Справа № 33-ц-17/07                                          Головуючий у 1
інстанції - Мочальська
Категорія -11                                                        Доповідач                  -       Подолюк
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

20
квітня 2007 року.                                                                                 м.
Луцьк.

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого                       - Лончука В.Г.

суддів                                   - Мудренко
Л.І., Подолюка В.А.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 8 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 8 липня 2004 року , -

ВСТАНОВИЛА:

3 лютого
2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

Позовні
вимоги мотивувала тим, що відповідач після розірвання шлюбу з її дочкою
продовжує проживати в належному їй на праві власності житловому будинку
АДРЕСА_1 і систематично вчиняє сварки, бійки , обзиває її та дочку нецензурними
словами, що робить неможливим для неї спільне проживання з ОСОБА_2 у житловому
будинку. Відповідач офіційно попереджався про недопустимість такої поведінки,
двічі притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП,
зазначені заходи впливу виявилися безрезультатними , а тому просила виселити
його без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням
Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2004 року, яке
ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2004 року залишене
без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погодившись з вищевказаними  судовими
рішеннями позивач ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій покликаючись на
незаконність судових рішень із-за невідповідності висновків суду обставинам
справи та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані
судові рішення , а справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи
позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів систематичного порушення
відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ним
в одному житловому будинку.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його рішення без
змін.

Відповідно
до ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може
бути лише неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно з
вимогами ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
( та ) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтями
338-341 ЦПК України передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки
доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про
порушення судами норм матеріального й процесуального права, а отже, відсутні
підстави для скасування постановлених судових рішень, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись
ст.ст.332,336 ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 квітня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2004 року залишити
без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.