РІШЕННЯ

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

СПРАВА №   2-57-07

12 вересня   2007 року Соснівський районний суд м.
Черкаси  в складі:

головуючого- судді   Плужник
Т.Ф.
при
секретарі -    Петрик Л.В. ., Єфремовій
Л.М.,  Пархоменко А.М.,  Бойко Л.Ю.,
Чалій А.С.,  Спаховій Н.В.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом
ОСОБА_2 до ПП ОСОБА_3 , треті особи Територіальна  держінспекція праці Черкаської області   про
отримання остаточного розрахунку по зарплаті  на час незаконного відсторонення від роботи
та за час вимушеного прогулу,  про
зобов»язання оформити трудовий договір,
розірвання  трудового
договору,   оформлення дублікату трудової
книжки ,  видачу довідки про роботу та
заробітну плату , стягнення моральної шкоди , визнання причини  відсторонення та звільнення
неправильними,   зміну   причини
та дати звільнення, стягнення вихідної допомоги

В С Т  А Н О В И В:

Позивач звернулась
08.09.05р.  до суду з позовною
заявою до відповідача про отримання остаточного розрахунку по зарплаті ,
повернення трудової книжки та зарахування стажу роботи,  в обґрунтування своїх вимог вказувала,
що  вона працювала у відповідачки в
кіоску « Тютюн» , що по вул. Г. Сталінграда з 21.11.03року по 26.04.05року.
Вночі з 20-00год до 08-00год. без вихідних з оплатою 80грн. на місяць, але
трудовий договір   в центрі зайнятості
зареєстрований  08.06.04року. Копію
трудового договору відповідачка їй не надала, тому які умови праці, зарплата і
об»єм роботи  були внесені нею в трудовий
договір вона не знала. Трудову книжку вона забрала в неї 21.11.03року.   У вересні 2004року  відповідачка відкрила кіоск « Тютюн» в районі
« Хімселище» вона почала там працювати без вихідних вдень   з 08-00год. до 20-00год. Нового трудового
договору не укладали. 26.04.05року по невідомим причинам виникла недостача і
вона була звільнена з роботи без оформлення, та без оплати за квітень місяць
2005року. Трудова книжка їй  не видана.
Вона до теперішнього часу знаходиться з відповідачкою в трудових
відносинах.   За допомогою звернулась до
Територіальної державної інспекції праці у Черкаській області, яка при
перевірці виявила порушення законодавства
про працю з боку відповідачки. Просила стягнути  заборгованість  з 21.12.03р. по теперішній час, компенсацію
втрати  частини доходів, зобов»язати
повернути  трудову книжку і зарахувати
стаж роботи.  Згідно  позовної заяви в порядку усунення недоліків
від 28.09.05р.сума невиплаченої заробітної плати за 17 місяців  роботи , з 21.11.03року по 26.04.05року , в
кіоску  « Тютюн», що по вул.. Г.
Сталінграда з врахуванням , нічних  та
оплату за роботу в вихідні дні
становить  5902,2грн.   Сума невиплаченої заробітної плати за 4
місяці з 01.09.04року по 26.04.05року, за роботу в кіоску  « Тютюн» в районі « Хімселище», в.ч.
надурочні, у вихідні дні
становить1998,8грн. Загальна сума заборгованості по зарплаті
становить  7901грн.  Сума компенсації втрати частини доходу у
зв»язку з порушенням строків їх виплати складає 803,8грн; зарплата за п»ять
місяців, які не працювала, але знаходилась в трудових відносинах - 1553грн. ,
загальна сума  позовних вимог
10257,80грн.  . Розрахунки компенсації
втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати зроблені
відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.01року і додані до
позовної заяви.

14.11.05року  позивачка  звернулась до суду з уточнюючою позовною
заявою, в якій зазначила, що  в зв»язку з
тим, що в попередній позовній заяві  у
розрахунку по зарплаті в кіоску  «
Тютюн»  в районі  « Хімселище»
допущені помилки,   ціна позову
зміниться.  А саме:

- недоотримана зарплата за  вісім
місяців - 1464грн.;

зарплата за роботу
у вихідні дні 278,4грн.; .;

загальна сума
заборгованості  по зарплаті - 1742,4грн.

Зарплата за  6,5 місяців , які не працювала, але
знаходилась з ПП ОСОБА_3 в трудових відносинах з 26.04.05року по 15.11.05року
2018,9грн.

Загальна
сума  заборгованості по зарплаті  у кіосках ларьках в районі « Митниця», та «
Хімселище» і находження в трудових відносинах: 5902,2+1742,4+2018,9 =9663,5грн.

Компенсація трати частини доходів у зв»язку з порушенням
строків їх виплати становить   505,1грн.;

-     загальна сума невиплат по зарплаті  -
10168,6грн.  ;

-     компенсація за щорічну відпустку -
677,8грн.;

Загальна сума
позовної заяви - 10846,4грн.

22.12.05року
позивачка звернулась до суду з уточнюючою позовною заявою, в якій вказувала,
що  у зв»язку з тим, що у розрахунках
заборгованості по зарплаті в кіосках   «
Тютюн»  в районах « Митниця», «  Хімселище» не включені розрахунки надурочних
годин роботи, та оплата за відпустки  за
2004-2005роки, ціна позову зміниться, а саме:

- зарплата за
надурочні часи роботи в кіоску в районі « Митниця» -  2124,30грн.

