УКРАЇНА АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-3151 /2007                                                 Головуючий
у 1 й інстанції - Літвінова Л.Ф.
39                                                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

6 червня 2007 року

Колегія
суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -                     судді                                  Петренко І.О.,

суддів -                                                                          Приходченко
А.П.,  Лаченкової О.В.,

при
секретарі -                                                              Шило
С. Ю.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Межівського
районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа Межівський районний центр зайнятості про визнання розірваним
трудового договору , -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2006 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою та просила постановити
рішення,  яким визнати розірваним
трудовий договір з відповідачем.

В
обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те,  що вона суб'єктом підприємницької діяльності
та основним видом її діяльності є торгова діяльність. Як приватний підприємець
вона відкрила торгову точку. 1 липня 2000 року вона уклала трудовий договір з
ОСОБА_1  його було зареєстровано у
Межівському центрі зайнятості. З моменту укладення договору відповідачка
працювала продавцем у торговому лотку,
але 27, 28, 30, 31 березня 2006 року вона не приступила до роботи згідно
графіку виходу до робочого місця та не заявила про причини свого невиходу.
Згідно графіку вона повинна була працювати по 5 годин з 07-00 до 18-00
години,  а у вихідні дні згідно умов
договору. 17 квітня 2006 року позивачкою на адресу ОСОБА_1 було направлено
телеграму,  якою та просила її з'явитися
для вирішення питання про передачу товару,
проведення ревізії та причин не виходу на робоче місце,  а також було вказано що відповідачка повинна
з'явитися 18 квітня 2006 року о 17 годині до Межівського районного центру
зайнятості. З'явившись до Межівського районного центру зайнятості ОСОБА_1 не
змогла пояснити причини неявки її на робоче місце та відмовилася розірвати
трудовий договір за  ст.  40 п. 4 КЗпП України і не надала своєї
трудової книжки.

В
судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала,  відповідачка заявлені позовні вимоги не
визнала,  представник третьої особи не
заперечував проти задоволення позову.

Рішенням
Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

В
апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення суду як
постановленого з порушенням норм матеріального та процесуального права,  та просить постановити нове рішення.

Вивчивши
матеріали справи ,  законність та
обґрунтованість рішення суду і доводи апеляційної скарги ,  колегія суддів вважає ,  що апеляційну скаргу слід відхилити ,  а рішення суду залишити без змін за
наступними підставами.

Як
вбачається з матеріалів справи між сторонами по справі - приватним підприємцем
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1 червня 2000 року було підписано трудовий договір,  згідно до умов якого відповідачка була
прийнята на роботу до позивачки у якості продавця ( ар.сп. 4). 1 квітня 2006
року   відповідачка звернулась до

позивачки
з проханням звільнити її з 7 квітня 2006 року за підставами п. 1  ст.  36
КЗПП України ( ар. сп. 25).Однак ,
згідно до розпорядження від 15 травня 2006 року ОСОБА_1 була звільнена з
роботи за підставами п. 4  ст.  40 КЗПП України ( ар. сп. 37).

Згідно
до положень п. 6, 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і
фізичною особою ,  затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної політики України 8 травня 2001 року № 260 у
разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії у трудовому
договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням
на відповідні статті КЗПП України ,  про
що сторони сповіщають державну службу зайнятості ,  яка зареєструвала трудовий договір і протягом
трьох днів цей договір повинен бути знятий з реєстрації ,  що дає в свою чергу право фізичній особі
внести записи в трудову книжку працівника про звільнення його з роботи..

Однак,  оскільки відповідачка відмовилася від
розторгнення трудового договору за підставами п. 4  ст.  40
КЗПП України і не надала своєї трудової книжки ,  застосувати вище викладений порядок зняття з
реєстрації трудового договору як такого ,
що розторгнений ,  позивачка і
Межівський центр зайнятості не мають можливості.

При вище
викладених обставинах суд дійшов правильного висновку про необхідність
прийняття оскаржуваного рішення.

Колегія
суддів вважає ,  що розглядаючи спір
районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі ,  надані сторонами докази ,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон ,  який їх регулює.

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права
,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи ,
оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду.

Виходячи
з вище наведеного ,  керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308, 314, 315, 317,
319 ЦПК України ,  колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення ,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України .