У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року
м. Київ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                     Яреми А.Г.

Суддів: Левченка Є.Ф., Лихути
Л.М., ОхрімчукЛ.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом акціонерного товариства відкритого типу
“Криворізький домобудівельник” до товариства з обмеженою відповідальністю
“Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи: комунального підприємства “Криворізьке
Бюро технічної інвентаризації”, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про
визнання договорів іпотеки недійсними, за позовом прокурора Довгинцівського
району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі Південної міжрайонної
податкової інспекції у  м. Кривому Розі
до товариства з обмеженою відповідальністю “Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи:
комунального підприємства “Криворізьке Бюро технічної інвентаризації”,
акціонерного товариства відкритого типу “Криворізький домобудівельник” про
визнання договору іпотеки недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю “Домобудівельник”, третіх осіб: комунального підприємства
“Криворізьке Бюро технічної інвентаризації”, прокурора Довгинцівського району
м. Кривого Рогу, акціонерного товариства відкритого типу “Криворізький
домобудівельник” про визнання права власності на нерухоме майно за іпотечними
договорами,

в с т а н о в и л а :

У березні 2006 року АТВТ “Криворізький
домобудівельник” звернулося у суд із позовом до ТОВ “Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи: комунального підприємства
“Криворізьке БТІ”, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_2 про визнання договорів іпотеки недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що        27 жовтня 2005 року ТОВ “Домобудівельник” в
забезпечення зобов'язань за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, не маючи законних підстав,
уклало з ОСОБА_1 договори іпотеки, предметом яких були об'єкти нерухомості:
побутові приміщення інв. № 21, інструментальний цех інв.№5, гараж інв. № 24,
склад інв. № 20, розташовані за АДРЕСА_1 - договір іпотеки № 2; павільйон  інв. № 444, склад інв.АДРЕСА_2 - договір іпотеки № 3.

Позивач посилався на те, що на
момент укладення договорів іпотеки нерухоме майно не належало товариству з обмеженою відповідальністю “Домобудівельник” на праві власності, так як рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12 серпня 2004 року договір купівлі-продажу    № 2 від 10 травня 2000 року визнано
недійсним.

Оскільки ТОВ “Домобудівельник” не виконало вимог рішення господарського суду Дніпропетровської області, а комунальне підприємство
“Криворізьке БТІ” не зняло з реєстрації нерухоме майно з ТОВ “Домобудівельник” і не зареєструвало його за АТВТ “Криворізький
домобудівельник”, позивач вважав, що вказане майно нерухоме майно не могло бути предметом
іпотеки згідно ст. 5 Закону України “Про іпотеку”. А тому просив суд задовольнити
позовні вимоги на підставі ст. 5 Закону України “Про іпотеку”, п. 1 ст. 203,
ст.ст. 638, 214, 328 ЦК України.

У травні 2005 року прокурор Довгинцівського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі
Південної міжрайонної податкової інспекції у        м. Кривому Розі також звернувся у суд з
позовом до ТОВ “Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи: комунального підприємства
“Криворізьке БТІ”, АТВТ “Криворізький
домобудівельник” про визнання договору іпотеки
недійсним.

У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся у суд із зустрічним позовом до ТОВ “Домобудівельник”, третіх
осіб: КП
“Криворізьке БТІ”, прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу, АТВТ “Криворізький домобудівельник” про визнання права
власності на нерухоме майно за іпотечними договорами № 2 та № 3 від 27 жовтня
2005 року, мотивуючи свої вимоги тим, що у забезпечення договору позики від 27
жовтня 2005 року, згідно якого він передав ТОВ “Домобудівельник” 60 000
грн., між ним та останнім був укладений договір іпотеки № 2 від 27 жовтня 2005
року та договір іпотеки № 3 від 27 жовтня 2005 року, предметом яких було
нерухоме майно загальною вартість 27 127 грн. 58 коп.