- зарплата за
надурочні часи роботи в кіоску в районі « Хімселище» - 313,86грн.

- загальна
сума  за надурочні часи по обом кіоскам -
2438,20грн., сума компенсації  втрати
частини заробітку становить 241,68грн.

- зарплата за 1,5 місяці , з 15.11.05року по 31.12.05року
,  які не працювала , але знаходилась в
трудових відносинах з відповідачкою - 498грн.;

- загальна сума невиплат по заробітній платі 13346,4грн
.;

-  зарплата за
щорічну відпустку 2004-2005роки - 888грн.;

Сума позовної
заяви - 14234,4грн.

07.04.06року  позивачка звернулась
до суду з  доповненням до позовної заяви,
в якій зазначила, що за весь час роботи у відповідачки  з 21.11.03року по  26.04.05 року їй  не було надано  щорічної відпустки. У зв»язку з цим  просила стягнути з відповідачки  2072грн- грошової компенсації за всі
невикористані дні щорічної відпустки, а також всю належну компенсацію  по день винесення рішення по справі.

23.05.06року
позивачка звернулась до суду з доповненням до позовної заяви, в якій вказувала,
що вона  працювала у відповідачки в
кіоску   « Тютюн» , що по вул.. Г. Сталінграда з
21.11.03року по 26.04.05року. Вночі з 20-00год до 08-00год. та по вул..
Енгельса з січня 2005року вдень з 08-00год до 20-00год. без вихідних. Після її
неодноразових звернень до відповідача про розірвання трудового договору у
зв»язку з невиплатою мінімальної заробітної плати та компенсаційних виплат їй
було відмовлено, але 26.04.05року відповідачка приписала їй сфабриковану
недостачу та не допустила до роботи. Зарплату за квітень місяць  та трудову книжку вона не отримала.
16.08.05року вона отримала відповідь від Територіально державної інспекції
праці у Черкаській області, яка  після
перевірки  за її  скаргою виявила порушення законодавства  про працю з боку відповідачки. Під час
укладення трудового договору  відповідач
порушила порядок його оформлення, який
передбачений Наказом Міністерства праці та соціальної політики від
08.06.01р. Для зарахування робочого стажу за застраховану особу повинні бути
сплачені страхові внески не менше 30-32% мінімальної заробітної плати. Розмір
недоплачених страхових внесків буде розраховано після отримання документів
Пенсійного фонду про розмір  вже
сплачених внесків. Просила с тягнути з відповідача витрати  на правову допомогу - 250грн., визнати
недійсним трудовий договір від 21.11.03року та
08.06.04р., зобов»язати
відповідача оформити з нею трудовий договір з 21.11.03року згідно
законодавства, зареєструвати його в ЧМЦЗ та вважати його розірваним з дня винесення  рішення суду, згідно  нового трудового  договору зобов» язати відповідача  оформити та видати трудову книжку, сплатити
до Пенсійного фонду належні страхові внески.

26.10.06року
позивачка звернулась до суду з уточненням
до позовної заяви , в якій зазначила, що вона  працювала у відповідачки в  кіоску
у « Тютюн» , що по вул.. Г. Сталінграда з 21.11.03року по 26.04.05року.
. Вночі з 20-00год до 08-00год. та по вул.. Енгельса з січня 2005року вдень з
08-00год до 20-00год. без вихідних  Після
її неодноразових звернень до відповідача про розірвання трудового договору у зв»язку
з невиплатою мінімальної заробітної плати та компенсаційних виплат їй було
відмовлено, але 26.04.05року відповідачка приписала їй сфабриковану недостачу
та не допустила до роботи. Зарплату за квітень місяць  та трудову книжку вона не отримала. 16.08.05року
вона отримала відповідь від Територіально державної інспекції праці у
Черкаській області, яка  після
перевірки  за її  скаргою виявила порушення законодавства  про працю з боку відповідачки.  Під час укладання безстрокового трудового
договору, відповідачем було порушено порядок його оформлення, укладання та
реєстрації, який регулюється Наказом Міністерства праці та соціальної політики
№ 260 від 08.06.01року. Так, вказані в договорі час праці та відпочинку були
дописані відповідачем у відповідні графи без
її  відома вже після підписання
договору й не відповідають дійсним обставинам. Також трудовий договір був
підписаний в одному примірнику та взагалі не був зареєстрований відповідачем у
Черкаському міському центрі зайнятості. Їй не було роз»яснень порядок
оформлення та реєстрації трудового договору.
Для зарахування робочого стажу, крім оформлення трудової книжки, згідно
Закону України « Про пенсійне страхування» за застраховану особу повинні бути
сплачені страхові внески не менш 30-32 % від мінімальної заробітної плати.  Просила стягнути  заборгованість по заробітній платі  в сумі 4112,60грн., заробітну плату за час
вимушеного прогулу - 5016,60грн.,  оплату
роботи  у святкові та неробочі дні -
2263,73грн., в надурочний час - 2398,92грн., в нічний час - 1814,30грн.
компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1710,55грн., компенсацію за
несвоєчасно виплачені  зарплату та
доплати - 2304,91грн., а всього
19621,61грн. витрати   на правову
допомогу - 250грн., визнати недійсним трудовий договір від 21.11.03року та  08.06.04р. ,
зобов»язати відповідача оформити з нею трудовий договір з
21.11.03року,  з часу фактичного
допущення до роботи, з 8-ми годинним робочим днем, з двома вихідними, з 24
днями основної  відпустки та 7-ми днями
додаткової  відпустки , мінімальною
заробітною платою 205грн, згідно законодавства, зареєструвати його в ЧМЦЗ та
вважати його розірваним з дня винесення
рішення суду, згідно нового
трудового  договору зобов» язати
відповідача  оформити та видати трудову
книжку, зобов»язати  сплатити до
Управління  Пенсійного фонду України
належні страхові  внески за найманого
працівника з урахуванням вже сплачених внесків.

10.11.06року позивачка звернулась до суду з доповненням до позовної
заяви, в якій вказувала, що 05.09.05року вона звернулась до суду з позовом про
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсаційних виплат,
зарахування стажу роботи по день винесення судового рішення. Для зарахування
одного місяця робочого стажу, крім оформлення трудової книжки, згідно Закону України
« Про пенсійне страхування» за застраховану особу повинні бути сплачені
страхові внески не менш 30-32 % від мінімальної заробітної плати.    Тому в уточненій позовній заяві від
13.06.06року просила зобов»зати відповідача сплатити  до Соснівського Управління пенсійного фонду
м. Черкаси належні страхові внески як найманого працівника з урахуванням вже
сплачених внесків.  Після надання суду
доказу Пенсійним Фондом України в м. Черкаси про дійсний розмір вже сплачених
відповідачем внесків у вигляді довідки, було з»ясовані, що відповідач сплачував
дані страхові внески з 08.06.04року по 31.12.04року, тобто на протязі 6 місяців
23 днів, а сума нарахованого заробітку склала 637,50грн.  Згідно розрахунків доданих до заяви від
13.06.06року заборгована заробітна плата
та доплати складають 15606,15грн. Відповідачем  було сплачено податків з 637,50грн., тому ще
необхідно сплатити з 15606,15-637,50=14968,65грн.  страхові внески 32% за несплачені періоди
дорівнюють 4490,60грн.    Відповідачка
порушила її законні трудові права , що регулюються законодавством про працю,
чим спричинила їй значних матеріальних збитків на суму близько 20000грн. , але
крім цього, внаслідок цих численних правопорушень їй було завдано моральних
страждань, вона втратила нормальні життєві зв»язки і тепер змушена прикладати
значних додаткових зусиль для організації свого звичайного нормального
життя.  Їй зі сторони відповідачки, яка
створила майже рабські умови праці по 12 годин роботи без вихідних, відпусток,
лікарняних, обідніх перерв та в непристосованих для нормальної роботи умовах ще
й з мізерною платнею, безпідставними та неоформленими штрафами, образами й
погрозами була завдана моральна шкода у вигляді психічних страждань, а саме:

- занепокоєння про взагалі можливість законного
розрахунку з нею та оформлення відповідних документів;

- знервованість у відносинах з оточуючими її людьми, яких
вже боїшся та підозрюєш в подібному несумлінному ставленні;

- сорому та приниженні від бідності, необхідності
потрапляти в борги та бути непосильним тягарем у батька;

- страху та розпачу від того, що так погано , невдало
складається життя та минає час й молодість, минає те чого не повернеш ніякими
грошима

Всі ці страждання завдають їй значного та тривалого  душевного болю, а також призвели до вимушених
змін у житті й стосунках.  Просила
стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 5000грн, зобов»язати сплатити до
Соснівського Управління пенсійного фонду м. Черкаси належні страхові внески як
найманого працівника в сумі 4490,60грн.

11.01.07року
позивачка надала суду уточнюючі розрахунки
до позовної заяви в зв»язку
новими індексами інфляції, які видало Міністерство праці  та соціального захисту України, згідно яких
загальна сума позовної заяви : за не отриману зарплату, вихідні, надурочні,
компенсацію за несвоєчасно виплачену зарплату, вимушений прогул, щорічну
відпустку становить - 25401,89грн.

25.06.07року
позивачка звернулась до суду з уточнюючою позовною заявою , в якій вказувала,
що вона  працювала у відповідачки в
ларьку « Тютюн» , що по вул.. Г. Сталінграда з 21.11.03року по 26.04.05року.
Вночі з 20-00год. до 08-00год. та по вул. Енгельса з серпня 2004року з  08-00год до 20-00год. без вихідних. Після її
неодноразових звернень до відповідача про розірвання трудового договору у
зв»язку з невиплатою мінімальної заробітної плати та компенсаційних виплат їй
було відмовлено, але 26.04.05року відповідачка приписала їй сфабриковану
недостачу та не допустила до роботи. Зарплату за квітень місяць  та трудову книжку вона не отримала.
16.08.05року вона отримала відповідь від Територіально державної

