Справа № 22-139                                    Головуючий у 1 ін ст. Сидорук
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

6 червня 2007 року                                                                             м.  Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів Оніпко
О.В.,  Ковалевича С. П.

При секретарі
судового засідання Сеньків Т.Б.

З участю
сторін та адвоката ОСОБА_8.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2на рішення
Рівненського міського суду від 7 квітня 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
свідоцтва про право власності на квартиру та договору купівлі-продажу квартири
недійсним,

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 7 квітня 2006 року поновлено строк позовної
давності ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6.

Позов
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про
право власності на квартиру та договору купівлі-продажу квартири недійсним задоволено.

Визнано
недійсним наказ начальника управління міського господарства виконавчого
комітету Рівненської міської ради №
218 від 14 липня 2000 року про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 про
приватизацію даної квартири ОСОБА_7.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 14
липня 2000 року,  виданого згідно наказу начальника управління
міського господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 218 від 14 липня 2000 року про
приватизацію квартири АДРЕСА_1 видане
ОСОБА_7.

Визнано
недійсним біржовий контракт купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 5 грудня 2000 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_6 про купівлю квартири АДРЕСА_1.

У
поданій апеляційній скарзіОСОБА_1 і ОСОБА_2 посилаються на незаконність рішення
суду і доводять,  що вони зареєстровані в
спірній квартирі з грудня 2005 року. Рішенням Рівненського міського суду від 18 травня 2005 року яке набрало
законної сили було задоволено їхній позов про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на 2/3
частини спірної квартири та визнано частково недійсним договір
купівлі-продажу цієї частини квартири.

Вважають,  що позивачі пропустили строк позовної
давності на звернення з позовом без поважної причини.

Оскаржуваним
рішенням суд першої інстанції переглянув обставини,  які були встановлені іншим рішенням,  що набрало законної сили.

Просили
рішення суду першої інстанції скасувати,
а справу направити на новий розгляд.

В
судовому засіданніОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала і дала пояснення в
межах її доводів.

Інші
особи,  які беруть участь у справі і
з'явились в судове засідання заперечуючи проти апеляційної скарги просили
рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Колегія
суддів,  заслухавши доводи та заперечення
сторін,  перевіривши матеріали справи
прийшла до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено,  що сторонам у справі в
порядку відселення з радіоактивно-забрудненої зони Дубровицького району
Рівненської області по ордеру №
5017 від 5 травня 2000 року на склад сім'ї
із шести чоловік у тому числіОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - основному
квартиронаймачеві була надана чотирикімнатна квартира № 219,  по вул.
Буковинській №
12,  м.  Рівне,
в якій вони поселились та зареєструвались (а.с. 6).

У червні
2000 року
основний квартиронаймач -
ОСОБА_7. без відома та згоди позивачів,
чого вона не заперечила і у судовому засіданні,  зняла останніх з квартирного обліку,  хоч вони фактично продовжували користуватись
квартирою,  після чого приватизувала
квартиру на своє ім'я,  а 14 липня 2000 року на підставі
наказу начальника управління житлового господарства отримала свідоцтво про
право власності на спірну квартиру (а.с. 20).

Оформивши
право власності на квартиру,  ОСОБА_7.
відповідно до біржового контракту купівлі-продажу Рівненської обласної товарної
біржі від 5 грудня 2000 року продала її
ОСОБА_6 (а.с. 7).

Враховуючи,  що свідоцтво про право власності на квартиру
видано відповідачці з порушенням права інших членів сім'ї,  воно обґрунтовано визнано судом недійсним.

Відповідно
до  ст.
48 ЦК (в
редакції! 963 року) недійсною є та угода,
що не відповідає вимогам закону,
в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По
недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все
одержане за угодою,  а при неможливості
повернути одержане в натурі -
відшкодувати його вартість у грошах,
якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Оскільки,  на час укладення біржового контракту ОСОБА_7.
не мала законного права особистої приватної власності на спірну квартиру,  таку угоду суд вірно визнав недійсною через
невідповідність її вимогам  ст.  5
Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Строк
позовної давності на звернення позивачів до суду з позовом про захист
порушеного права суд першої інстанції обґрунтовано поновив.

Разом з
тим,  суд першої інстанції визнаючи
повністю недійсними свідоцтво про право власності та біржовий контракт
купівлі-продажу спірної квартири не взяв до уваги,  що рішенням Рівненського міського суду від 18 травня 2005 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 31
жовтня 2005 року,  було задоволено позовОСОБА_1 і ОСОБА_2 і
визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на 2/3 частини спірної
квартири та договір купівлі-продажу цієї квартири,

зареєстрований
Рівненською обласною товарною біржею 5
грудня 2000 року.

За таких
обставин,  у суду першої інстанції не
було підстав задовольняти вимоги позивачів щодо визнання вказаних рішень в
повному об'ємі,  оскільки є
обставини,  які встановлені судовим
рішенням,  що набрало законної сили,  щодо одного і того ж предмета.

Враховуючи,  що судом першої інстанції порушено норми
процесуального права,  ухвалене ним
рішення підлягає зміні.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  307,
309,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2задовольнити частково,
а рішення Рівненського міського суду від 7 квітня 2006
року частково змінити.

Вказати
в резолютивній частині рішення про визнання недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1,  виданому 14 липня 2000 року на підставі
наказу начальника управління міського господарства виконавчого комітету
Рівненської міської ради № 218 та біржового контракту купівлі-продажу квартири
№ 219 від 5 грудня 2000 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6,  замість цілої квартири - 1/3 її частини.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Сторони
мають право оскаржити рішення апеляційної інстанції і рішення місцевого суду до
Верховного Суду України протягом двох місяців починаючи з дня набрання законної
сили цим рішенням,  з подачею касаційної
скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.