Справа№22ц-481/07                                                   Головуючий
у 1 інстанції - Борсук П.П.
Категорія-5                                                                 Доповідач                  -       ПодолюкВ.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

26
червня 2007 року.                                                                                             місто
Луцьк

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
судді - Шевчук Л.Я. суддів : Свистун О.В.,
Подолюка В.А. при секретарі
Матюхіній О.Г.

з участю
позивача ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя,  за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду від 19 квітня
2007 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У липні
2007 року ОСОБА_1  звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні
вимоги мотивувала тим,  що під час шлюбу
з відповідачем,  згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі - продажу від 18 червня 2003 року ними було придбано
у власність житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1,  а рішеннями сесії Камінь-Каширської міської
ради від 5 грудня 2003 року №13/20 та №15/12 від 17 лютого 2004 року ОСОБА_2
було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0.24 га
для обслуговування житлового будинку,
ведення індивідуального садівництва та особистого селянського
господарства,  за вказаною адресою.

2

Просила
виділити їй 12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та 0, 12
га земельної ділянки за вказаною адресою.

Під час
розгляду справі ОСОБА_1  уточнила та
доповнила свої позовні вимоги ,  просила
додатково виділити їй 12 частину вартості автомобіля « Мерседес - Бенц 240Д «,  комп'ютера ,
та виділити в натурі по ХА з 25 м.
кубічних піноблоків,  меблів
магазинних та офісних,  морозильних камер
і вітрин,  а також 12 частину земельної
ділянки наданої ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування житлового
будинку площею 0, 05 га. як майна,  що є
спільною сумісною власністю подружжя.

ОСОБА_2
звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1  про поділ майна посилаючись на те,  що на придбання спірного житлового будинку та
господарських будівель гроші в сумі 20242, 00 грн. він взяв в борг у
ОСОБА_4,  що стверджується письмовими
доказами,  частину із яких повернув
позикодавцеві із коштів отриманих за кредитним договором №014/01-10/5735 з АШТБ
« АВАЛЬ « від 29 вересня 2003 року. Так як наступне погашення ним кредиту в
розмірі 13700 доларів США
отриманих за вказаним договором позики,
що становить 72667, 54 грн.,
відбувалося після розірвання шлюбу ,
грошова компенсація 12 частини спірного будинковолодіння,  що підлягає стягненню з нього на користь
ОСОБА_1 ,  становить 10121 грн.,  просив з врахуванням цих обставин стягнути з
позивача по первісному позову на його користь 24471грн. 50 коп. грошової
компенсації спірного майна та відмовити ОСОБА_1
у задоволенні вимог про поділ земельної ділянки оскільки йдеться не про
нажите у шлюбі майно подружжя,  а про
одержання кожним громадянином частки із земельного фонду.

Рішенням
Камінь-Каширського районного суду від 19 квітня 2007 року позов ОСОБА_1  задоволено частково.

Постановлено
виділити сторонам по 50М00 реальних частини спірного будинковолодіння на суму
30057 грн. ОСОБА_1 ,  а ОСОБА_2 на суму
30161 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  52 грн. грошової компенсації за відхилення
від вартості,  яка приходиться на
ідеальні частки будинковолодіння,  390
грн. витрат за проведення експертизи,
зобов'язано сторони влаштувати переобладнання приміщень та стягнути з
відповідача на користь позивача 5000 грн. вартості 12 частини автомобіля «
Мерседес - Бенц -240 Д«

В решті
позовних вимог ОСОБА_1  та в позові
ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Не
погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу в якій
зазначає,  що суд першої інстанції при
постановленні рішення вийшов за межі заявлених позовних вимог ,  не розглянув частини заявлених нею позовних
вимог щодо поділу нерухомого майна та постановив рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права,  що
є підставою для скасування оскаржуваного нею судового рішення і ухвалення
нового про задоволення її позовних вимог в повному об'ємі.

Заслухавши
пояснення ОСОБА_1 ,  яка підтримала
апеляційну скаргу в  повному  об'ємі,
заперечення  представника  відповідача ОСОБА_3,

3

перевіривши            законність                  та обгрунтованість рішення
суду першої

інстанції,  колегія суддів приходить до висновку,  що скарга не підлягає до задоволення виходячи
з таких підстав.

Судом з
пояснень сторін,  письмових матеріалів
справи (а.с. 5-12,  25,  43,
113-114, 118 ) встановлено ,  що
під час шлюбу ОСОБА_1  та ОСОБА_2 було
придбано у приватну власність житлрвий будинок з господарськими будівлями за
20242 грн. АДРЕСА_1,  легковий автомобіль
« Мерседес - Бенц-
240 Д « 1979 року випуску,  надано
останньому у приватну власність 0, 10 га. земельної ділянки для будівництва та
обслуговування спірного житлового будинку і 0.14 га для ведення особистого
селянського господарства за вказаною адресою.