Інспекції праці у
Черкаській області, яка  після
перевірки  за її  скаргою виявила порушення законодавства  про працю з боку відповідачки. 05.09.05року
вона звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній
платі, компенсаційних виплат по день винесення судового рішення,  відповідну компенсацію втрати частини доходів
у зв»язку з порушенням строків їх виплати за коефіцієнтом приросту споживчих
цін.     Під час укладання безстрокового
трудового договору, відповідачем було порушено порядок його оформлення,
укладання та реєстрації, який регулюється Наказом Міністерства праці та
соціальної політики № 260 від 08.06.01року. Так, вказані в договорі час праці
та відпочинку були дописані відповідачем у відповідні графи без  її
відома вже після підписання договору й не відповідають дійсним
обставинам. Також трудовий договір був підписаний в одному примірнику та
взагалі не був зареєстрований відповідачем у Черкаському міському центрі
зайнятості. В зв»язку з розглядом справи в суді нею було оплачено за договором
250грн. за правову допомогу. Просила
визнати недійсним трудовий договір від 08.06.04року, зобов»язати
відповідача оформити з нею трудовий договір з 21.11.03року,  з часу фактичного допущення до роботи, з 8-ми
годинним робочим днем, а саме з 08-00год. до 17-00год. з перервою  з 12-00год. по 13-00год.,  з двома вихідними днями у суботу та
неділю,  з 24 днями  основної щорічної відпустки ,  та з 7-и днями додаткової відпустки, як
одинокій матері, з  мінімальною
заробітною платою 185грн. та зареєструвати його в ЧМЦЗ , вважати його
розірваним з дня винесення  рішення суду,
згідно ч3 ст.38 КЗпП за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником
законодавства про працю. Зобов»язати
відповідача згідно трудового договору оформити та видати  дублікат трудової книжки, а також довідку про
роботу  та заробітну плату за весь період
трудових відносин . Стягнути
заборгованість по заробітній платі, доплатам, компенсаціям за
невикористану щорічну відпустку та за несвоєчасно виплачені заробітну плату та
доплат у зв»язку з інфляцією на час відсторонення у сумі 21151,30грн.,
заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 11009,58грн., а разом
заборгованість по належним виплатам за час знаходження у трудових стосунках у сумі
32160,88грн., моральну шкоду в сумі 5000грн., витрати  на правову допомогу в сумі 250грн.,  всього стягнути 37410,88грн.

01.08.07року  позивачка звернулась
до суду з  доповненням до позовної заяви,
в якій зазначила, що вона працювала у відповідачки в ларьку « Тютюн» , що по
вул.. Г. Сталінграда з 21.11.03року по 26.04.05року. Вночі з 20-00год. до
08-00год. та по вул.. Енгельса з серпня 2004року  вдень
з 08-00год до 20-00год без вихідних. 26.04.05року її  було не допущено до роботи нібито через недостачу.
За квітень місяць  відповідачка з нею не
розрахувалась та жодних документів по недопущенню  до роботи не оформила.  Тільки під час судового розгляду відповідач у
2006році надала суду наказ № 14, згідно якого
її було відсторонено у зв»язку з підозрою у недостачі, наказ датований
06.06.05року. В липні 2007року вона отримала наказ про звільнення від
11.07.07року,  яким її звільнено з
06.06.05року.  ПП ОСОБА_3 розрахунку за квітень-травень
200 5року з нею не провела, трудову книжку не повернула та довідки про роботу
та заробітну плату не видала. 03.04.07року
кримінальна  справа по факту
недостачі була закрита, тому її безпідставно підозрювали, оскільки жодних
винних дій недостачі вона не скоювала, що й підтвердило слідство.  Оскільки у трудових стосунках з відповідачем
вона знаходитись не бажає просила визнати
причини відсторонення та звільнення
неправильними, змінити причину звільнення з п.2 ст.41 на ч.3 ст.38 КЗпП
України,  вважати її звільненою  з  дня
винесення рішення, стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі трьох
середніх заробітних плат, а саме 1260грн.

Ухвалою  Соснівського райсуду від 24.07.07р. позовні
вимога ОСОБА_2 до ПП ОСОБА_3, треті особи
Територіальна  державна інспекція
праці, Управління Пенсійного фонду в Соснівському районі про зарахування стажу
роботи та стягнення відрахувань з заробітної плати  залишені без розгляду.

В судовому
засіданні позивачка уточнені та доповнені
позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, пояснила, що  почала працювати у ПП ОСОБА_3 з 21.11.03року
продавцем з продажу цигарок та інших товарів в кіоску по вул. Г. Сталінграда.
Уклали письмовий договір, де записані її обов»язки, але не внесені відомості
про режим роботи, оплату праці, відпустку, ці
умови праці повинні були вноситися при реєстрації договору в центрі
зайнятості, куди вона не ходила, лише передала ОСОБА_3  документи, в т.ч. трудову книжку, яку їй  відповідачка не повернула.. Працювала по 12
годин, інші 12год. працювала її сестра
ОСОБА_4 08.06.04р.  підписали ще
один трудовий договір, при реєстрації якого теж не була присутня в центрі
зайнятості. Яка була визначена зарплата не пам»ятає, копію договору для себе не
вимагала. В кіоску були нестерпні умови праці: не було води, опалення,
сигналізації,  туалету, обідньої перерви  , які не
влаштовували її, як і зарплата , але звільнитися не могла, поскільки
кіоски на  замикалися, за відсутністю
замків, і син ОСОБА_3 погрожував розправою, якщо залишать  кіоск.
В січні 2005року ОСОБА_3 С,В. відкрила другий кіоск по продажу цигарок
по вул.. Енгельса, де  вона почала
працювати також по 12 годин на добу, таким чином працювала по 24 години на
добу,  без вихідних   на протязі 17 місяців.  Підтвердити документально ці обставини не
може.  ПП ОСОБА_3 не платила за
надурочні, вихідні, нічні,   не давала
вихідних, відпустки, зі скаргами про порушення трудових прав, утримування
трудової книжки  нікуди не зверталася, бо
потрібно було працювати , годувати сім»ю..
В квітні 2005рпоку після ревізії виявлена недостача 22 тисячі грн.. ЇЇ
із сестрою залякували, вимагали  закласти
квартиру, була порушена кримінальна справа. Від роботи відсторонили без наказу.
До цього часу вона перебуває в трудових відносинах без засобів для існування,
тому вважає, що ОСОБА_3 повинна
виплатити середній заробіток за весь час відсторонення від роботи..
Влаштуватись на роботу не може, поскільки ПП ОСОБА_3 не оформляє її  трудову книжку.  Надані графіки роботи складені її батьком,
представником по справі ОСОБА_5 на її прохання
в період підготовки позову до суду.
Накази про відсторонення  та про
звільнення з роботи  не підписувала,
вважає їх неправильними та безпідставними, оскільки  кримінальна справа по факту  недостачі
закрита. До цього часу за товар
відзвітувати не може, поскільки і по акту ревізії і по її записам в
зошиті , де фіксувався рух товару  і
грошей, виходила недостача на 22000грн. Як
вона утворилася пояснити не може, імовірно,  за рахунок « чорної» каси,  але гроші не привласнювала. Моральна шкода
полягає в злиденному існуванні, приниженні з боку  відповідача рабськими умовами праці.

