Справа № 22-ц-1294/2007р.
Головуючий у 1-й інстанції Шаповал М.М.
Категорія № 38
суддя-доповідач Попруга С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня 16 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Попруги С.В.

Суддів - Данильченко Л.О., Кононенко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб, які приймають участь у справі позивачки ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника третьої особи, служби у справах неповнолітніх Сумської міської ради -Феркалюк В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми Сумської області від 14 серпня 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах неповнолітніх Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року ОСОБА_3 звернулась до суду з названим позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 28 серпня 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1народила сина ОСОБА_4.

20 лютого 2003 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, ОСОБА_4залишився проживати з нею.

Через неприязні відносини, що склались між позивачкою та відповідачем, з часу їх розлучення вони проживають окремо і не підтримують ніяких стосунків між собою. ОСОБА_1 в листопаді 2005 року, а як уточнила сама позивачка в судовому засіданні апеляційного суду в листопаді 2006 року, не повідомивши виїхав на постійне місце проживання до США. Здоров'ям сина ОСОБА_4, його життям та розвитком не цікавиться, участі у вихованні сина не приймає. Гроші на утримання дитини за відповідача перераховує його мати ОСОБА_2

2

Протягом півтора року, після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 сина ОСОБА_4 не провідує, хоча в цьому йому ніхто не перешкоджав і не перешкоджає.

Посилаючись на такі обставини, позивачка просила суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 14 серпня 2007 року позов ОСОБА_3 задоволено: ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності позивачкою обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, і відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності позивачкою обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, який проживає з матір'ю ОСОБА_3 в м. Суми по АДРЕСА_1

Судом встановлено, що кошти позивачці за період з січня по травень 2007 року на утримання сина перераховувала ОСОБА_2 - мати відповідача.

Згідно висновку служби в справах неповнолітніх Сумської міської ради є підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4.

В судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 пояснив, що зі своїм батьком він спілкується дуже мало, батько не виконує того, про що він пообіцяв. Після від'їзду батька до США він ніколи навіть не зателефонував йому. З бабусею ОСОБА_2 стосунки у нього нормальні, вони з мамою приходять до неї в гості. Одного разу вони з мамою досить довго були в гостях у бабусі, спілкувалися з нею, в цей час був дома ОСОБА_1, однак він до них не зайшов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 без поважних причин не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_4, не цікавиться його життям і розвитком, не надає матеріальної допомоги на утримання. Отже відповідач

3

ухиляється від виконання своїх обов'язків протягом тривалого часу. Його рідкі та короткі зустрічі з сином не можуть бути підтвердженням належного виконання батьківських обов'язків відповідачем.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

4

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 312 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В рішенні суду першої інстанції не наведено переконливих мотивів щодо винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїх обов'язків щодо малолітнього сина ОСОБА_4.

Так, законодавством України, не забороняється фізичним особам, в тому числі тим, які мають малолітніх дітей, виїжджати за кордон на заробітки (навчання), і в таких випадках сплачувати аліменти на малолітніх дітей через уповноважену особу.

На думку колегії суддів, в даному випадку названі обставини, не дають підстав для висновку про винну поведінку відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо малолітнього сина.

На думку колегії суддів, висновок служби у справах неповнолітніх Сумської міської ради, на який послався суд, не містить переконливих фактів про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина. Обставини, викладені у висновку, фактично зводяться до пояснень позивачки і малолітнього сина сторін, інша заінтересована особа (батько) вислуханий не був, об'єктивних характеризуючих даних щодо відповідача, висновок не містить.

5

Взявши до уваги показання малолітнього свідка ОСОБА_4, суд допустив порушення порядку дослідження цього доказу.

Так, згідно ст. 182 ЦПК України, допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності педагога або батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі.

Свідкам, які не досягли шістнадцятирічного віку, головуючий роз'яснює обов'язок про необхідність дати правдиві показання, не попереджуючи про відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання, і не приводить до присяги.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, можуть з дозволу суду задавати свідкові питання, а також висловлювати свою думку стосовно особи свідка, змісту його показань.

У виняткових випадках, коли це необхідно для об'єктивного з'ясування обставин справи, на час допиту осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, із зали судового засідання за ухвалою суду може бути видалена та чи інша особа, яка бере участь у справі. Після повернення цієї особи до зали судового засідання головуючий повідомляє її про показання цього свідка і надає можливість задати йому питання.

Свідок, який не досяг шістнадцятирічного віку, після закінчення його допиту видаляється із зали судового засідання, крім випадків, коли суд визнав необхідною присутність цього свідка в залі судового засідання.

Малолітній свідок ОСОБА_4не був допитаний в присутності педагога, який не заінтересований у справі, оскільки з огляду на положення ст. 35 ЦПК України та на обставини справи, представник третьої особи (педагог), в присутності якого було допитано свідка в суді першої інстанції не може вважатись особою не заінтересованою у справі.

Крім того, після допиту названого свідка, сторонам не було надано можливість задати йому питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що показання вищезгаданого малолітнього свідка не можуть бути взагалі взяті до уваги.

6

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачкою не надано доказів, які б давали достатньо підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина. При цьому колегія суддів також враховує пояснення позивачки про те, що спір про позбавлення батьківських прав відповідача пов'язаний фактично і з тим, що вона без згоди відповідача не мала можливості виїхати з сином тимчасово, в особистих справах за кордон. Згідно з законодавством, це питання вирішується в іншому порядку, і для цього не потрібно позбавляти батька батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, п.п. 1, 2, 4 ст. 309, ст.ст. 312, 313, 316, 319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Сум Сумської області від 14 серпня 2007 року скасувати.

В позові ОСОБА_3до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.