Справа № 22-ц-752/2007                                             Головуючий у 1-й інстанції: Таран С.  А.
- 26                                                                Суддя-доповідач:
УХВАЛА

6 червня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого                 Батюка А.В.

суддів                             Крамаренко
В.І.,  Сибільової Л.О.

з участю
секретаря судового засідання -
Назарової О.М.

та особи,  яка приймає участь у справі - ОСОБА_6.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
матеріали за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_6на ухвалу
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 16 травня 2007 року

у справі
за позовом ОСОБА_1до Сумської міської ради,
треті особи - ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  друга Сумська державна нотаріальна контора
про визначення часток в спільній сумісній власності та визнання права власності
в порядку спадкування, -

встановила:

Ухвалою
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 26 квітня 2007 року матеріали
позовної заяви у зв'язку з недотриманням вимог
ст.  119 ЦПК України
залишено без руху,  а позивачу
запропоновано в термін до 15
травня 2007 року
усунути вказані в ухвалі недоліки.

14 травня 2007 року представник
позивача надав суду заяву про усунення недоліків в якій просив вважати недоліки
усунутими та призначити справу до попереднього розгляду.

Ухвалою
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 16 травня 2007 року матеріали
за позовною заявоюОСОБА_1 визнано неподаними і повернуті йому.

Ухвалу
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 16 травня 2007 року представник
позивача оскаржив в апеляційному порядку.

В
апеляційній скарзі апелянт,  посилаючись
на неповноту з'ясування обставин справи,
порушення судом норм матеріального та процесуального права,  просить оскаржувану ухвалу скасувати,  а справу направити до суду першої інстанції
для розгляду по суті.

Вказує,  що суд залишив позовну заяву без; руху з
підстав не передбачених  ст.  121
ЦПК України.

Судом
встановлено,  що 25 квітня 2007 року представник
позивача подав позовну заяву в якій просив виділити частку заОСОБА_2,  ОСОБА_7., ОСОБА_1,  ОСОБА_3,ОСОБА_4,  ОСОБА_5.,
що є у спільній частковій власності в розмірі 1/6 квартири за
кожним співвласником від загальної площі 60,
5 м2,  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1,  а також визнати право
власності в порядку спадкування за ОСОБА_2,
ОСОБА_1,  ОСОБА_3на частку
померлої на квартиру від загальної площі 60,
5 м2,  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції,  заслухавши пояснення ОСОБА_6,  який підтримав доводи апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

2

Апелянт
в порушення ч.5  ст.
119,  ч.3  ст.  81 ЦПК
України,   ст. 3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про державне мито» та Постанови Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1258,  неналежним чином сплатив судовий збір та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,  оскільки його позов складається з двох
позовних вимог немайнового характеру,
яку позивач оплатив та майнового характеру яку позивач не оплатив.

Посилання
апелянта на те що ставками державного мита не встановлено розмір ставки при
зверненні до суду з позовом про визнання права власності в порядку
спадкування,  є безпідставними,  оскільки п. а,  ч.1,
ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»
встановлено,  що при подачі позовної
заяви позивач повинен сплатити державне мито в розмірі 1% відсотку ціни
позову,  але не менше 3 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян і не більше 100
неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
тобто оскільки ціна позову на стадії подачі позову невідома,  і стане відома при розгляді в судовому
засіданні то позивач повинен був слати за майнову частину позову 51 грн. державного
мита та у відповідності до п.5 «Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ» та п.1 «Розмірів витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ» позивач повинен
був сплатити ЗО грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільної справи.

Враховуючи
вище викладене позивачу необхідно було платити при подачі апеляційної скарги 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 59 грн. 50 коп. судового
збору.

Разом з
тим суддя зазначаючи в ухвалі від 26
квітня 2007 року про
те,  що позивач до позовної заяви не
додав довідки з БТІ про реєстрацію та вартість спірної квартири,  не в повній мірі врахував те,  що можливість приєднання до матеріалів справи
даних довідок можлива під час судового розгляду справи як за клопотанням однієї
із сторін так і за вимогою суду.

За таких
обставин,  коли суд першої інстанції
постановив ухвалу з дотриманням вимог норм права,  підстав для її зміни чи скасування колегія
судів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  307,
308,  313,  314,
315 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1-
ОСОБА_6відхилити,  а ухвалу
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 16 травня 2007 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців з цього
часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України.