Представник
позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги  підтримав, просив задоволити, пояснив, що
ОСОБА_4та ОСОБА_6 його дочки, працювали
у ПП « ОСОБА_3» з 21.11.03року в кіоску по вул.. Г. Сталінграда по 12 годин,
змінюючи одна одну, а потім в кіоску по вул.. Енгельса інші 12год., а всього по
24години на добу без оплати за нічні, надурочні, вихідні,  не мали вихідних та оплачуваної відпустки, не
мали права брати лікарняний,  отримували
копійки.  Роботодавцем не були створені
умови для роботи: відсутній  туалет,
вода, тепло. Кіоски не обладнані сигналізацією, та замками, що  виключало можливість вийти з кіоску,  замкнувши його,  звільнитися не могли, так як їм погрожували
розправою та у випадку викрадення товару відшкодовуванням шкоди.  Працювала позивачка, по укладеному договору ,
який як він вважав був зареєстрований в центрі зайнятості., трудова книжка зі
слів дочки   знаходилася  у ПП ОСОБА_3 якщо вона втрачена то  ОСОБА_3 повинна  виписати іншу, і внести записи про
роботу.   Графік роботи  складав сам, поскільки роботодавець цього не
зробив. Вважає, що його  освіта з
кваліфікацією  інженер - механік, та
інженер-технік , тривалий досвід роботи дає йому право провести розрахунки
компенсації в зв»язку з інфляцією. Позивачка терпіла моральні приниження від
вимоги роботодавця проводити по касі товар не більше ніж 150-200грн. на день,
від  нестачі грошей на одяг, харчування,
із-за  відсутності вільного часу та  працювання
24 години на добу.

Представник
позивача ОСОБА_7 позов підтримав, просив задоволити, визнати договір від
08.06.04р. недійсним,  зобов»язати
відповідача оформити з  позивачкою  трудовий договір з 21.11.03року,  з часу фактичного допущення до роботи, з 8-ми
годинним робочим днем, а саме з 08-00год. до 17-00год. з перервою  з 12-00год. по 13-00год.,  з двома вихідними днями у суботу та
неділю,  з 24 днями  основної щорічної та 7-ми днями
додаткової  відпустки , з  мінімальною заробітною платою 185грн,  та зареєструвати його в ЧМЦЗ , вважати його розірваним
з дня винесення  рішення суду, за власним
бажанням у зв»язку з невиконанням власником законодавства про працю.
Зобов»язати  відповідача згідно нового  трудового договору оформити , видати дублікат
трудової книжки, а також довідку про роботу
та заробітну плату за весь період трудових відносин та видати їх
позивачу. Стягнути моральну шкоду в сумі 5000грн.,  кошти на час незаконного відсторонення в сумі
21151,30грн, за час вимушеного прогулу  в
сумі 11009,58грн.  витрати  на правову допомогу в сумі 250грн.,  а
всього  37410,88грн. Визнати  причини відсторонення та звільнення від
роботи неправильними,  та безпідставними,
змінити причину звільнення з п.2 ст.41 на ч.3 ст.38 КЗпП, вважати звільненою
позивачку з дня винесення рішення, стягнути вихідну допомогу  в розмірі трьох середніх заробітних плат в
сумі 1260грн., виходячи із мінімальної зарплати. Пояснив, що з 21.11.03року був
укладений трудовий договір в усній  формі
між позивачем і відповідачем, з вини останнього трудовий договір не був
укладений  та зареєстрований в центрі
зайнятості. Доказом трудових стосунків є свідки, довідка УМВС України, що  позивач працювала по 12годин на добу,
матеріали перевірки територіальної інспекції праці. Коли відкрили кіоск на Хімселищі,
почала працювати по 24години - 14 днів , інший час по 12 годин кожного місяця
без вихідних. Переїзд з вул.. Г. Сталінграда до вул. Енгельса займав півгодини
і не  повинен вираховуватись, поскільки
це було в інтересах роботодавця. В договорі, який підписаний, але не
зареєстрований не вказані необхідні реквізити, строк договору, режим роботи,
вихідні, оплата праці, відпустка  .Згідно
наказу  від  11.07.07р.
позивачку звільнено з 06.06.05р., вважає, що   вона перебувала в трудових відносинах  до дня винесення рішення судом.  Підтвердженням цілодобового режиму роботи,
є  рішення міськвиконкому про дозвіл на
такий режим роботи, пояснення ОСОБА_3 в інспекції праці, пояснення свідків
ОСОБА_5, та ОСОБА_2 .  Позивачка усно
зверталась за  розірванням  трудових стосунків, але були погрози, які змусили
її продовжити роботу. Відсторонення від роботи та звільнення з роботи в зв»язку
з недовірою  незаконне, поскільки є
постанова про відмову в  порушенні
кримінальної справи по факту недостачі, тому відсторонення треба рахувати
вимушеним прогулом. Моральні страждання спричиненні відповідачем, поскільки
порушений звичайний спосіб життя позивача, необхідно  було
застосовувати додаткових   зусиль
для організації життя, були рабські умови праці, образи, переслідування,
приниження від бідності,  не виплата заробітної
плати. Незважаючи на відсутність доказів про передачу трудової книжки
роботодавець повинна видати дублікат, якщо вона втратила трудову книжку
працівника. Трудовий договір від 08.06.04р.
недійсний, бо  позивачка не була
присутня в центрі зайнятості при його реєстрації, умови праці вказані в
договорі не відповідають дійсності. Відповідачка грубо порушувала права
позивача я к матері одиначки, залучаючи її до роботи в нічний час, у вихідні
дні, по надурочно та ще й  не  оплачувала відпрацьований час згідно закону.

