Справа 22ц -1095/ 2007 р.                       Головуючий
в 1-ій інстанції Корх О.І.
цивільна.                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

5 липня 2007
року.                      Апеляційний суд
Чернігівської області

в
складі: головуючого - судді Смаглюк Р.І., судді Зінченко СП., Редьки А.Г.,

при секретарі
Пільгуй Н.В.,

з участю сторін,
представника позивачки,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Чернігівської
області в м. Чернігові апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення
Корюківського районного суду від 24 травня 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення заборгованості, -

встановив:

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і
справу направити на новий судовий розгляд, оскільки рішення є необгрунтованим і
незаконним з таких підстав.

В березні 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
поділ спільного майна подружжя та стягнення заборгованості з відповідача
ОСОБА_2 з таких підстав. З відповідачем вона перебувала в шлюбі з серпня 1997
року по березень 2007 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження. За період шлюбу вони придбали спільне майно: речі домашньої
обстановки та вжитку на загальну суму 13200 грн., а також будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу якого оформлений на неї.

На місці цього старого будинку з дозволу Корюківської міської ради був
побудований інший будинок, свідоцтво про право власності на який 26 січня 2005
року видано на неї. Відповідно до ст. 70 СК України та ст.370 ЦК України кожному
з них належить по 1/2 частині вказаного будинку з надвірними будівлями. На її
пропозицію добровільно розділити його та отримати в державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право власності кожному на 1/2 частину відповідач
відмовився.

Спірний будинок розташований на земельній ділянці
розміром 0,10 га, тому для обслуговування кожному з співвласників своєї частини
будинку необхідно встановити порядок користування цією земельною ділянкою. В

зв"язку з
цим позивачка ОСОБА_1 просить поділити спільне сумісне майно подружжя та
встановити порядок користування земельною ділянкою.

З часу припинення сімейних відносин з лютого 2007 року
відповідач ОСОБА_1 заборгував їй половину оплачених комунальних послуг,
сплачених нею в сумі 322 грн. 62 коп., тому просить стягнути на її користь 161
грн. 31 коп.

Виходячи з наведених обставин, позивачка просить виділити їй зі спільного
майна подружжя предметів домашньої обстановки та вжитку на суму 6600 грн., а
саме: меблеву стінку, мікрохвильову піч, кухонний комбайн, пральну машину,
спальний гарнітур, 2-спальне ліжко, м"який куточок; визнати за нею право
власності на 1/2 частину будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, виділити їй в
натурі 1/2 частину зі входом та котельнею, визначити порядок користування
земельною ділянкою.

Рішенням Корюківського районного суду від 24 травня 2007 року позов ОСОБА_1
в частині позовних вимог щодо поділу земельного наділу залишено без розгляду та
закрито провадження по справі в цій частині. В частині поділу рухомого майна -
закрито провадження по справі в цій частині в зв"язку з відмовою позивачки
від позову. В решті позовних вимог - позов задоволено частково. Суд визнав
будинок АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя. Визнав за позивачкою право
власності на 1/2 частину будинку, виділив їй частину кімнати 1-1 площею 5 кв.м,
кухню 1-3, кімнату 1-4, веранду а-1 з котельнею, на загальну суму 40 871 грн.;
відповідачу - частину кімнати 1-1 площею 5,2 кв.м, кімнати 1-5, 1-6, частину веранди
а-1 площею 4,8 кв.м, ґанок, на загальну суму 42 955 грн. На користь позивачки з
нього стягнута грошова компенсація в сумі 1042 грн. Витрати по переобладнанню
будинку в сумі 799 грн. покладено на позивачку ОСОБА_1, в сумі 1584 грн. - на
відповідача. На користь позивачки стягнуто з відповідача 161 грн. 31 коп. та 49
грн. 24 коп. комунальних послуг за лютий-березень 2007 року, а також половину
витрат по проведенню технічної експертизи в сумі 399 грн., ЗО грн. в повернення
витрат по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи, 100 грн. - за
надану юридичну допомогу. В решті позовних вимог позивачці відмовлено.