Оскільки до ТОВ “Домобудівельник” та до нього були заявлені позовні
вимоги про визнання договорів іпотеки недійсними, а ТОВ “Домобудівельник” не може
достроково повернути йому гроші, одержані за договором позики, ОСОБА_1 просив визнати за ним право
власності на предмети іпотеки і провести відповідну державну реєстрацію права
власності в КП               “Криворізьке БТІ”.

Ухвалою суду від 7 червня 2006 року позовні заяви було
об'єднано в одне провадження.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від
4 серпня 2006 року у позові АТВТ “Криворізький
домобудівельник” до ТОВ “Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи: КП “Криворізьке БТІ”, приватного нотаріуса
Криворізького міського нотаріального округу    ОСОБА_2 про визнання договорів іпотеки недійсними відмовлено.

У позові прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу
в інтересах держави в особі Південної міжрайонної податкової інспекції у           м. Кривому Розі до ТОВ “Домобудівельник”, ОСОБА_1, третьої особи: КП “Криворізьке БТІ”, АТВТ “Криворізький
домобудівельник” про визнання договору іпотеки недійсним, відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ “Домобудівельник”, третіх осіб:          КП “Криворізьке БТІ”, прокурора Довгинцівського району м. Кривого Рогу, АТВТ “Криворізький
домобудівельник” про визнання права власності на нерухоме майно за іпотечними
договорами задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на шлакобетонний побутовий корпус А-1
площею 327,7 кв.м., шлакобетонний гараж “Б” площею 153,3 кв.м., цегляний склад
“В” площею 550,5 кв.м., шлакоблочний інструментальний цех “Г” площею 257,7
кв.м., розташовані за АДРЕСА_1 та на залізобетонний
панельний побутовий корпус А-1, площею 62,8 кв.м., залізобетонний панельний
склад “В” площею 506 кв.м., розташовані АДРЕСА_2.

Покладено обов'язок на КП “Криворізьке БТІ” по проведенню державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на зазначені споруди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від
11 квітня 2007 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 4
серпня 2006 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасовано та постановлено в
цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ “Домобудівельник”, третіх
осіб: КП
“Криворізьке БТІ”,
прокурора Довгинцівського району               м. Кривого Рогу, АТВТ “Криворізький домобудівельник” про визнання права
власності на нерухоме майно за іпотечними договорами на його ім'я відмовлено.

У касаційній скарзі АТВТ “Криворізький
домобудівельник” просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 4 серпня 2006 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від              11
квітня 2007 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання
недійсними договорів іпотек і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального
права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга АТВТ “Криворізький
домобудівельник” підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В ході розгляду справи суд першої та апеляційної
інстанції прийшли до висновку, що товариство з обмеженою відповідальністю
“Домобудівельник” на момент укладення договорів іпотеки набуло право власності
на спірне майно та було його законним власником.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно зі ст.5 Закону України “Про іпотеку” предметом іпотеки можуть бути один
або декілька об'єктів нерухомого майна за умови, що нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема їх правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 2 ст.203 ЦК України
передбачає, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Судом встановлені такі факти:

Постановою господарського суду Дніпропетровської
області  від         27 лютого 2004 року АТВТ “Криворізький
домобудівельник” було визнано банкрутом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської
області  від               27 жовтня 2006 року ліквідаційну процедуру по ліквідації АТВТ “Криворізький
домобудівельник” було продовжено до 1 липня 2007 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської
області  від             12 серпня 2004 року, яке набрало законної сили, визнано
недійсним договір купівлі-продажу № 2-Н від 10 травня 2000 року, укладений між АТВТ “Криворізький домобудівельник”
та ТОВ
“Домобудівельник” і сторони
приведено в первісний стан.

22 квітня 2005 року господарським судом Дніпропетровської
області було видано наказ №25/145 про примусове виконання зазначеного рішення
господарського суду в частині стягнення з АТВТ “Криворізький
домобудівельник” вартості будівель в сумі 31 883 грн.