Відповідач ПП
ОСОБА_3 в судовому засіданні  не визнала
позовних вимог, просила відмовити, та пояснила, що 21.11.03року уклала договір
з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), але не зареєструвала його в центрі зайнятості,
поскільки  позивачка через декілька
днів  повернулася на попереднє місце
роботи., в червні  2004р. повідомила про
своє бажання працювати  у ОСОБА_3.  08.06.04р. був укладений трудовий договір,
який зареєстрований  в центрі зайнятості
в присутності  позивачки, яка надала  інспектору центру зайнятості трудову  книжку, паспорт, ідентифікаційний код, після
чого забрала  згадані документи.         ОСОБА_6 працювала по 3 години, з
оплатою пропорційно відпрацьованому часу, згідно умов договору, який вона
підписала. І всі графи якого були заповнені, бо він би не пройшов реєстрацію в
центрі зайнятості.. Після роботи сестри залишались в кіоску, спілкувались з
друзями, займались своїми справами , що викликало  незадоволення у неї як роботодавця. Облік
товару вівся в окремому зошиті, куди вносили записи і про отриману зарплату.
Позивач брала  завищені аванси, видавала
гроші стороннім особам,  що викликало її
незадоволення як роботодавця.  Кіоски
мали двері, решітку, замки , сигналізацію, обігрівач, телевізор, кип'ятильник,
умивальник, відро з кришкою. В квітні 2005року в результаті ревізії встановлена
недостача 22000грн., щоб не платити її сестри придумали  позов
про  недоплату та компенсацію.
Моральну шкоду не завдавала, трудові права не порушувала. Якби їх не  влаштовувала заробітна плата чи умови праці,
вони могли б  розрахуватися. З приводу
нестерпних умов чи  порушення трудових
прав позивачка нікуди не зверталися, в територіальну інспекцію праці звернулись
після відсторонення від роботи.  Підстави
для відсторонення та звільнення  за
недовірою були, поскільки недостача встановлена
актом ревізії,  висновком судової
бухгалтерської експертизи, була порушена кримінальна справа.

Представник
відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав пояснення позивача, просив
відмовити в задоволенні позову.

Представник
третьої особи Курячий Р.П. позов підтримав, та пояснив, що за заявою ОСОБА_2
територіальна інспекція праці провела перевірку діяльності ПП ОСОБА_3 Згідно
акту перевірки  роботодавець не вела
табель обліку робочого  часу,  в центрі зайнятості  не був зареєстрований трудовий договір з
ОСОБА_4, відсутні документи про
нарахування зарплати. По результатам перевірки ПП ОСОБА_3 була
притягнута до адмінвідповідальності у вигляді штрафу відповідною постановою,
яка  була в послідуючому скасована
начальником теруправління і ОСОБА_3
попереджена про  недопущення
порушень, повинна  була бути  проведена комплексна перевірка, але до
цього  часу не проведена. Припис ,
направлений ПП ОСОБА_3 по результатах перевірки не  стосувався
відновлення порушених  трудових
прав позивачки.

Вислухавши
сторони, пояснення  третьої особи,
свідків, адвоката ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи, матеріали перевірки територіальної інспекції праці,
суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно
до ч. 1 ст. 21 КЗпП України  трудовий
договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник
зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою , з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник  підприємства, установи, організації або
уповноважений ним орган чи  фізична особа
зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови
праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю,
колективним договором  і угодою сторін.

Відповідно до
ч. 4 ст. 24 КЗпП України  трудовий
договір  вважається  укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника  фактично було допущено до роботи..

