Справа 8516
Головуючий у 1 інстанції Томаш B.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року квітня 04 дня апеляційний
суд Дніпропетровської області в Складі:

головуючого
Осіяна О.М. .   суддів Красвітної Т.П.,
Басуєвої Т.А.

при секретарі Качур Л.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішс.іня
Орджоникидзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 листопада
2006 року за позовом Закритого акціонерного товариства «Український мобільний
зв'язок» в особі Криворізького філіалу Закритого акціонерного товариства
«Український мобільний зв'язок» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги зв'язку і штрафних санкцій за дострокове
розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1
на користь позивача, заборгованість за послуги зв'язку в сумі 92 грн. 70
коп., штраф за дострокове розірвання договору в сумі 1.675 грн. 35 коп., а
також держмито в сумі 51 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду і справу
направити на новий розгляд до районного суду, оскільки суд істотно порушив
норми матеріального та процесуального права, а саме: застосував закон, що не
поширюється на спірні правовідносини, не взяв до уваги, що угода зроблена під
впливом помилки, що договір про надання йому послуг не має ніякої юридичної
чинності, а також судом неправильно дано тлумачення матеріального закону.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про те, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином є
вірними, ґрунтуються на встановлених судом обставинах та доказах.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 509, 525, 526, 549, ЦК України, згідно
яких на користь позивача правильно стягнута сума заборгованості за послуги зв'язку
та штраф за дострокове розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що угода була зроблена
під впливом помилки, не можуть бути прийняти до уваги, оскільки в матеріалах
справи є договір (а.с. 3), який підписав відповідач, що він сам не оспорює.
Також

відповідач
підписав і додаткову угоду до договору (а.с. 4). Доказів того, що його хтось
примусив підписати вказані документи відповідач суду не представив.

Твердження відповідача, що він підписав договір та додаткову угоду за
проханням свого знайомого не може вважатися помилкою і не тягне за собою
наслідків передбачених ст. 229 ЦК
України.

Тому немає підстав вважати, що волевиявлення учасників угоди було не
вільним і не відповідала їх внутрішній волі.

Не підлягають задоволенню і доводи скарги стосовно порушення норм
матеріального права, оскільки суд першої інстанції законно та обґрунтовано
посилався у рішенні на вищевказані норми Цивільного кодексу України, а також на
Закон України «Про телекомунікації» № 1280 від 18 листопада 2003 року та «Правила
користування мережами мобільного зв'язку СП
«Український мобільний зв'язок»».

Безпідставними є і твердження відповідача про неправильне застосування
судом першої інстанції норм закону, які передбачають стягнення пені, оскільки
суд стягнув з відповідача штрафні санкції відповідно до умов основного договору
та додаткової угоди. Такі умови угоди не суперечать діючому законодавству та
були застосовані у зв'язку, з порушенням відповідачем умов основного договору.

Таким чином апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної
скарги не є суттєвими, і підстав для скасування рішення суду першої інстанції
немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313, 315 ЦПК України апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Орджоникидзевського міського суду
Дніпропетровської області від 16 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та
може

бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців з моменту

проголошення.