Постановою державного виконавця державної виконавчої
служби у Довгинцівському  районі м.
Кривого Рогу від 24 травня 2005 року на підставі Закону України “Про виконавче
провадження” було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому
виконанню рішення господарського суду Дніпропетровської області  від 12 серпня 2004 року і наказ № 25/145 від   22 квітня 2005 року частині стягнення з АТВТ “Криворізький домобудівельник”
вартості будівель в сумі 31 883 грн. був направлений на виконання арбітражному
керуючому АТВТ
“Криворізький домобудівельник”.

Для примусового виконання зазначеного рішення
господарського суду в частині покладення зобов'язання на  ТОВ “Домобудівельник” про повернення АТВТ “Криворізький
домобудівельник” будівель, розташованих АДРЕСА_1  та АДРЕСА_3, був виданий другий наказ №
25/145 від 22 квітня 2005 року, на підставі якого було відкрите виконавче провадження постановою
державного виконавця державної виконавчої служби у Довгинцівському  районі м. Кривого Рогу від 28 квітня 2005
року.

27 жовтня 2005 року ТОВ “Домобудівельник” уклало з ОСОБА_1 договір позики, згідно
якого ОСОБА_1 передав
ТОВ
“Домобудівельник” свої гроші в сумі 60 000 грн. на строк до  27 жовтня 2010 року шляхом переведення коштів на його розрахунковий
рахунок.

27 жовтня 2005 року під час проведення дій по виконанню рішення господарського суду ТОВ “Домобудівельник” в забезпечення виконання договору позики уклало з ОСОБА_1 іпотечний договір № 2, предметом якого було
вказано комплекс будівель вартістю 20 961 грн., розташованих АДРЕСА_1 та іпотечний договір № 3, предметом якого було
вказано комплекс будівель вартістю 6 166 грн. 57 коп., розташованих за АДРЕСА_2, в яких зазначили, що договори
укладаються з накладенням заборони на відчуження предметів іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог про визнання недійсними договорів іпотеки, суд послався на те,
що оскільки рішення господарського суду не було виконане і об'єкти нерухомості
не були перереєстровані за АТВТ
“Криворізький домобудівельник”, то ТОВ “Домобудівельник” вправі був
розпорядитись даними об'єктами, а АТВТ
“Криворізький домобудівельник”, не будучи їх
власником безпідставно вимагає повернення цих об'єктів в порядку односторонньої
реституції, не повернувши за них кошти.

Проте суд безпідставно не взяв до
уваги факт існування рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2004 року, що
набрало законної сили, яким договір купівлі-продажу № 2 від 10 травня 2000 року
визнано недійсним. Тобто вищевказаним рішенням встановлено незаконність статусу
власника майна ТОВ
“Домобудівельник” і тим самим відновлено статус АТВТ “Криворізький
домобудівельник” як  власника майна.
Отже, відповідно до ч.2 ст.27 Закону України “Про державну реєстрацію речових
прав та їх обмежень” запис в реєстрі прав власності нерухомого майна про права ТОВ “Домобудівельник” на це
майно підлягав скасуванню.

Тобто, суд не взяв до уваги, що в
силу ч.2 ст.203 ЦК України,             ст.5 Закону України “Про іпотеку” ТОВ “Домобудівельник” після набрання
чинності рішення господарського суду від 12 серпня 2004 року не вправі був
вчиняти угоди відносно спірного майна.

За таких обставин судові рішення в частині вимог про визнання недійсними договорів іпотек підлягають скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд.

В іншій частині рішення
апеляційного слід залишити без зміни як таке, що ухвалене у відповідності з
законом і не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 343, 344 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу
акціонерного товариства відкритого типу “Криворізький домобудівельник” частково
задовольнити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 4 серпня 2006 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від             11 квітня 2007 року в частині позовних вимог про
визнання договорів іпотеки недійсними скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 квітня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ярема А.Г.

Судді:                                                                           Левченко
Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін
Ю.Л.