Відповідно до
ст.. 24-1 КЗпП України  у разі укладення
трудового договору між працівником  і
фізичною  особою фізична особа повинна у
тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи
зареєструвати  укладений у письмовій
формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання
у порядку , визначеному Міністерством праці та соціальної політики України .

Судом
встановлені наступні факти  та обставини:

-     позивачка
працювала у відповідачки в ларьку « Тютюн» , що по вул. Г. Сталінграда з
21.11.03року по 26.04.05року/

-     трудовий договір в центрі зайнятості
зареєстрований 08.06.04р.

-       В
січні  2005року  позивачка почала  працювати в
ларьку « Тютюн» в районі « Хімселище»
трудовий  договір не укладався;

-     26.04.05року   виникла недостача і  позивачка була  відсторонена
від роботи в зв»язку з недовірою
відповідно до наказу №14 від 06.06.05р.;

-     Наказом від 11.07.07р. ОСОБА_6 звільнена з
роботи  з 06.06.05р. на підставі п.2 ст.
41 КЗпП Україна  в зв»язку з втратою
довір»я.

-     Територіальною  державною інспекцією праці у Черкаській
області проведена перевірка, та
виявлені  порушення законодавства  про працю з боку відповідачки  акт перевірки від 22.08.05р та 13.10.05р,
постанова про накладення штрафу  від
13.10.05р.\

-     Рішенням
першого заступника  Головного
державного  інспектора праці від
20.10.05р.  постанова від 13.10.05р
скасована.

Оцінюючи
встановлені факти та обставини, суд , незважаючи на відсутність належним чином
укладеного письмового договору , зареєстрованого в державній службі зайнятості
, робить висновок про  укладення
трудового договору  між сторонами в усній
формі  з моменту допущення до роботи з
21.11.03р.  та триваючим до 26.04.05р. до
моменту відсторонення від роботи в зв»язку з
недовірою.

Тому суд
вважає доведеним та задовольняє позовні вимоги про зобов»язання видати ПП
ОСОБА_3 довідку про роботу та про
заробітну плату позивачу, в іншій частині позовних вимог відмовляє.

Суд вважає
недоведеними позовні вимоги про зобов»язання відповідача оформити з нею
трудовий договір з 21.11.03року,  з часу
фактичного допущення до роботи, з 8-ми годинним робочим днем, а саме з
08-00год. до 17-00год. з перервою  з
12-00год. по 13-00год.,  з двома
вихідними днями у суботу та неділю,  з 24
днями  основної щорічної та 7-ми днями
додаткової  відпустки , з  мінімальною заробітною платою 185грн. та
зареєструвати його в ЧМЦЗ , поскільки трудовий договір є угодою між працівником
і роботодавцем за якою працівник зобов»язаний виконувати роботу визначену цією
угодою, а роботодавець зобов»язаний
виплачувати зарплату, забезпечити умови праці відповідно до
законодавства і угоди  сторін, в якій  вказується
розмір оплати праці, режим роботи та інші істотні умови праці, за
узгодженістю сторін. Тому суд не може нав»язати роботодавцеві укладання угоди з
умовами праці, які пропонує позивач, оскільки відсутнє волевиявлення другої
сторони. ПП ОСОБА_3 не укладала , а позивач не надала доказів про укладання
угоди з вищезазначеними умовами. Позовна вимога про те, щоб вважати договір
розірваним з дня винесення рішення суду за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним
бажанням  у зв»язку з невиконанням
власником законодавства про працю необґрунтований та не ґрунтується на законі.
Трудова угода розривається з ініціативи
її сторін  з підстав, викладених в
ст.ст.38, 39, 40 КЗпП України., а не за рішення суду.  Підстав для визнання  недійсним трудового договору від
08.06.04р.  суд не знаходить , оскільки
він підписаний сторонами,  зареєстрований  в Черкаському міському центрі
зайнятості.

Позивач не
надав беззаперечних доказів про роботу ,
кількість відпрацьованого часу понадурочно,  в нічний час, у вихідні та святкові дні , про
ненадання відпустки ., тому  суд вважає
недоведеними позовні вимоги про оплату праці на час незаконного відсторонення,
в т.ч. за роботу у вихідні дні надурочні, в нічний час, компенсацію за
невикористану відпустку, стягнення
моральної шкоди поскільки жодного належного доказу не надано і не
вказано на джерело їх витребування.

Суд не
приймає як докази по справі графіки роботи позивача, складені представником
ОСОБА_5, поскільки вони не узгоджувались з роботодавцем, ніхто не уповноважував
представника позивача , не сторону по трудовій угоді  їх складати, складені вони довільно уже в
період розгляду справи, та суперечать здоровому глузду, поскільки згідно
графіка позивач працювала 24 години на добу протягом декількох місяців, що
фізіологічно не можливо.

Посилання   представників позивача
на довідку  УМВС   України в Черкаській області, де вказано, що
на підставі пояснень свідків
встановлено, що  позивач працювала
по 12 годин ,  не може бути прийнято
судом  як належний доказ, .поскільки такі
обставини встановлюються судом  в
результаті  оцінки пояснень свідків,
допитаних безпосередньо в судовому засіданні. Суд міг би прийняти як доказ
вирок у кримінальній справі по факту недостачі, але з питань чи мали місце
неправомірні  дії особи та чи вчинялись
вони нею. Встановлений рішенням
Черкаського міськвиконкому цілодобовий режим роботи кіосків ПП ОСОБА_3
не є доказом на підтвердження виконання роботи
позивачем по 24 години щоденно, щомісячно  і на протязі півторарічного терміну.

