РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 червня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді
Курської А.Г.

суддів
Летягіної О.В.,  Шаповалової О.А. при
секретарі Гребенніковій Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Сімферополі цивільну справу за позовом заступника начальника СМЕМ ВАТ
„Крименерго" ОСОБА_2
доОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,  за апеляційною скаргою заступника начальника
СМЕМ ВАТ „Крименерго" ОСОБА_2
на рішення Центрального районного суду М. Сімферополя АР Крим від 25.12.2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

16.10.2006
року заступник начальника СМЕМ ВАТ „Крименерго" Красиков АЛ. звернувся до
суду з позовом доОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Позов
мотивований наступним.  13.10.2003 року
представниками Енергонагляду Сімферопольської MEM BAT „Крименерго"
проведена перевірка дотримання побутовими споживачами Закону України „Про
електроенергетику" та Правил користування електроенергією. В ході
перевірки було встановлено,  що ОСОБА_1що
мешкає у АДРЕСА_1,  самовільно
підключився до мереж ВАТ „Крименерго" та без належного оформлення
безобліково споживав електроенергію,  що
є порушенням зазначеного Закону та Правил. За цим фактом 13.10.2003 року був
складений акт. Відповідно до розрахунків споживаної електричної енергії,  що були зроблені 24.10.2003 року,  сума матеріальної шкоди складає 938, 96 грн.
Оскільки ОСОБА_1 не здійснена оплата цієї суми,
позивач просив стягнути її у судовому порядку.

У
судовому засіданні 25.12.2006 року позов був змінений,  сума позову зменшена,  представник позивача просив стягнути з
відповідача суму збитків у розмірі 302, 64 грн,
а також судові витрати у розмірі 51 грн.,  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
у розмірі 30 грн.

Рішенням
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 25.12.2006 року у задоволенні позовних вимог
заступника начальника СМЕМ ВАТ „Крименерго" ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку із закінченням строку позовної
давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

В
апеляційній скарзі заступник начальника СМЕМ ВАТ „Крименерго" Красиков АЛ просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове,  яким
задовольнити позовні вимоги. Апеляційні доводи зводяться до того,  що строк позовної давності пропущений не
був,  оскільки в матеріалах справи є
докази цього,  а саме: конверт із
штампом,  на якому зазначена дата
відправки позову 13.10.2006 року,  а
також поштові квитанції про відправку позовів до Центрального районного суду М.
Сімферополя АР Крим від цієї дати.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  визнає їх
обґрунтованими і такими,  що підлягають
задоволенню,  а рішення суду таким, що
підлягає скасуванню на підставі п.п.3, 4 ч.1
ст.  309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення,  оскільки встановлено,   що судом першої

Справа №22ц-2901/2007

Головуючий у першії інстанції                          Малухін В.В.

Доповідач                       Курська А.Г.

інстанції   порушено   норми
матеріального   і   процесуального   права,
що   призвело   до неправильного вирішення справи по суті
вимог.

При
відмові в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того,  що позивачем пропущено строк позовної
давності для захисту порушеного права. При цьому суд виходив з дати складання
акту № 016960 від 13.10.2)003 року (а.с.
5).

Між
тим,  з такими висновками суду Першої
інстанції погодитись неможливо,  оскільки
суд дав неналежну оцінку наданим по справі доказам,  чим порушив вимоги  ст.
212 ЦПК України. Суд не звернув уваги на те,  що позивачі при зверненні до суду просив
стягнути матеріальну шкоду у розмірі 938 грн. 96 коп.,  яку визначено рішенням комісії у складі трьох
осіб (а.с. 5 зворот) на підставі розрахунків,
затверджених заступником начальника Сімферопольських міських
електромереж ВАТ „Крименерго" ОСОБА_2 24.10.2003 року. Саме з рішенням
цієї комісії і був ознайомлений ОСОБА_1 24.10.2003 року,  про що свідчить його підпис (а.с.  6,
8),  і з яким він не погодився.

