Справа № 22-2784/07                                                             Головуючий
у 1 інстанції: Стратій Є.В.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25
вересня 2007 року                                                                                             м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:
Приймака В.М.

Суддів:             Мануйлова Ю. С.

Подліянової Г.С.

При секретарі:
Волчановій І.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою представника Управління комунального господарства Запораької міської
ради - ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від
14 листопада 2006 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління комунального
господарства Запорізької міської ради про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2006р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління комунального господарства Запорізької міської ради (далі -
Управління) про відшкодування шкоди. В позові вказувала, що 13.05.2006р.,
рухаючись до зупинки тролейбусу «Завод Войкова»,
не доходячи до зупинки, потрапила ногою у вибоїну на тротуарі, яка
утворилася внаслідок відсутності тротуарної плити. Внаслідок чого втратила
рівновагу, впала і сильно вдарилась головою і правим плечем. У лікарні їй
поставили діагноз: закритий перелом-вивих головки правого плеча. Посилаючись на
викладене просила суд стягнути з відповідача на її користь 2000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 14 листопада 2006р. позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Управління на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000
грн. Стягнуто з Управління на користь держави 81 грн.

В апеляційній скарзі Управління просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як необгрунтоване в зв'язку з неповним дослідженням обставин, що
мають значення для справи та направити справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи в
межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що
моральна шкода позивачці завдана відповідачем з його вини, тому вона повинна
ним відшкодовуватися.

Однак погодитися з таким висновком районного суду не можна, оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини, що мають значення
для справи позивачкою не доведені, суд не правильно застосував норми
матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення
справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі пп.. 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із
настушй5Гшдстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2006 року позивачка, рухаючись
до зупинки тролейбуса „ завод Войкова",
не доходячи до зупинки, потрапила ногою в вибоїну на тротуарі. Внаслідок цього
втратила рівновагу, впала і сильно вдарилась головою та правим плечем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини.

При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної
шкоди, слід виходити з вимог ст..
1167 ЦК України,
яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та
обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 „ про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між
шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та винна останнього в її
заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за
яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій
сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Позивачка ОСОБА_2 не довела свого позову, що є її обов'язком відповідно до
засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу, роз'яснив позивачці її права та обов'язки.

Судова колегія вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій,
вина та причинний зв'язок з можливим спричиненням моральної шкоди позивачці,
про що зазначено вище. Крім того, розслідування нещасних випадків невиробничого
характеру визначається Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня
2001 року № 270 „ Про затвердження Порядку розслідування нещасних випадків
невиробничого характеру" відповідного якого, лікувально-профілактичні
заклади, до яких звернулися потерпілі внаслідок нещасного випадку, протягом
доби надсилають; письмове повідомлення за встановленою формою. Районна
держадміністрація протягом доби з часу надходження від лікувально-профілактичного
закладу повідомлення про нещасний випадок приймає рішення щодо утворення
комісії з розслідування нещасного випадку. Розслідування нещасного випадку
проводиться протягом 10 календарних днів після утворення комісії. За
результатами розслідування нещасного випадку складається акт за формою НТ (
невиробничий травматизм) , який затверджується керівником органу, що проводив
розслідування. Позивачка не надала суду доказів про складання такого акту.

За таких обставин рішення суду не можна вважати законним і обгрунтованим,
воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Правових підстав для направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, як того просить відповідач, судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 303,307, 309, 313,314,315,317,319, ЦПК
України, колегія суддів,:

ВТРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Управління комунального господарства
Запорізької міської ради - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 14 листопада
2006 року по цій справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління комунального господарства
Запорізької міськради про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути

оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з дня набрання законної сили

до суду касаційної інстанції.