Справа № 22ц-901/2007 р.                                                     Головуючий
Категорія                    житлові                                                Матвієнко
правовідносини                                                                      Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                Трюхана Г.М.

суддів                            Бородійчука В.Г.,
Подороги В.М.

при
секретарі                Федьорко М.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14
березня 2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до дочірньої компанії
«Укртрансгаз» управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз»,
виконавчого комітету Золотоніської міської Ради про визнання частково недійсним
спільного рішення адміністрації та профкому Золотоніського лінійного
виробничого управління магістральних газопроводів, зобов'язаних надання
квартири та видачу ордера та за позовом ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»
до виконавчого комітету Золотоніської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання недійсним ордера на жиле приміщення, -

встановила:

В липні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДК «Укртрансгаз»
управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз», виконавчого комітету
Золотоніської міської Ради про визнання частково недійсним спільного рішення
адміністрації та профкому Золотоніського лінійного виробничого управління
магістральних газопроводів, зобов'язання надання квартири та видачу ордера.

У січні 2005 р. ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» звернулось до суду
з позовом до виконавчого комітету Золотоніської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2
про визнання ордера на жиле приміщення недійсним.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської
області від 22.03.2005 року дані справи об'єднані в одне провадження.

Справи
неодноразово розглядались судовими інстанціями.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилався на те, що
працює в Золотоніському ЛВ УМГ ДК «Укртрансгаз» з 1992 р. по даний час. З 1991
р. з сім'єю він проживав в гуртожитку Золотоніської швейної фабрики та
перебував на квартирному обліку в складі 3-х осіб на поліпшення житлових умов
за місцем роботи.

У липні 1999 року його сім'я (за винятком його самого)
приватизувала двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, використавши житлові чеки
загальною площею 47,8 кв. м, жилою - 32,5 кв. м.

Станом на 01.01.2002 р. сім'я перебувала на квартирному обліку в складі 4
осіб. 11.06.2002 р. на спільному засіданні адміністрації та профкому
Золотоніського ЛВ УМГ прийнято рішення про надання сім'ї ОСОБА_1 в складі 3-х
осіб квартири з урахуванням їх приватної двохкімнатної ізольованої квартири
АДРЕСА_1 і саме яким гарантовано надання йому складом сім'ї три особи
трикімнатної ізольованої квартири в будинку АДРЕСА_2 за умови передачі його
сім'єю приватизованої двохкімнатної квартири Золотоніському ЛВ УМГ в строк до
01.07.2002 року, що стверджується протоколом №6 від 11.06.2002 року.

Рішенням Золотоніського міського суду від 19.07.2002 року зобов'язано
Золотоніське ЛВ УМГ ДК «Укртрансгаз» надати сім'ї ОСОБА_1 в складі чотирьох
осіб трикімнатну квартиру АДРЕСА_2

Після чого ОСОБА_1 приватизував квартиру на себе і подарував 16.12.2003 р.
громадянці ОСОБА_3

ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» просило визнати
недійсним ордер, виданий виконкомом Золотоніської міської ради.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 14.03.2007 р. ОСОБА_1
відмовлено в задоволенні позову, як безпідставному.

Позов дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» до
виконавчого комітету Золотоніської міської ради, ОСОБА_1,ОСОБА_2 про визнання
недійсним ордера на жиле приміщення задоволено.

Визнано
недійсним ордер НОМЕР_1 , виданий виконавчим комітетом Золотоніської міської
ради 16.10.2002 р. на підставі рішення міськвиконкому № 628 від 10.10.2002 р.
ОСОБА_1 та ч.1еном його сім'ї: дружині -ОСОБА_2, синам - ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
право зайняття житлового приміщення площею 35,69 кв. м з трьох кімнат в
ізольованій квартирі АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1,ОСОБА_2 солідарно на користь ДК «Укртрансгаз» УМГ
«Черкаситрансгаз» Золотоніського ЛВ УМГ судові витрати по оплаті держмита в
розмірі 17 грн.

Не погоджуючись з даним рішення суду в своїй апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 просить його скасувати в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення
ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши учасників процесу, обговоривши матеріали справи, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 48 ЖК України «жиле приміщення надається
громадянам в межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається
Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому
враховується жила площа у жилому будинку ( квартирі), що перебуває у приватній
власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки».

Ч. 2 ст. 48 ЖК України передбачено, що «при передачі
громадянами житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який
здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах
встановленої норми жилої площі».

Як вбачається з матеріалів справи,ОСОБА_2, ОСОБА_5 і
ОСОБА_5 була приватизована квартира АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м та
жилою площею 32,5 кв. м. Тобто кожен ч.1ен сім'ї був забезпечений жилою площею
10,8 кв. м відповідно до діючих норм середньої забезпеченості жилою площею в
Черкаській

області,
оскільки згідно ст. З Постанови виконкому Черкаської області ради народних
депутатів та президії Черкаської обласної ради профсоюзів від 29.12.1984 р. №
390 «Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов і
надання їм жилих приміщень» встановлено рівень жилої площі, який визначає
потребу в житлі в розмірі 7 і менше квадратних метрів.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про те, що рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового
комітету Золотоніського ЛВ УМГ від 11.06.2002 року протокол № 6 є законним і
таким, що відповідає вимогам ч. 1 та 2 ст. 48 ЖК України в частині надання
ОСОБА_1 та ч.1енам його сім'ї трьохкімнатної квартири за умови передачі
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, що перебуває у їх приватній власності, органу,
який здійснює поліпшення житлових умов заявника, тобто Золотоніському ЛВ УМГ.

Обґрунтований висновок суду першої інстанції і про те, що ордер НОМЕР_1 від
16.10.2002 року , виданий виконавчим комітетом Золотоніської міської Ради на
підставі рішення міськвиконкому № 628 від 10.02.2002 року - ОСОБА_1 та ч.1енам
його сім'ї в кількості трьох осіб на право зайняття житлового приміщення жилою
площею 35,69 кв. м в трьохкімнатній
ізольованій квартирі, АДРЕСА_2 необхідно визнати недійсним, як такий, що був
виданий з порушенням чинного законодавства.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 59 ЖК України «ордер на жиле приміщення
може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами
не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,
порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле
приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання
жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання
жилих приміщень».

Судом першої інстанції також були встановлені і фактичні обставини справи
стосовно приватизації сім'єю ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 житловою площею 32,5 кв. м з використанням
житлових чеків у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення
відповідає вимогам закону, обґрунтоване на зібраних по справі доказах, в межах
пред'явленого позову, відповідає вимогам матеріального та процесуального права,
а доводи апелянта не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд першої
інстанції дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування або
зміни.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 314,315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити. Рішення
Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сиди з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двохмісячного строку з дня набрання нею законної сили.