За таких
підстав суду належало виходити з дати ухвалення рішення комісії,  а не з дати складання акту про порушення
користування електроенергією,  який
відповідач не оскаржив до цього часу.

Як
убачається з матеріалів справи,  позивач
звернувся до суду 16.10.2006 року,  про
що свідчить штамп Центрального районного
суду М. Сімферополя АР Крим (а.с.  4) на
позовній заяві,  а рішення комісії з
розрахунком матеріальної шкоди відбулося 24.10.2003 року. За таких підстав,  строк позовної давності для звернення до суду
за захистом порушеного права закінчувався 25.10.2006 року,  і позивач,
звернувшись до суду 16.10.2006 року,
не пропустив строк позовної давності.

Щодо
позовних вимог про стягненні суми 302 грн. 64 коп.,  то судова колегія визнає їх обґрунтованими і
такими,  що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до ч.3  ст.  10 ЦПК України кожна із сторін повинна
доказати ті обставини,  на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,  крім випадків,  встановлених Кодексом.

Відповідач
по справі хоча і заперечував проти позову,
але не спростував його в частині розміру матеріальної шкоди.

Підстави
відповідальності за заподіяння шкоди у недоговірних зобов'язаннях,  тобто таких,
де їх суб'єкти (потерпілий та особа,
яка завдала шкоди) не знаходяться між собою в договірних
відносинах,  були передбачені  ст. 440 ЦК
України 1963 року,  яка діяла на час
виникнення правовідносин. Єдиною підставою цивільно-правової відповідальності
за заподіяння шкоди згідно із  ст.  440 ЦК
України було правопорушення,  яке
включало 4 елементи: шкоду,
протиправність поведінки особи яка заподіяла шкоду,  причинний зв'язок між ними,  а також вину особи,  що заподіяла шкоду. Це ж положення закону
збереглося і в ЦК України
2003 року.

Відповідно
до  ст.
1166 ЦК України
майнова шкода,  заподіяна неправомірними
рішеннями,  діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

Аналізуючи
всі наявні по справі докази,  кожне
окремо і всі в сукупності,  колегія
судців приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вини,  яка виразилась у самовільному підключенні
його жилого будинку і до електромереж ВАТ „Крименерго",  складу правопорушення,  що є підставою для цивільної відповідальності
згідно зі  ст.  440 ЦК
України 1963 року (1166 ЦК
України 2003 року).

Згідно з
ч.5  ст.
88 ЦПК України,  якщо суд
апеляційної або касаційної інстанції,  не
передаючи справу на новий судовий розгляд,
змінює рішення або ухвалює нове,
суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з
ч.2  ст. 305 ЦПК України неявка сторін
або інших осіб,  які беруть участь у
справі,  належним чином повідомлених про
час і місце розгляду справи,  не
перешкоджає розглядові справи.

Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 був належно повідомлений про розгляд
справи в суді апеляційної інстанції 11.06.2007 року,  що підтверджується   повідомленням про

вручення йому судової повістки ( а.с. 47),
але на виклик суду він не з'явився,
колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  304,  307,
п.п.3,  4 ч.1  ст.
309,    313,  314,
316,  317,  319 ЦПК України,  судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу заступника начальника СМЕМ ВАТ „Крименерго" ОСОБА_2задовольнити,  рішення Центрального районного,  суду М. Сімферополя АР Крим від 25.12.2006
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні
вимоги заступника начальника Сімферопольської міської електромережі ВАТ
„Крименерго" ОСОБА_2доОСОБА_1
про відшкодування шкоди задовольнити. Стягнути зОСОБА_1 на користь
Сімферопольської міської електромережі ВАТ „Крименерго" матеріальні збитки
у розмірі 302 грн. 64 коп.,  судові
витрати у розмірі 51 грн.,  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.,  а всього 383 грн. 64 коп.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.