Суд обґрунтував рішення наступним. В судовому засіданні
позивачка відмовилась від поділу рухомого майна, тому в цій частині позов
підлягає закриттю в зв"язку з відмовою позивачки. Стосовно поділу
земельної ділянки суд вважає доцільним залишити позов без розгляду і справу в
цій частині закрити в зв"язку з подачею заяви позивачкою про залишення без
розгляду. Спірний будинок збудований в 2002 році, право власності зареєстровано
за позивачкою, яка просить визнати його спільним сумісним майном і визнати за
нею право власності на 1/2 частину та провести поділ даного будинку в натурі.
Оскільки сторони не дійшли згоди щодо будь-якого варіанту поділу будинку,
запропонованого експертом, суд вважає за можливе поділ провести за 2-им
варіантом поділу і виділити позивачці частину передпокою 1-1 площею 5 кв. м,
кухню, кімнату 1-4, веранду а-1 з котельнею, частину веранди 1 площею 2.7 кв.
м, що становить 1/2 частину будинку зі стягненням на її користь грошової

компенсації
в сумі 1042 грн., решту - відповідачу ОСОБА_2. При вказаному варіанті поділу
сторонам необхідно провести перепланування та переобладнання своїх частин: для
позивачки - на суму 799 грн., відповідача -на суму 1584 грн. Ці витрати суд
поклав на сторін, з обов"язком влаштувати окремо облік споживання
електроенергії.

Оскільки позов задоволено частково, суд стягнув з відповідача на користь
позивачки половину вартості оплачених нею комунальних послуг в сумі 161 грн. 31
коп. за лютий та 49 грн. 24 коп. за березень 2007 року.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і
справу направити на новий судовий розгляд з таких підстав. Суд в порушення
вимог ч. З ст. 174 ЦПК України одним процесуальним документом - рішенням суду -
закрив провадження по справі в частині поділу рухомого майна та залишив без
розгляду і закрив провадження в частині поділу земельної ділянки, що є
процесуальним порушенням, порушив її права , не роз'яснивши наслідки закриття
провадження по справі відповідно до ст.206 ЦПК України.

Вирішивши питання про поділ спірного будинку, суд не витребував
правовстановлюючі документи на будинок і витяг з МБТІ з реєстру власників, при
цьому не дослідив того, що власником спірного будинку є позивачка і нема
підстав для визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку, про що вона
не заявляла вимог.

Суд в порушення вимог закону не встановив порядок користування земельною
ділянкою, при цьому суддя проявив упередженість і наполіг на залишенні цих
вимог без розгляду, оскільки земельна ділянка є власністю місцевої ради. Тому
заяву про залишення без розгляду цих вимог вона написала в день постановления рішення суду 24
травня 2007 року.

Для вирішення цих вимог судом не була призначена експертиза і не була
залучена третя особа - міська рада.

Застосувавши другий варіант поділу будинку, суд фактично позбавив їх
можливості утворити окремі двори для обслуговування своїх частин будинку, без
земельної експертизи це робить використання земельної ділянки за цільовим
призначенням неможливим і позбавить її права заїзду у свою частину двору.

За таких обставин позивачка вважає рішення суду незаконним, таким, що не
відповідає фактичним обставинам справи, тому просить скасувати і справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з
відповідача на користь позивачки 161 грн. 31 коп. та 49 грн. 24 коп. витрат за
сплачені комунальні послуги не оскаржується. Але відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК
України суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення в цій
частині з виходом за межі апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка заявила не
однорідні вимоги, які регулюються нормами сімейного і житлового законодавства,
і для їх вирішення передбачені різні правові підстави. Суд не вирішував питання
роз'єднання цих позовних вимог відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України. Під час
розгляду справи суд вийшов за межі позову і стягнув витрати за комунальні
послуги за березень 2007 року, які не заявлялися позивачкою, крім того, як вбачається
з протоколів судових засідань / л.с.26-27, 61-62/ дані позовні вимоги взагалі
не розглядалися судом першої інстанції, відсутні будь-які пояснення сторін з
цього питання, інші докази не досліджувалися, в судових дебатах сторони просили
тільки про поділ будинку.