Поскільки суд
вважає недоведеними позовні вимоги про стягнення коштів за роботу
понадурочно,  в нічний час,  у святкові , вихідні дні,    компенсацію за невикористану   відпустку ,
то  не приймає до уваги розрахунки
про  компенсацію  втрати частини доходів у зв»язку з порушенням
строків   виплати заробітної плати ,
складені   представниками позивача
ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Крім того, кваліфікація жодного з них не дозволяє їм
робити  такі розрахунки.

Відповідно до
розділу 5 Інструкції  про порядок  ведення трудових книжок працівників, дублікат
трудової книжки видається власником або уповноваженим органом за місцем
останньої роботи, якщо трудова  книжка,
загублена або стала непридатною. Судом
достовірно не встановлено, що трудова книжка передавалася позивачем ПП
ОСОБА_3 і була нею втрачена, тому
позовні вимоги про зобов»язання
відповідача оформити дублікат трудової книжки безпідставні.

Пояснення
позивача її представників в частині
рабських умов праці, не укладання трудового договору  , порушення трудових прав,  неможливість
розірвання трудового договору,
погроз з боку ОСОБА_3, суд оцінює критично, поскільки до
відсторонення  від роботи позивач за
захистом своїх прав нікуди  не
звертався.  Пояснення  в частині
відсутності замків на кіосках  суд
розцінює як  неправдоподібну інформацію,
поскільки в кіоску зберігались товарно-матеріальні цінності більш ніж на 200
00грн., та спростовуються  відповідачем
ОСОБА_3, яка пояснила, що кожен продавець , поскільки він матеріально
відповідальний за товар купляє та навішує свій замок,  виключається доступ роботодавця до кіоску.
Дані пояснення відповідача суд приймає як більш правдоподібні.

Відповідно
до ст.. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або
уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому

стані, у стані наркотичного або токсичного
сп»яніння:          відмови або ухилення
від обов»язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з
охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених
законодавством.

Відповідно до
п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України
« Про практику  застосування
судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення
ст.. 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав
відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд
має задовольнити позов останнього про стягнення
у зв»язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Відповідно до п.28 цієї постанови
звільнення з підстав втрати довір»я суд може визнати обґрунтованим, якщо
працівник вчинив умисно  чи
необережно  такі дії, які  дають
власнику або уповноваженому ним органу підстави для  втрати до нього довір»я.

Судом
встановлено, що позивач  ОСОБА_2
/ІНФОРМАЦІЯ_2/  відсторонена
від роботи наказом №14    від 06.06.05року
в зв»язку з недовірою, наказом від 11.07.07р. звільнена  на підставі
ч.2 ст.41 КЗпП України - винних дій працівника , який безпосередньо
обслуговує товар-матеріальні цінності, так як ці дії дають підставу для втрати
довір»я з боку власника. . Підставою  для
цього були :

- матеріали ревізії про
недостачу в сумі 22189,93грн.

- постанова про порушення кримінальної справи по факту
недостачі;

- висновок судово-бухгалтерської експертизи;

Суд вважає, що
роботодавець відсторонив ОСОБА_2 від роботи по недовірі із зупиненням виплати
заробітної плати,  а наказом від  11.07.07р. звільнив з підстав втрати  довір»я ,
маючи для  цього достатні законні
підстави., наведені вище.   Крім того
сама позивачка в судовому засіданні пояснила, що недостача дійсно була, але
вона не може зрозуміти  яким чином вона
утворилася, в зв»язку з чим її правомірно не допустили до роботи...

Тому суд
відмовляє в позові про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
про визнання на казів про відсторонення та звільнення з роботи  неправильними та безпідставними, п ро зміну
причини, дати  звільнення та стягнення
вихідної допомоги..

Суд не надає
оцінку  матеріалам перевірки, проведеної
Територіальною держінспекцією праці, як доказам по справі,  поскільки
постанова про притягнення ПП ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності  скасована і призначена,
але  до теперішнього часу не проведена
комплексна перевірка діяльності відповідача.

Відповідно до
ст.60ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень .Вважаючи, що позивач не
довів  частини своїх позовних вимог , суд
відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст
11,57,60, 88 , 212-215ЦПК України , ст.ст.
21,24,24-1 ,232, 237-1 КЗпП України,-

В И Р І Ш И В:

Позов
задоволити частково.

Зобов»язати  ПП ОСОБА_3
видати  ОСОБА_2 довідку про роботу та
заробітну плату.

В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з
ПП ОСОБА_3   на користь УДК  в м. Черкаси для   Соснівського райсуду  м. Черкаси
витрати з інформаційно-технічного забезпечення в сумі 7,50грн .

Стягнути з ПП
ОСОБА_3   на користь  держави судовий збір в сумі  8,50 грн.

Стягнути з ПП
ОСОБА_3   на користь  ОСОБА_2
витрати на правову допомогу в сумі 250грн.

Заява про
апеляційне оскарження  рішення  суду може бути подано протягом  десяти днів з дня  проголошення рішення, апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскаржування.

Головуючий: