Справа № 2 - 155/ 2007р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
січня 2007 р.
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд  Автономної  Республіки
Крим в складі: головуючого - судді
Проскурні С.М.,

при
секретарі - Корнацькій І.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Красногвардійське цивільну справу за
позовом ОСОБА_1

доОСОБА_2

про стягнення суми боргу за
розпискою,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу в сумі 1600 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач позичила у неї грошову суму 1600 грн.,
яку пообіцяла повернути до 01.09.06, про що написала розписку від 19.06.06.
Відповідач ухиляється від сплати боргу і до даного часу позичені гроші не
повернула.

У
судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснивши, за усною
домовленістю відповідач позичила у неї гроші в сумі 1600 грн. на придбання
автомобіля, пообіцяв, що буде повертати борг частками з заробітної плати. Після
того, як                 ОСОБА_2. не
стала повертати гроші, вона запропонувала їй написати боргову розписку.
Відповідно до розписки від 19.06.06 відповідач забов'язалась
повернути борг в сумі 1600 грн. до 01.09.06. До даного часу ОСОБА_2.
добровільно не повернула позичені гроші. Просила стягнути з відповідача в
рахунок боргу 1600 грн. та понесені судові витрати в сумі 81 грн.

Відповідач
у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що за трудовим
договором вона працювала у позивача поваром-продавцем. Гроші їй видавались лише
на придбання товару. Сума 1600 грн. - це борг за нестачу, але за
бухгалтерськими документами все сходилося. Розписку про повернення суми боргу
її змусили написати під моральним тиском, затримуючи видачу документів при
звільненні. Гроші для придбання автомобіля вона у позивача не позичала. Просила
у задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити.

Вислухавши
пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ч.1 ст. 509 ЦК України  зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно
до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно
зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає
у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму
позики).

В силу
ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно
до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк
та в порядку, що встановлені договором.

На
підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності
таких - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом
встановлено, що за усною домовленістю сторін ОСОБА_1. дала в борг ОСОБА_2. 1600
грн., які остання повинна була повернути в строк до 01 вересня 2006 року. Однак
відповідач почала ухилятись від повернення боргу. На пропозицію позивача
ОСОБА_2. 19.06.06 написала розписку про повернення боргу в сумі 1600 грн.
до                   01 вересня 2006
року, але й досі позичену суму грошей не віддала.

Відповідно
до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідач, не визнаючи позов,
оспорює угоду позики, при цьому не оспорюючи власноручно написання розписки, вказуючи, що гроші в сумі 1600 грн.
від позивача
не отримувала, а розписку написала під моральним тиском з
боку позивача, яка не віддавала їй медичну книжку. Однак, на підтвердження своїх заперечень ОСОБА_2. жодних доказів суду не надала.

Враховуючи
викладені обставини справи, те, що відповідачем не виконані взяті на себе
зобов'язання по поверненню одержаної від позивача суми, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню в повному обсязі - в сумі неповернутого боргу 1600 грн.

Згідно
зі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. підлягають стягненню судові
витрати в сумі 81 грн. (51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи).

На
підставі викладеного і керуючись ст. 509, 525, 526, 625, 1046, ч.2 ст. 1047,
1049 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов
ОСОБА_1доОСОБА_2задовольнити.

Стягнути
зОСОБА_2на користь ОСОБА_1в рахунок боргу 1600 грн., а також 81 грн. понесених
нею судових витрат, всього 1681 грн.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя