Справа № 22-Ц-1281                                             Головуючий у 1
інстанції Савченко C.I.
05                                                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
квітня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області у складі: головуючого - Лащенка В.Д. суддів - Корзаченко
І.Ф., Яворського М.А. при секретарі - Муханько О.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 6
лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа виконавчий
комітет Ірпінської міської ради, Ірпінське комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство „Ірпінь" про знесення самочинного будівництва,

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1., третя
особа виконавчий комітет Ірпінської міської ради, Ірпінське комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство „Ірпінь" про знесення самочинної
прибудови. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником нежитлового приміщення
(магазину) площею 337,4 м , розташованого на першому поверсі будинку по
АДРЕСА_1 у м. Ірпінь Київської області. Частина приміщення займає перший поверх
будинку, над яким знаходяться квартири мешканців, а частина магазину має дах,
на який виходять вікна належної відповідачу ОСОБА_1. квартири. Вказувала, що у
вересні 2006 р. відповідач на даху магазину без згоди позивача самочинно
збудував прибудову до своєї квартири, знищивши при цьому покрівлю даху та
перемістивши електричне та сантехнічне обладнання. Дана прибудова є самочинною
і згідно ст.376 ЦК України
підлягає знесенню. Посилалася, що здійснивши прибудову, відповідач порушив її
права як власника нежитлового приміщення, не отримавши її згоду на будівництво
прибудови, що також є підставою для її знесення. Просила зобов'язати
відповідача знести прибудову до будинку АДРЕСА_1 у м. Ірпіні, що розташована на
даху приміщення магазину, повернути до попереднього стану дах магазину та
заборонити відповідачу здійснювати будівництво, розташовувати майно, перебувати
особисто, допускати інших осіб, здійснювати будь-яку діяльність на даху
магазину першого поверху будинку АДРЕСА_1 у м. Ірпіньі Київської області без
письмового дозволу позивача.

Рішенням Ірпінського міського суду від 6 лютого 2007 року
позов задоволено. Постановлено зобов'язати ОСОБА_1. знести прибудову у

вигляді еркера до квартири АДРЕСА_1 в м. Ірпіні Київської області, що
розташована на даху не житлового приміщення (магазину) першого поверху цього
будинку.

Зобов'язано ОСОБА_1. повернути до попереднього стану дах нежитлового
приміщення (магазину) першого поверху будинку АДРЕСА_1 в м. Ірпіні.

Заборонено ОСОБА_1. здійснювати будівництво, розташовувати майно,
перебувати особисто, допускати інших осіб, здійснювати будь-яку діяльність на
даху не житлового приміщення (магазину) першого поверху будинку АДРЕСА_1 у м.
Ірпіні без письмового дозволу власника нежитлового приміщення ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати рішення суду, посилаючись
на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2.
є власником нежитлового приміщення загальною площею 337,4 кв.м.
розташованого на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у м. Ірпіні
Київської області. Вказане приміщення належить позивачу на підставі договору
купівлі-продажу майна на аукціоні від 16.11.1999 р. (а.с. 12-13) і
використовується в якості магазину для здійснення торгівлі промисловими
товарами.

Відповідач ОСОБА_3. є власником квартири № 3 на другому поверсі будинку
поАДРЕСА_1у м. Ірпінь на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.1995 р.
(а.с.49).

Більша частина належного позивачу нежитлового приміщення площею 337,4 м
займає перший поверх будинку АДРЕСА_1 у м.Ірпінь, над яким знаходяться квартири
мешканців будинку, а частина нежитлового приміщення має дах, на який виходять
вікна квартир мешканців будинку, в тому числі і вікна квартири № 3, належної
відповідачу.

Вказані обставини стверджуються договором купівлі-продажу майна на аукціоні,
листом Ірпінського БТІ та не заперечуються сторонами.

Також судом встановлено, що в вересні-жовтні 2006 року відповідач збудував
прибудову до своєї квартири № 3 у вигляді еркера площею 17,49 м , яку
розташував на даху нежитлового приміщення (магазину), належного позивачу (а.с.
14-17). Вказана прибудова здійснена відповідачем без дозволу та згоди
позивачки, чим порушено її права як власника „цього нежитлового приміщення, а
також вона позбавлена можливості провести реконструкцію даху магазину.

Окрім того, встановлено, що вказана прибудова є самочинною, бо здійнена
відповідачем без дозволу інспекції державного архутектурно-будівельного
контролю, у зв"язку з чим Ірпінською інспекцією держархбудконтролю
відповідачу вручений припис про призупинення будівництва та він притягнутий до
адміністративної відповідальності за ст.97 КУпАП за самочинне будівництво
(а.с.40, 54-55 обор.).

Наведені                 обставини              стверджуються                листом              інспекції

держархбудконтролю, приписом інспекції, протоколом про адміністративне
правопорушення та постановою про накладення адмінстягнення.

Відповідно до ст.376 ЦК
України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

З урахування викладених вимог закону суд вважав доведеною
ту обставину,   що   відповідач
здійснив   самочинне   будівництво,   оскільки
в

порушення вимог ст. 24 Закону України "Про планування і забудову
територій" збудував прибудову без дозволу на виконання будівельних робіт
Ірпінської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Враховуючи, що відносини з приводу самочинного будівництва з використанням
майна іншого власника не врегульовані ЦК
України, то суд першої інстанції застосував аналогію закону відповідно до
ст.8 ЦК України,
(яка вказує, що коли цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, то вони
регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини) і застосував ст.376 ЦК України, яка регулює подібні відносини.

Згідно ст.376 ЦК України
якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на
нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Оскільки позивач як власник нежитлового приміщення, заперечує проти
визнання права власності на нерухоме майно - прибудову за відповідачем, який
здійснив самочинне будівництво на даху нежитлового приміщення, то така
прибудова підлягає знесенню відповідачем або за його рахунок.

Судом першої інстанції також враховано, що здійснена відповідачем прибудова
порушує права позивача як власника нежитлового приміщення передбачені ст.ст.
317, 319, 321 ЦК України
та ст. 2 Закону України „Про власність". Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог. Справу розглянуто відповідно до норм
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду і не є
підставою для скасування рішення суду. Посилання апелянта на те, що виконана
ним на даху магазину прибудова не є самочинною не можуть бути враховані з
наведених вище мотивів.

Керуючись ст.ст.
307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 6 лютого 2007 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.