Справа № 33-ц-523/07                                                    Головуючий
у 1 інстанції - Зембра Є.Й.
Категорія-33                                                                     Доповідач           -          ПодолюкВ.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ.

26
жовтня 2007 року.                                                                                     місто
Луцьк.

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Шевчук Л.Я.,                                               МудренкоЛ.І.,
ПодолюкаВ.А.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
Кременецької міської ради про усунення перешкод в користуванні спільним
заїздом,  за касаційною скаргою ОСОБА_1
,  ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 27 грудня 2005 року,
-

ВСТАНОВИЛА:

В липні
2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
Кременецької міської ради про усунення перешкод в користуванні спільним
заїздом.

Позовні
вимоги мотивували тим,  що на підставі
договору дарування від 16 жовтня 1985 року ОСОБА_1 належить на праві власності
домоволодіння АДРЕСА_1,  а ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 травня 1995 року належить
домоволодіння №16-А за вказаною адресою,
до яких,  починаючи з часу
забудови,  існував заїзд від будинку
АДРЕСА_2,  який належить відповідачам по
справі. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при знесені старого приміщення будинку зруйнували
спільний заїзд чим позбавили позивачів доступу до належних їм жилих будинків.

Просили
зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити спірний заїзд шириною 3 метри за
власні кошти та не чинити позивачам перешкод в користуванні ним.

Справа
розглядалася неодноразово.

2

Останнім    рішенням
Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2005
року позов задоволено.

Постановлено
зобов'язати ОСОБА_3,  ОСОБА_4 усунути
перешкоди в користуванні спільним заїздом з вулиці Лубенської,  178 до провулку Огородового,  16 та 16-А в м. Кременці шляхом відновлення
самого заїзду за власні кошти - шириною 3 метри та не чинити позивачам
перешкоди щодо користування спільним заїздом.

Рішенням
апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня 2005 року рішення суду
першої інстанції скасоване з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в задоволені позову.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1,  ОСОБА_2
посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального
права та порушення норм процесуального права просили скасувати рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня 2005 року та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про
відмову в задоволені позову суд апеляційної інстанції обґрунтовував свої
висновки тим,  що за генеральним планом
земельної ділянки по вул. Дубенській за 1953 рік спільний заїзд до будинковолодіння
позивачів передбачений не був,  як не був
передбачений планом земельної ділянки,
актом відведення земельної ділянки в натурі від 22 травня 1954 року,  договору про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового
будинку від 26 червня 1956 року,  акту
закінчення цього будівництва від 1961 року ,
оскільки передбачався проїзд до господарства ОСОБА_5 зі сторони вул.
Огородової.

Рішенням
Кременецької міської ради від 11 березня 2004 року та від 29 квітня 2004 року
про передачу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 земельної ділянки у приватну власність також не
було передбачено влаштування спільного заїзду зі сторони будинку АДРЕСА_1 до
будинків позивачів.

Такі
висновки суду зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно
до ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно  ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або ( та ) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  а також відсутні підстави,  передбачені ч.1  ст. 338 ЦПК України,  для обов'язкового скасування судового
рішення.

Керуючись  ст.
ст. 332, 336 ЦПК України ,  колегія
суддів ,  -

УХВАЛИЛА:

з

Касаційну     скаргу                         ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
апеляційного суду Тернопільської області від 27 грудня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія суддів з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської
області: