Справа
№33ц-89/07                                                  Головуючий у 1 інстанції-Очеретяний Є.В.
Категорія - 38                                                                        Доповідач - Русинчук М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22
травня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ в касаційному
порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Русинчука М.М., Расевича С.І., Подолюка В.А.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної комунальної
клінічної станції переливання крові, Тернопільської обласної державно
адміністрації, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в місті Тернополі, КП «Тернопільліфт» про відшкодування шкоди
за касаційною скаргою відповідача дочірнього підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління
«Тернопільліфт» на рішення Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 грудня 2003 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 15 липня 2004 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2003
року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що до 31 грудня 2002 року
Тернопільською комунальною клінічною станцією переливання крові їй проводилась
щомісячна доплата до пенсії в розмірі 109,5 грн., яку вона отримувала як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні
своєї дочки, що загинула 29 липня 1997 року під час роботи у названому
медичному закладі внаслідок нещасного випадку в адміністративному будинку
Тернопільської облдержадміністрації.

З 1 січня 2003 року їй припинено виплату вказаної
надбавки через відмову відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в
м. Тернополі прийняти документи для продовження виплати з мотивів
відсутності вини станції переливання крові у настанні вказаного нещасного
випадку.

Просила
стягувати зазначену суму надбавки з відповідачів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 грудня 2003 року, залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 15 липня 2004 року, позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути одноразово в
користь ОСОБА_1. з Тернопільської обласної державної адміністрації 394,2 грн.,
а з КП «Тернопільліфт» - 919,8 грн. не виплачених на відшкодування шкоди сум за
період з 1 січня по 31 грудня 2003 року, зобов'язати Тернопільську обласну
державну адміністрацію та КП «Тернопільліфт» з 1 січня 2004 року виплачувати
щомісячно ОСОБА_1. як відшкодування шкоди непрацездатній особі, яка перебувала
на утриманні померлого внаслідок нещасного випадку, 32,85 грн. і 76,6 грн. відповідно.

2

В   задоволенні
позовних   вимог   до решти відповідачів відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач дочірнє підприємство
«Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Тернопільліфт» просить
скасувати вказані судові рішення в частині стягнення сум на відшкодування шкоди
з нього, посилаючись на відсутність його вини у настанні нещасного випадку, у
зв'язку з яким заявлені вимоги про відшкодування шкоди.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для
скасування судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 липня 1997
року в ліфті Тернопільської обласної державної адміністрації, яка
використовувала несправний ліфт, з вини цієї державної установи і КП
«Тернопільліфт», яке на порушення своїх обов'язків не заборонило експлуатацію цього ліфта, загинула дочка позивачки. Оскільки
остання як непрацездатна особа перебувала на утриманні загиблої дочки,
суд дійшов правильного висновку про покладення на названих відповідачів
пропорційно до ступеня їх вини у настанні нещасного випадку обов'язку по
відшкодуванню ОСОБА_1. втраченої у зв'язку із смертю дочки частки її доходу,
яка припадала на позивачку.

Апеляційний суд обгрунтовано
погодився з висновками місцевого суду та залишив його рішення без змін.

Доводи касатора про непричетність
його до настання нещасного випадку спростовуються
наявним в матеріалах справи актом про нешасний випадок (а. с. 15-19), з якого вбачається,
що однією з причин загибелі дочки позивачки є те, що назване підприємство, в
обов'язки якого входить нагляд за безпекою експлуатації ліфтів, не заборонило
володільцю несправного ліфта його експлуатацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 цього Кодексу суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одного доказу над іншим.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та
апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а передбачені
ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення
відсутні.

Наведені в
касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Касаційну скаргу відповідача
дочірнього підприємства «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління
«Тернопільліфт» відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2003 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 15 липня 2004 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.