Справа № 22ц-5372                                                     Головуючий
у 1 інстанції Юр'євої Т.І.
Категорія                                                                Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

13
липня    2007року                                                             м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого:
судді Курило В.П.

Суддів
Сукманової Н.В.,  Єлгазіної Л.П.

При секретарі
Баранові В.В.

З участю    позивача
ОСОБА_1

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщення апеляційного суду в м.  Донецьку цивільну справу по апеляційній
скарзі представника відповідачів ОСОБА_2та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Кіровського районного суду м.  Донецька
від 22 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2та ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3 - ОСОБА_4. подав

апеляційну скаргу на рішення Кіровського районного суду
м.  Донецька від 22 травня 2007 року у

справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2.  та ОСОБА_3 про визнання договору

купівлі-продажу
від   29.09.2005 року   - недійсним
на  ½ частини домоволодіння  АДРЕСА_1укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішенням
суду позовні вимоги позивача задоволені повністю,  договір купівлі-продажу від 29.09.2005 року -
визнаний   недійсним .

Апелянт
просив рішення суду скасувати, та постановити нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача,  оскільки спір
судом розглянутий однобічно,  неправильно
застосовані норми матеріального права.

Вислухавши
доповідача,  учасників процесу,  перевіривши матеріали справи,  апеляційний суд,  приходить до наступних висновків.

12.04.2005
року позивач подарував 50/100 частини будинку домоволодіння АДРЕСА_1 ,  що належить йому за рішенням суду про
розподіл майна подружжя - своїй дочці ОСОБА_3 за її проханням .

Рішенням
Кіровського районного суду м. Донецька від 30.12.2005 року даний договір
дарування визнаний недійсним.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 03.04.2006 року зазначене рішення суду
залишено без змін.

Відповідно ч.1  ст. 215 ЦК України,  підставою недійсності правочину є
недодержання в момент

вчинення  правочину стороною
(сторонами) вимог,  які встановлені
частинами першою третьою,

п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу, а зокрема: волевиявлення учасника правочину
має бути

2

вільним і
відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків,  що
обумовлені ним;

Визнавши
договір дарування недійсним, суд прийшов до висновку про те що позивач
помилявся щодо обставин ,  які мають
істотне значення при укладанні цього договору.

Крім
того, визнання договору дарування від 12.04.2005 року недійсним, засвідчує його
недійсність з моменту укладання.

Згідно з
ч.3  ст. 215 ЦК України,  якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом,  але одна із сторін
або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,  встановлених законом,  такий правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

При
розгляді справ ОСОБА_3 не повідомила суд,
що 26.09.2005 року вона уклала договір купівлі-продажу спірної частини
будинку зі своєю свекрухою ОСОБА_2. ,  а
позивачем був оскаржений саме правовстановлюючий документ про право її
власності на вказану частину будинку.

Враховуючи
зазначене суд першої інстанції, обґрунтовано визнав вказаний договір
купівлі-продажу від 26.09.2005 року недійсним та відновив право власності на
50/100 частини будинкуАДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1

Однак
,  суд першої інстанції постановивши
рішення не зазначив , що відповідно до ч.1.
ст. 216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків,  крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

У разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все,  що вона одержала на
виконання цього правочину.

З
договору купівлі-продажу укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.  від 26.09.2005 року вбачається,  що продаж 50/100 частини житлового будинку
домоволодіння АДРЕСА_1 вчинено за 21599 гривень ( а.с.  48).

За таких
обставин, рішення суду слід змінити відповідно до  ст. 309ч.1п.1 ЦПК України,  оскільки судом неповно з'ясовані обставини ,
що мають значення для справи, зобов'язавши ОСОБА_3 повернути   ОСОБА_2.
все отримане за договором купівлі-продажу    від 26.09.2005 року,  в решті рішення суду залишити без змін,
оскільки воно постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Перевіривши
доводи апеляційної скарги  в межах
оскарження,    а вони вже
перевірялись,  як при    розгляді справи судом першої   інстанції,
так і  були перевірені   апеляційним
судом,  який прийшов до висновку
,  підстав для задоволення
апеляційної  скарги немає. Керуючись  ст. ст. 307,
309ч.1.п.1,  313, 314, 316 ЦПК
України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу представника відповідачів ОСОБА_2та ОСОБА_3 - ОСОБА_4   - відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Донецька від 22 травня 2007 року змінити,  зобовязавши ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 все
отримане за договором купівлі-продажу 50/100 частини житлового будинку
домоволодіння АДРЕСА_1  від 26.09.2005
року ,  в решті  рішення залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.