Справа № 2-4246
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

06 грудня 2007 року                                         Ялтинський міський суд Автономної Республіки
Крим у складі головуючого судді - Кайро І. А.

при секретарі  - Рябцевой А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ялта цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
вселення, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позовач просить суд вселити
його до будинкуАДРЕСА_1, зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у
користуванні його власністю та стягнути з відповідачки на його користь моральну
шкоду та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником Ѕ
частки будинку НОМЕР_1 а також власником відповідної частки земельної ділянки
по вул.АДРЕСА_1      Відповідачка є
власником іншої Ѕ частки зазначеного будинку та земельної ділянки, та
перешкоджає йому користуватися його власністю, не пускаючи його у будинок та на
територію земельної ділянки. З цього приводу він неодноразово звертався до
міліції, на що йому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною
позовною заявою.

Таким чином, він тривалий час не може користуватися та
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов
не визнали, при цьому вони пояснили, що відповідачка не чинить перешкод у
користуванні будинком позивачу, у зв'язку з чим вони просили у задоволенні
позову відмовити.

Вислухавши сторони, свідків, суд вважає, що позовні
вимоги позивача повинні бути задоволені частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє,
користується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 48 Закону України “Про власність”,
власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці
порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння, та відшкодування
заподіяних цим збитків.

При цьому судом встановлено, що рішенням Ялтинського
міського суду від 19 грудня 2005 року за позивачем визнано право власності на Ѕ
частку будинкуАДРЕСА_1, а за відповідачкою ОСОБА_2. визнано право власності на
іншу Ѕ частку зазначеного домоволодіння (а.с.10-11). Дане рішення набрало законної
сили 31 травня 2006 року та воно було у відповідності до чинного законодавства
України зареєстроване у БТІ м. Ялта, про що свідчать копії витягів про
реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Крім того судом встановлено, що рішенням Ялтинського
міського суду від 06 червня 2006 року за ОСОБА_1. було визнане право власності
на Ѕ частку земельної ділянки загальною площею 0,0491 га, розташованої за
адресоюАДРЕСА_2(а.с.13). дане рішення набрало законної сили 13 листопада 2006
року.

Згідно заяви ОСОБА_1., від серпня 2007 року, позивачка
перешкоджає йому у користуванні його власністю, а саме не пускає його до
будинку та провокує його на конфлікт.

За заявою ОСОБА_1.
було проведено перевірку, та йому було рекомендовано звернутися до суду з
відповідною позовною заявою.

При цьому суд не бере до уваги пояснення свідків,
стосовно того що відповідачка не чинить позивачу перешкоди у користуванні
будинком та земельною ділянкою, оскільки якщо це було б так, то позивач не
звернувся би до суду з даною позовною заявою.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що
відповідачка ОСОБА_2, дійсно чинить перешкоди позивачу у користуванні його
власністю а саме Ѕ часткою земельної ділянки та будинку НОМЕР_1 по вул.АДРЕСА_1

Таким чином, позивач у супереч ст. 319 ЦПК України
позбавлений свого охоронюваного законом права на користування своїм майном на
власний розсуд, у зв'язку з чим його вимоги у частині вселення його до його
частки домоволодіння та зобов'язання відповідачки не чинити йому перешкоди у
користуванні його часткою земельної ділянки засновані на законі та повинні бути
задоволені.

У задоволенні позову у частині стягнення з відповідачки
на користь позивача моральної шкоди повинно бути відмовлено, оскільки суду не
було надано будь - яких доказів заподіяння позивачу такої шкоди.

Оскільки позовні вимоги задоволені, то у відповідності до
ст.. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню
судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме витрати на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 7 гривень 50
копійок, та витрати на правову допомогу у сумі 500 гривень.

Крім того, оскільки позивач при поданні даного позову був
звільнений від сплати судового збору то він підлягає стягненню з відповідачки
на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,209,212-215 ЦПК України, ст.61 ЖК України, ст.ст.319,627,810,812 ЦК
України, ст..48 Закону України „Про власність”, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити
частково.

Вселити
ОСОБА_1 у будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1

Зобов'язати
ОСОБА_2не чинити ОСОБА_1перешкоди у користуванні Ѕ часткою земельної ділянки
та  будинку НОМЕР_1 поАДРЕСА_1

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1про відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1витрати на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 7 (сім) гривень 50 копійок та витрати на правову
допомогу у сумі 500 (п'ятсот) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі 17 (сімнадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ялтинський міський
суд  АРК у порядку встановленому ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

Суддя підпис

З оригіналом згідно

Суддя