УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М., Меленко О.Є., Бідочко Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в
м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та відділення
Державного казначейства в м.Ужгороді про стягнення матеріальної та моральної
шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 16 липня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 17 листопада 2004 року,-

встановила:

В лютому 2002р. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_2 та відділення Державного казначейства в м. Ужгороді про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від
16.07.2004р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від
17.11.2004р. рішення місцевого суду залишено без зміни.

В обгрунтування касаційної скарги представник ОСОБА_1
посилається на неправильність застосування судами вимог матеріального права та
порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим поставила питання про
скасування ухвалених судами рішень з направленням справи на новий судовий
розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав
для скасування судових рішень, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що рішенням Ужгородського міського суду від
2.07.1996р. стягнуто з ОСОБА_2 40000грн. моральної шкоди на користь двох
неповнолітніх дітей, які залишилися сиротами після смерті батьків, що загинули
в результаті ДТП, а також
на користь їх опікуна - ОСОБА_1 стягнуто 2067 гривень. Однак, як зазначено
судом, враховуючи

Справа № 33-ц-204кс/07р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Фенц А.М.

Категорія 37                                                         Доповідач
Вакарук В.М.

2

несплатоспроможність відповідача, є неможливим
застосування в даному випадку положень ст.1207 ЦК України щодо відшкодування
державою зазначеної шкоди, оскільки умови і порядок такого відшкодування
встановлюється законом, який на час розгляду справи відсутній.

Апеляційний суд обгрунтовано погодився з таким висновком
суду, залишаючи рішення місцевого суду без зміни.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.І ст. 338 ЦПК України
підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційниї скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня
2004 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада
2004 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.