АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 22ц -1727 / 2007                            Головуючий в 1 інстанції - Бондаренко Р.В.
Категорія -11/12                                        Доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року                         Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів                - Красвітної Т.П., Присяжної Ж.І.

при секретарі  - Білоконь Н.В.

з участю адвоката -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 8 грудня 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання договору дарування
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2006
року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог
в повному обсязі / а.
с. 87-89/.

Зазначеним рішенням суду в ОСОБА_2 відмовлено в його позовних
вимогах до ОСОБА_3., ОСОБА_4про визнання
договору дарування недійсним / а. с.83 /.

Як на підстави апеляційної скарги позивач ОСОБА_2 посилався на те, що рішення є незаконним, оскільки суд не дав належної
правової оцінки обставинам справи, а висновки суду не відповідають теж обставинам справи /
а. с. 87-89 /.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 21.02.2005 року
звернувся до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3. про стягнення боргу. Рішенням суду від 18.11.2005 року позов задоволено частково і 10.01.20006
року було видано виконавчий лист
щодо виконання зазначеного рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 44945
грн. - боргу та 449,45 грн. - судового збору / а. с. 7-13 /. Ухвала щодо забезпечення даного позову судом
першої інстанції не приймалась.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки КП "
Дніпропетровське БТІ" від 15.03.2006 року та договору дарування частини квартири від 25.07.2005
року, посвідченого в нотаріальному порядку /
а. с. 27-28
/, - ОСОБА_3 подарував своїй матері
ОСОБА_4належну йому 1/4 частини квартири АДРЕСА_1(вартість 1/4 частини
складає 5219,26
грн.).

ОСОБА_2 не є стороною по договору. Договір укладено без участі представників.

Згідно п. п. 6,7 Договору сторони обумовили, що частина квартири
(яка дарується) іншій особі не відчужена, обтяжень,
прав третіх осіб чи судового спору щодо неї немає, договір не носить характер мнимої чи удаваної угоди.

ОСОБА_3 прописаний в зазначеній квартирі, але в ній не
проживає, а в квартирі проживає ОСОБА_5
Г.Д., що підтверджується довідкою ЖКП "Перемога-сервіс" від 16.02.2006
року, заявою ОСОБА_3. від 24.01.2006
року та відповідними актами ЖКП
"Перемога-сервіс" / а. с. 21,37, 53-56 /.

За підставами, вказаними позивачем, закон відносить спірну угоду до оспорюваного правочину, але відповідачі (сторони
угоди) не вимагають визнання договору
недійсним і повернення у власність ОСОБА_3. проданої ним частини квартири.

До того ж судом встановлено, що рішення суду від 18.11.2005
року виконується як у добровільному
порядку / а.
с.77-79 /, так
і у примусовому - виконавчий
лист направлено у Солонянський район Дніпропетровської області, де ОСОБА_3
працює і є засновником фермерського господарства
"Мир" /
а. с. 36 /.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 215,232,234,248,638,640,641,642,644
ЦК УКРАЇНИ суд першої інстанції прийшов до висновку про
необхідність відмовити ОСОБА_2 в його
позовних вимогах про визнання договору дарування недійсним, оскільки наданими суду доказами не підтверджено
зловмисної домовленості відповідачів на укладення
фіктивного договору дарування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених
вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив
доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо
обгрунтовані і підтверджені наявними
в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями свідків та самих
сторін.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2. задоволенню
не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача
ОСОБА_2. не можуть бути прийняті
до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки
доказів належить суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є
суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які
могли б призвести до скасування
судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані,
а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від
8 грудня
2006 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.