Справа № 22-ц-735 2007 р.                           Головуючий у 1-й інстанції - Ковальова О.О.
-    18                                              Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем    України

12 червня 2007 року колегія
судців судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого
-  Попруги С.  В.

суддів                   -
Хвостика С.
Г.,   Сибільової Л.О.

з участю
секретаря судового засідання -
Рой ЯМ.

та осіб,   які беруть участь у справі - представників
позивача Морозова О.П.,

Щерби Г.Г.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою Сумського обласного комунального підприємства «Фонд
інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»

на
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 5 квітня 2007 року у справі за
позовом Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» до ОСОБА_1,   ОСОБА_2,
ОСОБА_3про стягнення заборгованості за договором про надання
позики,   відсотків за користування
позикою та штрафних санкцій; за зустрічним позовом ОСОБА_1до Сумського
обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості»,   треті особи - ОСОБА_2,   ОСОБА_3,
про зобов'язання до укладення додаткової угоди до договору про надання
позики,   визнання частково недійсним
договору про надання позики,   поновлення
строку позовної давності на звернення до суду з вимогами за зустрічним
позовом,

встановила:

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 5 квітня 2007 року позов
Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування об'єктів
соціальної сфери та промисловості» задоволено частково. Стягнуто в солідарному
порядку зОСОБА_1,   ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
на користь позивача заборгованість за договором позики та проценти за
користування позикою в сумі 16040
грн. 71 коп.
Стягнуто зОСОБА_1 на користь позивача 2064
грн. 19 коп.
штрафних санкцій за прострочення платежу за договором позики. Стягнуто в
дольовому порядку зОСОБА_1,   ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. з кожного на користь держави по 53
грн. 47 коп.
судового збору та по 10 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні
зустрічного позовуОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто зОСОБА_1 на користь держави 51 грн. судового
збору та 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В
апеляційній скарзі Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості»,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права,   неповне з'ясування обставин справи,   невідповідність висновків суду обставинам
справи,   просить дане рішення скасувати,   а справу - направити на новий розгляд. При цьому зазначає,   що суд дійшов невірного висновку про
те,   що відсотки за користування
кредитом слід нараховувати лише з 1
січня 2004 року,   а штрафні санкції - з 28 грудня 2005 року,   а також про те,   що поручителіОСОБА_3 та ОСОБА_2. не мають
нести солідарну відповідальність разом зОСОБА_1 щодо сплати штрафних санкцій.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог,   заявлених у суді першої інстанції,   заслухавши суддю-доповідача,   доводи та заперечення сторін,   колегія суддів не знаходить підстав для
задоволення апеляційних скарг,   виходячи
з наступного.

2

Як
встановлено судом першої інстанції,  23 грудня 1997 року між
Державним підприємством «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та
промисловості»,  правонаступником якого є
Сумське обласне комунальне підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної
сфери та промисловості»,  та ОСОБА_1.
укладено договір про надання позики строком на 8 років у загальній сумі 13000 грн. зі сплатою 3%
річних у валюті України за курсом долара США на день сплати відсотків,
для будівництва будинку АДРЕСА_1

Нарахування
та сплата відсотків за користування позикою здійснювались щорічно до ЗО
листопада,  починаючи з 1999 року. Сума
позики дорівнювала 7386
кг в живій вазі молодняка великої рогатої худоби,  з яких 4432
кг мало бути сплачено в натуральному вигляді,  а за згодою позивача - іншими видами
сільськогосподарської продукції,  а 2954 кг -в грошовому
виразі з застосуванням закупівельних цін,
встановлених на день сплати. Останній платіж мав бути здійснений 25 грудня 2005 року. Пунктом 4.2 договору за
порушення строків погашення позики передбачено штрафні санкції в розмірі 0, 5% від несплаченої
суми за кожен день затримки платежу,  але
не більше ніж за календарний рік (а.с. 12-15т.1).

Виконання
договору позики 23 грудня 1997 року забезпечено
порукою двох фізичних осіб -
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.,  які
зобов'язувались на вимогу позивача сплачувати платежі з позики та нараховані
проценти в термін і в розмірах,
встановлених зобов'язанням ОСОБА_4.
(а.с.  18 т.1).

Позика
надавалась позивачем поетапно: 3
квітня 1998 року - 3000 грн.,  11
січня 2000 року - 2000 грн.,  ЗО травня 2000 року -
3000 грн.,  9 червня 2000
року - 3000 грн.,  7
липня 2000 року - 2000 грн.,  з урахуванням середньої закупівельної ціни
молодняка великої рогатої худоби в цей період 2 грн. 26
коп.3а 1 кг. ОСОБА_1.
мала повернути 5753 кг
молодняка великої рогатої худоби.

