Справа 22ц - № 1170                                                Головуючий
першої інстанції: Чаус
26                                                             Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
УХВАЛА

Іменем   України

29 травня  2007
року                          колегія
судців судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:                                                  Мурлигіної
О.Я.,

Базовкіної Т.М.
,  при секретарі судового засідання:        Бобуйок І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою                   ОСОБА_1

на
рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2007 року,  ухвалене за позовом ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Очаківської міської ради,  ОСОБА_1 про визнання
недійсними державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,

встановила:

В серпні
2006 р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Очаківської міської
ради,  ОСОБА_1 про визнання недійсними державного акту на право
приватної власності на землю та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивач
вказував,  що на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,  виданим 5 липня 1996 p.,
спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3,  а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 були в рівних
частинах він та ОСОБА_4

Однак,  відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю,  виданого
на підставі рішення Очаківської міської ради № 224 від 24
червня 1994 р.
власником земельної ділянки площею 0,
0920 га,  на який розташовано зазначений
жилий будинок є ОСОБА_4

Після
смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 отримала
свідоцтва про право на спадщину за заповітом 25 жовтня 2005
р. на належні померлому частину жилого будинку та земельну ділянку.

Посилаючись
на те,  що державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку виданий всупереч вимогам земельного
законодавства й порушує його права,
позивач просив про задоволення позову.

Рішенням
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2007 р. позов
задоволено.

Постановлено
визнати недійсними державний акт на право приватної власності на землю,  виданий 7
липня 1994 р.
Очаківською міською радою за №
1447 на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку,
площею 0,  0920 га,
та свідоцтво про право на спадщину за заповітом,  видане 25
жовтня 2005 р. на
ім'я ОСОБА_1 на
земельну ділянку.

Крім
того з відповідачів на користь позивача стягнуто по 338 грн. 92 коп. судових
витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилається на порушення судом норм матеріального й процесуального
права,  невідповідність висновків суду
обставинам спору й просить рішення суду скасувати,  ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши
доповідь судді,  дослідивши матеріали
справи,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із таких підстав.

Суд в межах заявлених
вимог,  на підставі наданих сторонами доказів правильно встановив,  що власником будинку АДРЕСА_1 була
ОСОБА_3,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно
державного акту на землю від 7
липня 1994 р. за
реєстровим номером 1447,  виданого на підставі рішення Очаківської міської ради від
24 червня 1994 р. № 224,  у власність ОСОБА_4 надано земельну ділянку площею 0, 0920 га,  розташовану по АДРЕСА_1.

Як
вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом,  виданого 5 липня 1996
p.,  спадкоємцями майна,
яке залишилось після смерті ОСОБА_3 і складається з зазначеного вище
будинку,  в рівних частках є ОСОБА_2 й
ОСОБА_4

Таким
чином,  державний акт про право власності
на спірну земельну ділянку видано у 1994
р. особі,  яка на той час не була
власником розташованого на ділянці будинку,
та без врахування прав та інтересів другого власника будинку.

Після
смерті ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належні
померлому Уг частину будинку та земельну ділянку отримала ОСОБА_1

В
рішенні Очаківської міської ради №
224 від 24 червня 1994 p.,
яке зазначено в державному акті на ім'я ОСОБА_4,  відсутні відомості про виділення у власність
земельної ділянки даній особі (а.с.  33,
110).

Враховуючи
наведені обставини,  положення  ст.  17,
ч. 2
30 ЗК України в редакції 1992
р.,  суд обґрунтовано
задовольнив позов й визнав недійсними державний акт на право власності на
земельну ділянку,  що виданий з грубими
порушеннями вимог законодавства,  та
видане на його підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1

Доводи
апеляційної скарги є безпідставними. Так,
твердження апелянта,  що цій спір
має розглядатися в порядку адміністративного судочинства є хибними,  оскільки спірні правовідносини пов'язані з
правом власності на землю,  а отже в
силу  ст.
15 ЦПК
України та  ст.  17
КАС України справа правильно розглянута в порядку цивільного судочинства.

Також
помилковим є посилання в апеляційній скарзі на те,  що належним відповідачем по справі повинен
бути не виконавчий комітет Очаківської міської ради,  а сама рада,
та щодо не притягнення до участі в справі в якості третьої особи ДП
«Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельним ресурсам»,  так як це не
порушило права відповідачки.

Стосовно
тверджень апелянта про те,  що спірний
державний акт не порушує права ОСОБА_2,
то суд вірно виходив з того,  що
права позивача порушено,  оскільки
вказаний державний акт видано з істотними відхиленнями від вимог закону,  які позбавили позивача права на земельну
ділянку,  на який розташовано належний
йому жилий будинок.

За такого
колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись  ст.
ст.  303,
307,  308,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  рішення
Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.