Рішення суду в цій частині постановлене без посилання на норми Житлового
кодексу України. Тому допущене судом порушення матеріального і процесуального
права є підставою для скасування рішення в цій частині

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду
в частині вирішення решти позовних вимог заслуговують на увагу, скарга в цій
частині підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.208 ЦПК України питання зупинення
або закриття провадження по справі, залишення заяви без розгляду у випадках,
встановлених цим Кодексом, вирішується судом шляхом постановления ухвал.

Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови № 11 від 29 грудня 1976
року „Про судове рішення" вказав, що закон не передбачає включення до
резолютивної частини рішення висновків з питань, не пов"язаних із
вирішенням справи по суті. Тому в ній неприпустимо вирішувати питання про
виділення частини вимог у самостійне провадження або про закриття провадження
по них, залишення заяви без розгляду тощо. Висновки з таких питань викладаються
у формі ухвал, які постановлюються у вигляді самостійного процесуального
документа і можуть постановлюватися одночасно з рішенням.

Суд першої інстанції в порушення цих вимог закону в частині позовних вимог
щодо поділу рухомого майна рішенням закрив провадження по справі в цій частині,
не роз"яснив наслідки закриття відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України.

Відносно позовних вимог щодо встановлення порядку землекористування суд
рішенням допустив взаємовиключні процесуальні дії: залишив заяву позивачки щодо
цих вимог без розгляду і закрив провадження по справі в цій частині.

Доводи щодо незаконного поділу спірного будинку в натурі за варіантом № 2,
запропонованим висновком експерта від ЗО квітня 2007 року, не можуть бути
перевіреними апеляційною інстанцією в зв"язку з залишенням без розгляду
вимог щодо порядку землекористування.

Як вбачається з позову, позивачка ОСОБА_1 заявила вимоги
щодо поділу будинку з надвірними будівлями і встановлення порядку
землекористування. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 4 жовтня 1991 року „Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий
будинок"  одночасно з

розв'язанням
спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку
користування конкретними приміщеннями суд може також згідно зі ст.105 ЗК
України вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання та
розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на
праві спільної власності. Заявлені позивачкою ОСОБА_1 вимоги щодо порядку
землекористування залишені без розгляду з порушенням норм ЦПК України.

З матеріалів справи не вбачається, як розміщений спірний будинок на
земельній ділянці по вул. Кірова, 86, план земельної ділянки в матеріалах
справи відсутній / л.с. 10/. Відповідь щодо цього відсутня і у висновку судової
будівельно-технічної експертизи / л.с.36-57/.

Тому доводи, що проведеним поділом будинку з надвірними будівлями в натурі
суд позбавив її можливості мати окремий двір і заїжджати до двору / л.с. 9-18/,
не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції.

Таким чином, рішенням суду першої інстанції частина
позовних вимог: щодо поділу спільного майна подружжя - предметів домашньої
обстановки та вжитку / які суд назвав рухомим майном/, щодо встановлення
порядку землекористування - не розглянута відповідно до закону.

За таких обставин рішення суду не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням на новий судовий розгляд, відповідно
до п. 5 ст. 311 ЦПК України.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції
необхідно усунути вказані порушення, вирішити питання щодо роз"єднання
позовних вимог щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та стягнення
вартості комунальних послуг, перевірити доводи апеляційної скарги щодо права
власності на будинок у позивачки, можливості реального поділу будинку з
встановленням такого порядку землекористування, що не порушує прав
співвласників будинку, підстав для залучення до справи третьої особи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.5 ст. 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корюківського районного суду від 24 травня 2007 скасувати. Справу
направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.