зняти з реєстрації ОСОБА_2та ОСОБА_4,  зареєстрованих за вказаною адресою. У
задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не
погодившись з вказаним рішенням,
29.09.2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги,
в яких ставлять питання про його скасування.

Апеляційні
скарги мотивовані тим,  що рішення суду
ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права,  суд не з'ясував належним чином усі обставини
по справі,  які мають суттєве значення
для вирішення спору.

Як
зазначили апелянти,  за вказаною адресою
вони прописані та проживають тривалий час,
користуються як члені сім'ї наймача жилими приміщеннями,  приймають участь у витратах,  пов'язаних з оплатою квартирної плати та
комунальних послуг. Однак,  в зв'язку з
вселенням без їх згоди в квартиру тимчасових жильців,  на кожного члена сім'ї стало приходитися менш
6 кв.м. ,  тому апелянти були вимушені
тимчасово не проживати в спірній квартирі,
однак,  постійно туди приходили та
користувалися своїми речами. Крім

Справа №
22ц-3315/07           головуючий суддя
суду першої інстанції Кукта М. В

суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції Кузнецова
О.О.

того,  вони зазначили,  що судом порушені не тільки їх житлові та
конституційні права,  а також їх право на
участь у приватизації житла. За таких обставин,
на думку апелянтів,  судом не
встановлений факт їх відсутності без поважних причин в спірній квартирі вище
строку,  передбаченого  ст. 71 ЖК України,  а у зв'язку з цим,  вважають,
що вони не можуть бути визнані такими,
що втратили право на користування спірною квартирою.

У
запереченнях позивач просить апеляційні скарги відхилити,  вказавши на необґрунтованість вказаних в них
доводів.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги,  дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів
вважає,  що апеляційні скарги
необгрунтовані і не підлягають задоволенню,
а рішення суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
303 ЦПК України,  під час розгляду
справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише у межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді
першої.

Постановляючи
рішення та визнавши ОСОБА_2та ОСОБА_4 такими,  що
втратили право користування житловою площею,
суд першої інстанції виходив з того,
що відповідачі більш 6 місяців не приживають в спірній квартири без
поважних причин.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів,  оскільки вони відповідають вимогам
матеріального закону,  встановленим
обставинам справи та підтверджені наданими і дослідженими доказами,  якім дана належна правова оцінка.

Так,  судом встановлено,  що,
позивач є наймачем чотирикімнатної квартири за адресою - АДРЕСА_1

Крім
того,  за вказаною адресою зареєстровані
7 осіб,  у тому числі відповідачі по
справі - ОСОБА_2 - внучка позивача зі своєю неповнолітньою дочкою -ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 ~ невістка.

З
матеріалів справи вбачаєтеся,  що ОСОБА_2
не проживає в квартирі з 2002 року,
ОСОБА_4 в квартиру
не вселялася,  а була лише зареєстрована.

кожного  проживаючого
приходилося  лише  по  6  м2,   що
позбавило  їх  можливості

Доводи
апелянтів,  що вони не проживали в
квартирі з поважних причин,  в зв'язку з
тим,  що в квартиру без їх згоди у 2002
році вселилися інші родичі,  в зв'язку з
чим на кожного  проживаючого  приходилося залишитися в квартирі,  колегія судді

:в
вважає неспроможними,  оскільки,  як вбачається з матеріалів справи та слідує з
пояснень відповідачів у суді апеляційної інстанції,  будь-яких дій щодо захисту свого права на
пробивання в квартирі вони не вчиняли протягом всього часу,  тобто з 2002 року.

Не
знайшли свого безумовного підтвердження й доводи апелянтів,  що вони,
не звертаючи уваги на те,  що
вони,  не проживаючи в квартирі,  залишили в ній свої особисті речі,  для користування якими періодично приходили в
квартиру,  та постійно брали участь у
витратах по оплаті за квартиру та комунальні послуги. Будь-яких безперечних
доказів у підтвердження вказаних доводів,
відповідачі суду не надалі,
вказані обставини судом встановлені не були.

Рішення
суду,  на яке посилається ОСОБА_4 / а.с.  43-44 /,
її право на житлову площу в спірній квартирі не визнає.

Твердження
відповідачів,  що,  внаслідок визнання втратившими право на
житлову площу,  порушується їх право на
участь в приватизації житла,  не
засновані на законі,  тому не можуть бути
визнані обґрунтованими.

Інші доводи апелянта ретельно досліджені судом та визнані такими,  що не

спростовують висновків суду.

Відповідно до
сукупності наведеного .колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,  що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 втратили право
на житлову площу у вказаній квартирі,
стосовно положень  ст.  71 ЖК України.

Таким чином,  колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції правильно,
повно,  об'єктивно та всебічно
встановлені обставини справи,  характер
спірних правовідносин,  наданим,  відповідно до
ст.  60 ЦПК України,  доказам,
які були ретельно досліджені у судовому засіданні,  дана належна правова оцінка,  на підставі чого судом ухвалено рішення,  яке повною мірою відповідає вимогам
матеріального та процесуального закону,
підстав для скасування та зміни якого за апеляційною скаргою
відповідачів немає.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті
та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На
підставі наведеного та,  керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308 Цивільного процесуального кодексу
України,  колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду АР Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2,  ОСОБА_4відхилити.

Рішення
Київського районного суду м.  Сімферополя
АР Крим від 04.09.2006 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо
до Верховного Суду України.