УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року травня місяця „07" дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:     Панкова М.В.

Суддів:     Ісаєва Г.А. Белинчук Т.Г.

При секретарі:     Бахтагарєєвій М. В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
Державного підприємства «Санаторія «Форос» до ОСОБА_1, 3-я особа: Паспортний
відділ Алупкінського міського відділу міліції ЯМУ ГУ МВС України в АРК, про
визнання його таким, що втратив право користування гуртожитком за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 14 лютого 2007
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Санаторія
«Форос» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, 3-я особа: Паспортний відділ
Алупкінського міського відділу міліції ЯМУ ГУ МВС України в АРК, про визнання
його таким, що втратив право користування гуртожитком за АДРЕСА_1. З, з моменту
звернення до суду.

Свої
вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 без поважних причин не проживає у кімнаті
гуртожитку ДП «Санаторія «Форос» більше 7 років, в якому йому було надано місце
для проживання.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 14 лютого 2007 року постановлено:

„Позов
Державного підприємства «Санаторія «Форос» задовольнити.

Визнати
ОСОБА_1 таким, що втратив право користування гуртожитком за АДРЕСА_1.

Зобов'язати
паспортний відділ Алупкінського міського відділу міліції ЯМУ ГУ МВС України в
АРК скасувати реєстрацію ОСОБА_1 за АДРЕСА_2."

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та
ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ДП
«Санаторія «Форос» відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Постановляючи
рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не є особою за якою зберігається право користування житловим
приміщенням при відсутності більш шести місяців, та поважних причин не
проживання відповідач суду не навів.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону і підтверджені зібраними по справі доказами.

Справа №
22-ц-3120/2007 р                     Головуючий
суду першої інстанції:

Романенко
В.В.

Доповідач:        Белинчук Т.Г.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за АДРЕСА_1, яке має
статус гуртожитку і перебуває на балансі ДП «Санаторія «Форос».

Відповідач
знаходився у трудових стосунках з позивачем ДП „ Санаторій „Форос" до 31
жовтня 2002 року та був звільнений по ст. 40 п 1 КЗпроП України.

ОСОБА_1
виїхав з гуртожитку і більше 7 років не проживає в ньому вказане не оспорює
відповідач, проте посилається на те, що ДП „Санаторій „Форос" не надав
йому житлового приміщення.

Проте
ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції, а також колегії суддів доказів які б
свідчили, що він не проживає в гуртожитку вимушено, що він звертався до суду з
позовом про захист його порушеного або оспорюємого права.

При
розгляді справи суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ч. 8
ст. 8 ЦПК України з урахуванням подібності правовідносин щодо користування
жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними
правилами ч. 1 ст. 71 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право
користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, про
тет що положення цих правил про збереження за відсутнім права на жиле
приміщення протягом 6 місяців слід застосовувати і в разі тимчасової
відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за
відсутності підстав для виселення).

Примірним
положенням про гуртожиток, яке затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від
03 червня 1986 року № 208, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається
порядок користування гуртожитком, передбачається можливість збереження права
користування житловою площею при тимчасовій відсутності лише за громадянами,
які вибули з гуртожитку у зв'язку з призивом на дійсну строкову службу, а також
за офіцерами, які вибули з нього у зв'язку з призивом із запасу па дійсну
військову службу на строк до З років (п.13).

Доводи
апеляційної скарги про те що ОСОБА_1 відпрацював більше 10 років у позивача та
не може бути виселені без надання іншого житлового приміщення, безпідставні,
оскільки позивачем заявлені вимоги не про виселення, а про визнання втративши
право користування у зв'язку з не проживанням понад 6 місяців, на що також
звертав увагу суд першої інстанції.

У зв'язку
з викладеним, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді
апеляційної інстанції, у зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги.

Рішення
суду є законним і обгрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, ґрунтуючись на усесторонньому, повному, об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності і підстав до
його відміни немає.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія судців судової палати у цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.