РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20"
червня 2007 року                                                                 м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                           Фединяка
В.Д.,

суддів:                 Мелінишин
Г.П.,  Пнівчук О.В.,

секретаря                                                 Пожар
Р.В.,

за
участю:                                                позивача
ОСОБА_1

представника ВАТ
„Нафтохімік Прикарпаття" -

Федорах Л.М. ,

розглянувши   у
відкритому    судовому    засіданні
апеляційну    скаргу  ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного
суду від 23 квітня 2007 року,  -

встановила:

У
березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ „Нафтохімік
Прикарпаття" про визнання незаконним наказу відповідача №99 від 19 грудня
2006 року,  яким оголошено йому догану,  посилаючись на те,  що позивач не мав можливості ліквідувати 29
листопада 2006 року у польових умовах одноосібно експлуатаційну несправність
автомобіля.

Рішенням
Надвірнянського районного суду від 23 квітня 2007 року відмовлено ОСОБА_1.  у задоволенні позову.

Не
погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1.  подав апеляційну
скаргу,  в якій ставиться питання про
скасування оскаржуваного рішення і задовольнити поданий ним позов,  вказуючи про те,  що при вирішенні спору у справі суд допустив
порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема,  судом не дано належної оцінки показанням
свідка ОСОБА_2. про те,  що апелянт
самостійно не мав можливості усунути виявлені неполадки в експлуатації
автомобіля і про такі несправності позивач своєчасно повідомив адміністрацію
відповідача.

У
судовому засіданні ОСОБА_1.  підтримав
подану ним апеляційну скаргу,  просив її
задовольнити.

Представник
ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" апеляційну скаргу не визнала,  вважає цю скаргу безпідставною.

Заслухавши
пояснення сторін у справі,  дослідивши
письмові докази,  колегія суддів приходить
до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1. ,  суд
першої інстанції виходив з того,  що 29
грудня 2006 року адміністрацією накладено на позивача дисциплінарне стягнення
-догана з дотриманням трудового законодавства,
а його вимоги є безпідставні.

Проте,  з таким висновком суду погодитись не можна.

Справа
№22-ц-716/2007р.                                                  Головуючий
у Іін ст.  Мужик І.І.

Категорія
39                                                                         Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

Згідно  ст.  139 КЗпП
України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно,  своєчасно і точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним органу,
додержуватись трудової і технологічної дисципліни,  вимог нормативних актів про охорону
праці,  дбайливо ставитися до майна,  з якими укладено трудовий договір.

За
змістом  ст.  140 цього Кодексу трудова дисципліна на
підприємствах,  в установах,  організаціях забезпечується створенням
необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної
роботи,  свідомим ставленням до
праці,  методом переконання,  виховання,
а також заохоченням за сумлінну працю.

Визнаючи
правомірним накладення на позивача дисциплінарного стягнення,  суд першої інстанції зазначених вимог закону
не врахував та не звернув уваги на те,
що позивач,  виконуючи обов'язки
за трудовим договором,  закріпленим за
ним автомобілем відвозив відходи склотари на сміттєзвалище,  яке знаходиться за населеним пунктом.  При відвантаженні цих відходів,  кузов автомобіля вийшов із ладу. У зв'язку з
тим,  що одноосібно ліквідувати неполадку
автомобіля позивач не мав змоги,  про що
повідомив про причини затримки повернення автомобіля адміністрацію відповідача.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами справи,  яким суд першої інстанції дав неправильну
оцінку.

Отже,  ОСОБА_1.
добросовісно виконував обов'язки за трудовим договором.

Доводи
представника відповідача про те,  що
позивач мав можливість усунути несправність автомобіля без повідомлення
адміністрації ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" судом не приймаються до
уваги,  оскільки будучи один за межами
території відповідача,  позивач при таких
діях міг зазнати невиправданого ризику.

За
змістом  ст.  233 КЗпП України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду
в тримісячний строк з дня,  коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Про порушення
свого права ОСОБА_1.  дізнався 19 грудня
2006 року.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що оскаржуване рішення постановлено з
допущенням порушення норм трудового законодавства,  так як позивач 29 листопада 2006 року
порушень трудової дисципліни не допускав,
тому підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,  3
ст.  309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307,  309,
313,  314,  316,
317 ЦПК України,  колегія суддів ,
-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Надвірнянського районного суду від 23
квітня 2007 року в даній справі скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
наказ ВАТ „Нафтохімік Прикарпаття" за №99 від 19 грудня 2006 року про
оголошення догани ОСОБА_1.  незаконним.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання ним законної сили.