Згідно
ч.1  ст. 70 СК України у разі поділу
майна,  що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи
з встановлених обставин справи,
наведених вимог закону,  суд
першої інстанції згідно варіанту можливого поділу спірного домоволодіння,  визначеного висновком №2565 судової
будівельно-технічної експертизи від 1 листопада 2006 року (а.с.  46-57),
виділив позивачці на суму 30057 грн.,
що становить 50М00 реальних частин будинковолодіння,  а відповідачу на суму 30161 грн.,  що також становить 50М00 реальних частин
будинковолодіння та стягнув грошову компенсацію в сумі 52 грн. за відхилення
від вартості,  яка приходиться на ідеальні частки
будинковолодіння.

Згідно
висновку №122 експертного автотоварознавчого дослідження від 18 квітня 2007
року (а.с.  115-119 ) ринкова ( дійсна )
вартість автомобіля визначена в сумі 8614 грн.,
з повідомлення експерта - товарознавця (а.с. 112 ) вбачається,  що орієнтована вартість спірного автомобіля
станом на 17 квітня 2007 року становить 14317 грн.,  суд стягнув з відповідача на користь позивача
по первісному позові 5000 грн.,  що
становить 12 частину вартості автомобіля на момент його реалізації 1 січня
2005 року ОСОБА_5,  виходячи з пояснень
ОСОБА_2

Оскільки
експертом товарознавцем Лесніком П.В. спірний автомобіль не досліджувався із-за
його відсутності,  визначена лише
орієнтована його вартість,  дослідження
від 18 квітня 2007 року проведене експертом - товарознавцем з оглядом
автомобіля із врахуванням його технічних параметрів,  позивач по первісному позові відповідно до
ч.1  ст. 60 ЦПК України не надала доказів
про більшу вартість автомобіля,  а
відповідач не заперечив про визначення його вартості на момент реалізації у
2005 році,  колегія суддів приходить до
висновку,  що суд з врахуванням
встановлених обставин прийшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1  12 частини вартості
автомобіля в сумі 5000 грн.

Отже
рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1  про поділ будинковолодіння та автомобіля
ґрунтується на встановлених обставинах справи і відповідає вимогам норм
матеріального та процесуального права.

4

Посилаючись
на  ст.
ст.  13, 16 Закону України « Про
власність « та ч.2, 4 Земельного Кодексу України ОСОБА_1  просила провести розподіл по 12 частині
земельної ділянки площею 0, 10 га наданої ОСОБА_2 у приватну власність для
будівництва та обслуговування житлового будинку як спільного сумісної власності
подружжя.

Відмовляючи
у задоволенні позову в цій частині,  суд
правильно обґрунтовував свої висновки,
що ця земельна ділянка є власністю ОСОБА_2,  а не спільною сумісною власністю
подружжя,  оскільки йдеться не про
майно,  нажите подружжям у шлюбі,  а про одержану громадянином частку із
земельного фонду.

ОСОБА_1  вимог про виділення їй в користування частини
земельної ділянки,  необхідної для
обслуговування належної їй на праві власності частини житлового будинку та
господарських будівель не заявляла,  а
тому посилання позивача в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків
судової будівельно - технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу
земельної ділянки та порушення судом у зв'язку з цим вимог норм матеріального і
процесуального права є безпідставними.

Відповідно
до ч.1  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

На
виконання зазначених вимог закону ОСОБА_1
для підтвердження своїх вимог не подала доказів та не повідомила про них
суд до або під час попереднього судового засідання,  не заявляла суду клопотання про забезпечення
доказів і не довела при розгляді справи судом першої інстанції,  що в період шлюбу подружжям було придбано 25
м. куб. піноблоків на суму 1000 у.о.,
комп'ютер вартістю 1000 у.о.,
меблів магазинних на 3000 у.о.,
меблів офісних на суму 1000 у.о.,
2 морозильних камери на суму 600 у.о.,
та З морозильних камери на суму 1000 у.о.,  а приєднані до апеляційної скарги накладні (
а.с.  149-151 ) не є доказом,  що зазначене майно є спільною сумісною
власністю подружжя.

Тому,  як вважає колегія суддів,  суд першої інстанції з'ясувавши всі обставин
в цій частині позову та давши їм правильну юридичну оцінку прийшов до
правильного висновку про відмову ОСОБА_1
в позові про поділ зазначеного рухомого майна.

Рішення
суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права,  підстав для його зміни чи скасування колегія
суддів не вбачає.

Доводи
апеляційної скарги я власним тлумаченням обставин справи та норм права,  яке не впливає на правильність та законність
постановленого рішення.

Керуючись  ст.
ст. 308,  313,  314,
315 ЦПК України,  колегія судців
,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

5

Рішення
Камінь - Каширського районного суду від 19 квітня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.