АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________ АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ________________________
Справа № 22-ц-826-Ф/07                                                                                 Головуючий
суду першої інстанції                                    Левченко
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції                                                    Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

12
червня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду АР Крим у м.  Феодосії в складі:

головуючого
- судді                               Притуленко
О.В.,

суддів                                                      Соболюка
М. М. ,

Полянської В.О.

при
секретарі                                          Брежнєвій
O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
третя особа - Державна виконавча служба м.  Керчі АР Крим,  про визнання договору недійсним,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Керченського міського суду АР Крим від 21 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2.,
ОСОБА_3про визнання договору дарування
квартириАДРЕСА_1від 14 вересня 2006 року недійсним.

Вимоги
позову мотивовані тим,  що відповідно до
рішення Керченського міського суду АР Крим від 2 березня 2006 року з ОСОБА_2.
на користь позивачки було стягнуто 14 305 грн. 50 коп. Добровільно виконувати
рішення суду відповідачка відмовилася. При примусовому виконанні вказаного
рішення суду ОСОБА_2 зловмисно,  маючи
намір приховати квартиру АДРЕСА_1,  яка
належить їй на праві власності,  від
продажу для погашення боргу,  оформила
договір дарування на свою дочку - ОСОБА_3

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 21 лютого 2007 року позов ОСОБА_1 був
задоволений. Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_3,  недійсним.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,  де ставить питання про скасування цього
рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального права,  неповне з'ясування
обставин,  що мають значення для
вирішення справи,  та недоведеність
обставин,  що мають значення для
справи,  які суд вважав встановленими.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з
вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Вирішуючи
спір,  суд першої інстанції виходив з
того,  що ОСОБА_2 здійснила дії по
укладенню зазначеного договору дарування під час проведення виконавчого
провадження всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження»,  тому цей договір повинен бути визнаний
недійсним.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

З
матеріалів справи вбачається,  що
рішенням Керченського міського суду АР Крим від 2 березня 2006 року з ОСОБА_2.
на користь позивачки було стягнуто

14 305 грн. 50 коп.
(а.с. 4). За виконавчим листом,
який був виданий згідно з цим рішенням,
було відкрито виконавче провадження (а.с. 5,  17).

У
безспірному порядку встановлено,  що
постанова від 1 серпня 2006 року про відкриття виконавчого провадження була
направлена ОСОБА_2. У цій постанові було запропоновано добровільно виконувати
рішення суду у семиденний строк,  а також
надати у цей строк відомості про доходи,
майно,  рахунки в банку. Також у
безспірному порядку встановлено,  що
ОСОБА_2 не виконала вимоги державного виконавця.

Судом
встановлено,  що 5 вересня 2006 року було
проведено опис та арешт майна відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).
При цьому державний виконавець з'ясовував обсяг майна,  наявного у ОСОБА_2.,  що випливає з пояснень представника Державної
виконавчої служби м.  Керчі АР Крим у
судовому засіданні суду першої інстанції. Матеріали справи не містять підстав
для критичного ставлення колегії суддів у цих показань. Однак ОСОБА_2 відомості
про наявність у неї майна державному виконавцю не надала.

Відповідно
до частини 5 статті 11-1 Закону України «Про виконавче провадження»,  боржник зобов'язаний у строк,  встановлений державним виконавцем,  надати достовірні відомості про свої доходи
та майно,  у тому числі про майно,  яким він володіє спільно з іншими
особами,  рахунки в банківських та
фінансових установах,  своєчасно
з'явитися за викликом державного виконавця,
письмово повідомити державного виконавця про майно,  що перебуває в заставі або у інших осіб,  а також про кошти та майно,  належні боржникові від інших осіб.

З
матеріалів справи вбачається,  що згідно
з відповіддю БТІ м.  Керчі від 18 вересня
2006 року,  яка була надана на запит
державного виконавця,  за ОСОБА_2не було
зареєстровано нерухомості (а.с. 32). ОСОБА_2,
відповідно до змісту договору дарування (а.с. 12),  право власності на зазначену квартиру,  придбану нею 16 березня 1998 року,  зареєструвала в електронному Реєстрі прав
власності на нерухому майно 11 вересня 2006 року. Відповідно до відповіді БТІ
м.  Керчі від 4 жовтня 2006 року на запит
державного виконавця від 13 вересня 2006 року квартира АДРЕСА_2 вже належала
ОСОБА_2та була нею подарована 14 вересня 2006 року ОСОБА_3 Тобто ОСОБА_2були
здійснені вказані дії під час примусового виконання рішення Керченського
міського суду АР Крим від 2 березня 2006 року.

За таких
обставин висновок суду про здійснення ОСОБА_2дії щодо дарування зазначеної
квартири під час виконавчого провадження в супереч Закону України «Про
виконавче провадження» є правильним.

Таким
чином колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга на містить підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно
до статті 308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На
підставі наведеного,  керуючись статтею
303,  пунктом 1 частини 1 статті
307,  статтею 308 та 315 Цивільного
процесуального кодексу України колегія суддів судової палати у цивільних
справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 21 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.