У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Барсукової В.М.,                  Данчука В.Г., Гуменюка
В.І.,                    Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства (далі-ДП)
“Придніпровська залізниця” та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що ОСОБА_2 працювала на посаді провідника пасажирського вагону
Сімферопольського пасажирського вагонного депо державного підприємства
“Придніпровська залізниця”. 8 серпня 2003 року до вагону №1 потягу № 40
сполученням “Севастополь-Київ”, який вже
відходив, підбігла ОСОБА_1 і попросила зупинити потяг, вказуючи на те, що у неї
квиток в цьому напрямку. Схопившись за поручні вагону №1 позивач намагалась
здійснити посадку, але провідник ОСОБА_2 завдала їй ударів прапорцем, а потім
ногами по голові і руках. Не втримавшись на поручнях ОСОБА_1 впала на
залізничну колію між правою рейкою і платформою станції. Після падіння на
залізничну колію ОСОБА_2 зірвала стоп-кран, що призвело до зупинки потягу. У
результаті падіння, колеса вагону переїхали
ступню правої ноги ОСОБА_1 і їй були заподіяні тілесні ушкодження середньої
тяжкості. Позивач просила стягнути з ДП
“Придніпровська залізниця” на її користь матеріальну
шкоду в сумі 33 051
грн. 13 коп., моральну  шкоду в сумі 499 000
грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Рішенням
Джанкойського міськрайонного суду від 3 березня 2006 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Моральну шкоду в сумі 1 000 грн. У решті позову
відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 27 червня 2006
року рішення Джанкойського міськрайонного суду від        3 березня 2006 року
скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ДП “Придніпровська залізниця” на користь ОСОБА_1 Матеріальну шкоду в сумі 12 273
грн. 31 коп. та моральну шкоду в сумі 50 000
грн. У решті позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ДП “Придніпровська залізниця” просить скасувати ухвалене
рішення апеляційного суду та залишити в
силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1 та 4
Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16
січня 2003 року, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний
кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання
ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав
і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Встановлено, що подія, внаслідок якої
ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості, відбулась 8 серпня
2003 року.

Тому до спірних правовідносин мають
застосовуватись положення Цивільного кодексу УРСР, прийнятого 1963 року.

Положенням про обов'язкове особисте
страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року, передбачено, що
застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в поїзд,
автобус або інший транспортний  засіб до
моменту завершення поїздки. Страховий платіж за обов'язковим особистим
страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира
перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору
доручення на лініях залізничного, морського, внутрішнього водного,
автомобільного та електротранспорту. Кожному застрахованому перевізник , що
виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Страховий поліс може
видаватися на окремому бланку або міститися на зворотньому боці квитка.

Тобто, кожна особа, яка придбала квиток
на проїзд у морському, залізничному, приміському або міжміському транспорті,
вважається застрахованою. Підтвердженням того, що особа є застрахованою,
являється квиток або страховий поліс на окремому бланку.

Страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі
настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування
або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття
1 Закону України “Про страхування”).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
7 Закону України “Про страхування” до видів обов'язкового страхування
відноситься особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.

Відносини між перевізниками та
страховиками щодо страхування пасажирів визначаються укладеними між ними
договорами страхування. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися
страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Із змісту статті 8 Закону України “Про
страхування” убачається, що страховий випадок це подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

До страхового випадку відноситься
одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при
встановленні йому інвалідності. Виплата страхової суми застрахованому
здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату, акта
про нещасний випадок, листа непрацездатності або довідки спеціалізованих
установ про встановлення інвалідності.

Особа, яка отримала травму внаслідок
нещасного випадку на транспорті, не має права звертатися до страхувальника.
Вимога про відшкодування шкоди пред'являється до страховика.

Крім того, внаслідок настання
страхового випадку, застрахованому, який одержав травму внаслідок нещасного
випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності, виплачується страхова
сума.

Страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при
настанні страхового випадку.

Отже, законодавством, яке регулює
страхові відносини, особі, яка отримала травму внаслідок нещасного випадку на
транспорті, виплата моральної шкоди не передбачена.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 отримала
травму внаслідок нещасного випадку на транспорті.

Судом першої інстанції не досліджено
факт страхування позивачки, не притягнуто до участі у справі в якості
відповідача страховика, який здійснив страхування потерпілої, а також не
вирішено питання відшкодування моральної шкоди, згідно з законодавством
України.

Враховуючи викладене судами першої
та апеляційної інстанцій не досліджено всі
обставини у справі, не дана належна оцінка, а також не притягнуто до участі у справі всіх учасників цих правовідносин.

Вияснення цих обставин має суттєве значення для
правильного вирішення спору.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення
суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції не можуть
залишатися у силі і підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу Державного підприємства “Придніпровська залізниця” задовольнити
частково.

Рішення
Джанкойського міськрайонного суду від 3 березня 2006 року та рішення
апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 27 червня 2006 року
скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду іншим
суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                          В.М.
Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко