Справа № 22ц - 1362/07                                          Головуючий
першої інстанції: Маржина Т.В.
40                                                                     Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
РІШЕННЯ

Іменем   України

2  серпня   2007 року       колегія
судців судової палати в цивільних справах

апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого:
Галущенка О.І.,

суддів:              Довжук Т.С.,

Базовкіної Т.М.,

при секретарі судового засідання:                                                                          Швейновій
І.Ф.,

за участю
позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою                               ОСОБА_1

на рішення
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2007
року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до Первомайської районної державної
лабораторії ветеринарної медицини, ОСОБА_2 про визнання незаконними наказів про
накладення дисциплінарних стягнень, про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

встановила:

4 серпня 2006 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Первомайської
районної державної лабораторії ветеринарної медицини про визнання незаконними
наказів про накладення дисциплінарних стягнень, про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Позивачка вказувала, що працювала лікарем-серологом в Первомайській
районній державній лабораторії ветеринарної медицини зі6 травня 2000 р.

Наказом № 78 від 17 травня 2006 р. її звільнено з займаної посади за п. З
ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх
посадових обов'язків.

Посилаючись на
те, що наказ про звільнення та видані накази № 65 від 13 лютого

2006   p., № 69 від 10
квітня 2006 p.,
№ 71 від 17 квітня 2006 р. про накладення

дисциплінарних стягнень є незаконними, а про їх існування їй стало відомо
лише після

звільнення 19 червня 2006 p.,
позивачка просила визнати зазначені накази незаконними,

поновити її на роботі та стягнути на її користь середній заробіток за час
вимушеного

прогулу й 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В якості третьої особи до справи було залучено директора відповідача
ОСОБА_2

В подальшому ОСОБА_1 уточнила свої вимоги, пред'явивши їх
також до ОСОБА_2

Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня

2007  р. в позові ОСОБА_1 відмовлено, постановлено також стягнути з
позивачки на

користь держави 68 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне

забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивачка вказує на те, що судом дана невірна оцінка
зібраним по справі доказам, що викладені в наказах про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та звільненні факти не відповідають дійсності і
просить рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

У запереченні на апеляційну скаргу директор Первомайської
районної державної лабораторії ветеринарної медицини зазначає, що доводи скарги
є необгрунтованими й просить рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково із таких підстав.

Суд в межах заявлених вимог, на підставі наданих
сторонами доказів правильно встановив, що № 8 від 15 травня 2000 р. позивачка
була призначена на посаду ветеринарного лікаря-серолога районної ветеринарної
лабораторії Первомайської районної державної лікарні ветеринарної медицини
(тепер Первомайська районна державна лабораторія ветеринарної медицини) з 16
травня 2000 р.

Наказом № 65 директора Первомайської районної державної лабораторії
ветеринарної медицини від 13 лютого 2006 р. ОСОБА_1 оголошено догану за
порушено трудової дисципліни у зв'язку з відсутністю на роботі без поважних
причин 9 лютого 2006 р. 9 лютого 2006 р. позивачка знаходилася в судовому засіданні
в апеляційному суді Миколаївської області, про що свідчить копія судової
повістки (а.с. 21), тобто була відсутня на роботі з поважних причин. Незважаючи
на те, що позивачка була вчасно ознайомлена з наказом (акт від 13 лютого 2006
р. на а.с. 55) у встановлений ст. 233 КЗпП України строк вона його не оспорила,
а тому суд обґрунтовано відмовив у визнанні наказу від 13 лютого 2006 р.
незаконним за пропуском позовної давності.

Наказом директора № 69 від 10 квітня 2006 р. ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання
посадових обов'язків, а саме: 30 березня 2006 р. вона не зробила запис у
журналі про надходження дослідного матеріалу з Довгопристанської ветдільниці,
не дослідила його і за її вказівкою недосліджений матеріал було утилізовано, а
також за інші факти не проведення належних досліджень.

Наказом № 71 від 17 квітня 2006 р. ОСОБА_1 також оголошено догану за
порушення правил протипожежної безпеки.

Наказом № 78 від 17 травня 2006 р.
у зв'язку з новими фактами порушення трудової дисципліни, невиконання посадових
обов'язків (порушення правил протипожежної безпеки, вихід на роботу у вихідний
день разом з малолітнім сином, який розсипав реактив; спробу утилізувати
недосліджений матеріал) позивачку було звільнено за згодою профспілкового
комітету за систематичне невиконання працівником без. поважних причин
обов'язків, покладених на нього трудовим договором за п. З ст. 40 КЗпП України.

Вказані в наказах №№ 69, 71, 78 обставини щодо неналежного виконання
ОСОБА_1 обов'язків, покладених на неї трудовим договором, підтверджуються
поясненнями позивачки в судовому засіданні (а.с. 142-144), актами (а.с. 47,48,
51, 53, 58, 60, 62, 63), письмовими поясненнями ОСОБА_1 на ім'я директора (а.с.
59, 61), поясненнями свідків в судовому засіданні (а.с. 145-147).

За такого у роботодавця були формальні підстави для звільнення позивачки за
п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України, однак не було враховано гарантій для одинокої
матері, що має дитину віком до чотирнадцяти років, передбачених ч. З ст. 184
КЗпП України, яка забороняє звільнення такої категорії жінок за ініціативою
власника або уповноваженого ним органу.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
якого виховує сама, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та
довідкою КП "Житло" від 1 серпня 2007 р. про склад сім'ї, а тому вона
відноситься до категорії одиноких матерів відповідно до визначення цього
поняття у п. 5 ч. 12 ст. 10 Закону України "Про відпустки". Колегія
вважає за необхідне застосувати саме таке тлумачення терміну "одинока
матір", тому що воно дано законом, діючим у сфері трудових відносин.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 19 липня 2007 p., тобто з
пропуском встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку, але вперше позовна
заява про поновлення на роботі подавалася нею до суду в межах позовної
давності, що вбачається з копії ухвали судді про залишення позовної заяви без
руху (а.с. 10) та запиту суду від 15 червня 2006 р. про витребування доказів
(а.с. 22). Таке, на думку колегії суддів, є поважною

причиною пропуску позовної
давності і підставою для поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи наведене, звільнення позивачки є незаконним і її порушене право
підлягає поновленню відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України шляхом
поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Виходячи з відомостей про заробітну плату позивачки (а.с. 11), Порядку
обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 з наступними змінами, середньоденна
заробітна плата ОСОБА_4 складає 24 грн. 48 коп. Таким чином, середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу -305 днів дорівнює 7466 грн. 40 коп.

Однак, позивачка перебувала на обліку як безробітна в Первомайському
міськрайонному центрі зайнятості і з жовтня 2006 р. по червень 2007 р. отримала
1072 грн. 7 коп. допомоги, яку слід врахувати при стягненні середнього
заробітку за час вимушеного, а тому розмір такого стягнення становить 7466 грн.
40 коп. - 1072 грн. 7 коп. = 6394 грн. 33 коп.

Оскільки порушення трудових прав позивачки призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від неї додаткових зусиль для
організації свого життя, Первомайська районна державна лабораторія ветеринарної
медицини повинна відшкодувати їй моральну шкоду, розмір якої з руханням
конкретних обставин справи, наявності порушень з боку ОСОБА_1 колегія суддів
встановлює в сумі 500 грн.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, пунктів 1, 4 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про державне мито", сплати позивачкою при
зверненні до суду 17 грн. судового збору та ЗО грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 6, 8) з відповідача на
її користь також необхідно стягнути 47 грн. судових витрат та на користь
держави - 42 грн. 50 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24
квітня 2007 року в частині відмови у поновленні на роботі, відшкодуванні
моральної шкоди та стягнення судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині
нове рішення.

Позов ОСОБА_1 в частині поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Первомайській районній
державній лабораторії ветеринарної медицини на посаді лікаря-серолога
ветеринарної медицини з 17 травня 2006 року.

Стягнути з Первомайської районної державної лабораторії
ветеринарної медицини на користь ОСОБА_1 6393 (шість тисяч триста дев'яносто
три) грн. 33 коп. грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без
утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, 500 (п'ятсот)
грн. у відшкодування моральної шкоди та 47 (сорок сім) грн. судових витрат й на
користь держави - 42 (сорок дві) грн. 50 коп.судового збору.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядкую Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.