За
ініціативою позивача початок погашення кредиту був перенесений на 30 листопада 2000 року.

ОСОБА_1.
здійснила погашення позики і відсотків наступним чином: 21 грудня

1999   року - 105 кг м'яса,  що дорівнює 210 кг молодняка великої рогатої худоби,  21
червня

2000
року -
400 грн.,  1 грудня 2000
року - 500 грн.,  25
січня 2001 року 433 грн. 72 коп.,  12
квітня 2001 року - 1600 грн.,  13
листопада 2001 року - 1000 грн.,  30
січня 2002 року - 500 грн.,  10
квітня 2002 року - 600 кг муки,  що дорівнює 117, 9 кг молодняка великої рогатої худоби,  4
вересня 2002 року - 500 грн.,  17
березня 2005 року - 300 грн.,  23
листопада 2005 року- 1000 грн.

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з
ОСОБА_1. та її поручителів в солідарному порядку 14616 грн. 33
коп.3аборгованості по позиці та 1424
грн. 28 коп.
відсотків за користування позикою.

Доводи
апелянта про те,  що судом помилково
нарахував відсотки за користування позикою лише з 1 січня 2004 року,  а штрафні санкції - з 28 грудня 2005 року,  є безпідставними.

Державне
підприємство «Фонд інвестування об'єктів соціальної сфери та промисловості»
було створено на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 1997 року №376 «Про заходи щодо
підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та Указу Президента
України від 27 березня 1998 року №222/98 «Про заходи щодо
підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Пунктом 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 5 жовтня 1998 року №1597 «Про
затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам
житла на селі» передбачено,  що умови і
порядок надання Фондами довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла
на селі на виконання регіональних програм «Власний дім» визначаються відповідно
до Указу Президента України від 27
березня 1998 року №222/98 і є основою для
розроблення відповідних регіональних правил з урахуванням місцевих умов.
Отже,  умови,  визначені у договорі позики,  не повинні ставити позичальника

з

в гірші
умови порівняно з визначеними з Правилами надання довгострокових кредитів
індивідуальним забудовникам житла на селі.

Пункт 23 зазначених
Правил Постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2005
року №1196 був
доповнений положенням про нарахування пені за прострочення платежу з розрахунку
подвійної річної облікової ставки Національного банку України,  що діє на день виникнення боргу. Вказана

постанова
набрала законної сили 28
грудня 2005 року.

Що
стосується відсотків за користування позикою,
то на момент укладення договору норми цивільного законодавства,  а саме -
ст. 170 ЦК України (в
редакції 1963 року),  передбачали нарахування процентів по грошових
та інших зобов'язаннях тільки по операціях кредитних установ,  зобов'язаннях по зовнішній торгівлі та в
інших випадках,  зазначених у законі.
Згідно зі статутом,  що діяв на момент
укладення угоди,  позивач не був
кредитною установою,  індивідуальним
забудовникам мав право надавати тільки позички (т.1 а.с. 55-59) і на
законодавчому рівні не було врегульовано питання про те,  що позивач являвся кредитною установою і що
за користування позичкою передбачена сплата відсотків. Сплату процентів за
користування чужими коштами було передбачено
ст. 536 ЦК України
(в редакції 2003 року),  що набрав законної сили з 1 січня 2004 року.

Доводи
апелянта про те,  що поручителі мають
нести солідарну відповідальність і по штрафних санкціях за прострочення
платежів,  також є безпідставними.

Відповідно
до Поруки,  посвідченої нотаріусом 23 грудня 1997 року (т.1 а.с.
18,  19),  відповідальність
поручителів визначена в межах платежів з позики та процентів за користування
нею,  тому суд обґрунтовано стягнув
штрафні санкції тільки з ОСОБА_1.

Інші
доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують,  оскільки посилання на дострокове стягнення
всієї суми заборгованості по пені на відсотках за користування нею не були
предметом позову,  а щодо черговості
погашення вимог,  то суд обґрунтовано
спочатку зарахував внесені відповідачкоюОСОБА_1 кошти на погашення позики
(станом до 1 січня 2004 року),  як це передбачено умовами договору №103 від 23 грудня 1997 року,  азі січня 2004 року відповідно до
ст. 534 ЦК України 2003 року внесені
кошти зараховувались на погашення процентів ,  що також
не суперечить ч.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Враховуючи,  що рішення постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,  а
доводи апеляційних скарг не містять посилань на такі порушення,  що були б підставами для його зміни чи
скасування,  тому рішення необхідно
залишити без зміни,  а апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,  314 ч.1 п. 1, 315 ЦПК
України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Сумського обласного комунального підприємства «Фонд інвестування
об'єктів соціальної сфери та промисловості» відхилити,  а рішення Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 5 квітня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  однак
може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня його проголошення .