Справа № 22-ц-1125              Головуючий у 1 -й інстанції
-21                            Суддя-доповідач   - Ільченко О.Ю.
УХВАЛА

іменем       України

06 вересня    2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого -
Смирнової Т.В., суддів -    Ільченко
О.Ю.,    Криворотенка В.І., з участю
секретаря судового засідання -  Чуприни
В.І., та осіб, які прийняли участь у справі -      представників позивача, третьої    особи, відповідача ОСОБА_1, його представника    та представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду
Сумської області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Сумського    районного суду   від
04 липня    2007 року у справі за
позовом     управління освіти і науки
Сумської   обласної державної      адміністрації      до
ОСОБА_1, ОСОБА_2,   третя особа :
Сумський обласний центр позашкільної освіти та роботи з талановитою молоддю

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 . не погоджується з
ухваленим рішенням суду , яким стягнуто з нього на користь управління освіти і
науки Сумської обласної державної адміністрації 8550 грн. матеріальної шкоди,
116 грн. 13 коп. сплаченого судового збору, 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення справи , 350 грн. витрат за проведення
експертизи та 68 грн. витрат за стоянку автомобіля.

В доводах скарги апелянт посилається на необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Вважає, що шкода повинна відшкодовуватись не ним, а
ОСОБА_2, який був   фактичним власником
автомобіля «Мерседес
-Бенц» .

Судом не взято до уваги його доводи стосовно того, що він
не укладав будь-які угоди щодо особистого володіння або користування
автомобілем.

З цих та інших підстав просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким у позові відносно нього відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходи з
тих підстав, що ОСОБА_1 був зареєстрований як приватний підприємець , мав
дозвіл ( ліцензію) на здійснення
діяльності по перевезенню
пасажирів

автомобільним     транспортом,  тобто суд
вважав , що   він є   володільцем автомобіля, а тому поклав на
нього відшкодування матеріальної шкоди .

Колегія суддів дослідивши доводи апеляційної скарги, які
підтримав

апелянт та його представник , перевіривши рішення в межах
цих доводів ,

заслухавши заперечення представників позивача, третьої
особи , відповідача

ОСОБА_2
дійшла висновку, що                      скарга
підлягає відхиленню

виходячи з таких
підстав.

Судом 1 інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи щодо причин скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 жовтня 2006 року між автомобілем Daewoo Lanos,
державний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3 та
автомобілем Мерседес-Бенц 208Д, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4,
який знаходився в стані алкогольного сп'яніння та порушив правила дорожнього
руху. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Винні
дії водія Мерседес-Бенц підтверджуються матеріалами перевірки по даному факту.

Доводи апелянта про те, що шкода повинна відшкодовуватись не ним, а
безпосереднім власником автомобіля Мерседес-Бенц ОСОБА_2 не заслуговують на
увагу, оскільки як вбачається із матеріалів справи саме в користуванні ОСОБА_1
знаходився автомобіль Мерседес-Бенц № НОМЕР_2 і цей автомобіль був включений в
ліцензійну картку підприємця ОСОБА_1, він мав тимчасовий реєстраційний талон на
автомобіль і крім того, із його пояснень вбачається, що автомобілем
Мерседес-Бенц здійснювалось перевезення пасажирів по маршрутній лінії, що була
закріплена за ним.

Факт трудових стосунків водія ОСОБА_4 з ОСОБА_1, а не з ОСОБА_2,
підтверджується трудовим договором ( а.с. 73) та дорожніми листами з печаткою
«приватний підприємець ОСОБА_5» (а.с. 74).

Всі зазначені докази свідчать про те, що автомобіль Мерседес-Бенц
знаходився в безпосередньому користуванні підприємця ОСОБА_1 по   перевозці
пасажирів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не
може грунтуватися на припущеннях.

Доказів про домовленість апелянта з ОСОБА_2 про обставини, на які він
посилається в апеляційній   скарзі, суду
не надано.

Не   є   слушними
і   доводи   апелянта
про   те,                         що
ОСОБА_4

неправомірно заволодів автомобілем , оскільки    вони           не
підтверджуються

відповідними доказами. І таких доказів не надав                       апелянт    в
суді

апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують
висновків суду, рішення постановлене з дотриманням норм процесуального права і
підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_1 відхилити, а рішення

Сумського
районного суду       від 04
липня       2007 року   в даній справі

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України.