Справа № 22 ц-1800/07р.                  Головуючий І -ї інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 36                                       Доповідач
апеляційної інстанції Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,

суддів
Базовкіної Т.М., Галущенка О.І.,

при секретарі
судового засідання Танцуріній СМ.,

за участю
позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5
липня 2007 року у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її
утримання,

установила:

В лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання.

Свої
вимоги позивачка мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. Від шлюбу мають двох синів, молодший із яких ОСОБА_3 є
неповнолітнім та інвалідом з дитинства. Сім'я між нею та відповідачем,
розпалася. Син ОСОБА_3 знаходиться на її утриманні. Вона є інвалідом другої
групи, за станом здоров'я та необхідністю догляду за сліпим сином ОСОБА_3 не
працює. Відповідач проживає окремо від сім'ї, надавати їй матеріальну допомогу
відмовляється.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила суд про стягнення з
відповідача аліментів на її утримання в розмірі 300 грн. в місяць.

Рішенням Центрального районного м. Миколаєва суду від 5
липня 2007 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погодившись з таким рішенням, позивачка звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення щодо задоволення її вимог в
повному обсязі. Позивачка посилалася на те, що рішення суду не відповідає
дійсним обставинам справи та вимогам матеріального закону.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної
скарги матеріалами справи, колегія вважає, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу
позивачці, оскільки отримує низьку заробітну плату та має на утриманні сина та
матір.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не
грунтується на положеннях Сімейного кодексу, що в відповідності до вимог п.4 ч.
1 ст. 309 ЦПК є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового
рішення.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, сторони
перебували у шлюбі з лютого 1978 р. по лютий 2007 р. Під час шлюбу ОСОБА_1 з
травня 2006 р. визнана інвалідом 2-ї групи строком до 1 травня 2010 р.
Позивачці призначена пенсія по інвалідності, яка не забезпечує встановленого
законом прожиткового мінімуму, а тому вона потребує матеріальної допомоги.

Згідно зі статтями 75, 76 СК дружина, чоловік повинні матеріально
підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя,
який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із
подружжя може надавати таку допомогу. Розірвання шлюбу не припиняє права особи
на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Виходячи із викладеного, однією з необхідних умов отримання дружиною
(чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну
допомогу.

Із матеріалів справи, пояснень відповідача в апеляційному суді вбачається,
що він є працездатним і постійно працює рибалкою у приватному підприємстві
«Південнобузьке» Новоодеського району, має на праві власності нерухоме майно.

Та обставина, що відповідач згідно довідок роботодавця отримує низьку
заробітку плату, сплачує аліменти неповнолітньому сину та надає матеріальну
допомогу матері, не може бути підставою для відмови в задоволені вимог
позивачки, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати
аліментів.

Відповідно до ст. 80 СК аліменти присуджуються одному із подружжя у частці
від заробітку (доходу) другого із подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному із подружжя суд визначає з урахуванням можливості
одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших
обставин, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони мають повнолітнього сина, а
також неповнолітнього сина ОСОБА_3, на утримання якого відповідач сплачує
аліменти.

З урахуванням наведених обставин, колегія вважає, що з відповідача на
утримання позивачки слід стягувати щомісяця 1/6 частину його заробітної плати
(доходу), починаючи з 13 лютого 2007 р. і по 1 травня 2010 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути 51
грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 липня 2007 р.
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягувати щомісячно на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого в с
Матвіївці Центрального району м. Миколаєва, 1/6 частину всіх видів його
заробітку (доходу), починаючи з 13 лютого 2007 р. по 1 травня 2010 р.

Стягнути
на користь держави з ОСОБА_1 51 (п'ятдесят одну) грн. судових витрат та 30
(тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.