Справа №
22-ц-880/2007р.                                          Головуючий
у інстанції Лицур І.М.
26                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
серпня 2007 року                                                                                м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                     Девляшевського
В.А.,

суддів:                                                                Бойчука
І.В.,  Матківського Р.Й.,

секретаря                                                          Юрків
І.П.,

з
участю:      представника                              ОСОБА_1.  - ОСОБА_2.;

представника                                                   ОСОБА_3  - ОСОБА_4.;

представника                                                   Тростянецької
сільської ради - Болюк З.І.

третьої
особи    -
ОСОБА_5;

адвокатів                                                           ОСОБА_6,  ОСОБА_7,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на
рішення Долинського районного суду від 14 травня 2007 року,  -

встановила:

В квітні
2006 року ОСОБА_1.  пред'явила до
ОСОБА_3  позов про визнання недійсним
заповіту,  посвідченого секретарем
Тростянецької сільської ради Долинського району 14.12.2005р. від імені ОСОБА_8.
Позивач посилалась на те,  що вона,  як спадкоємець третьої черги,  вчасно подала у Долинську районну державну
нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті рідної тітки -
ОСОБА_8.,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1р.
Однак,  довідалась про існування
згаданого заповіту в користь відповідача,
який є сусідом ОСОБА_8.. ОСОБА_1.
вважає,  що її тітка не
підписувала згаданий заповіт,  оскільки
не могла це зробити у зв'язку з важким станом здоров'я у грудні 2005р. Тому
просила задовольнити її позов.

Рішенням
Долинського районного суду від 14.05.2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_1.  відмовлено за безпідставністю
вимог. Місцевий суд дійшов до висновку про те,
що оспорюваний заповіт відповідає волевиявленню ОСОБА_8.,  і його посвідчено секретарем Тростянецької
сільської ради у відповідності із встановленим законом порядку.

В
апеляційній скарзі представник ОСОБА_1.
посилається на те,  що рішення по
даній справі постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального
права.

Апелянт
вважає,  що суд І-інстанції безпідставно
прийняв до уваги пояснення представника Тростянецької сільської ради Болюча
3.,  представника ОСОБА_3  - ОСОБА_4 і секретаря Тростянецької сільської
ради,  які були отримані з порушенням
вимог  ст.184 ЦПК України. Також на її
думку,  не мають юридичної сили пояснення
свідків: ОСОБА_9,  ОСОБА_10,

2

ОСОБА_11,  ОСОБА_12
Представник ОСОБА_1.
зазначає,  що місцевий суд не дав
належної оцінки виписці з медичної картки ОСОБА_8.,  де зазначено її важкий стан здоров'я. Даний
документ та пояснення свідків,  на її
думку,  свідчить про неможливість
вчинення ОСОБА_8. підпису на заповіті 14.12.2005р.

Крім
того,  на її думку,  суд І-інстанції неправомірно залишив без
розгляду зауваження на протокол судового засідання; не прийняв до уваги
пояснення свідка ОСОБА_13,  відсутність у
заповіті відмітки про посвідчення його на дому і не дав критичну оцінку довідці
священника. У зв"язку із наведеним представник ОСОБА_1.  просить оскаржене рішення скасувати,  ухваливши нове рішення,  яким задовольнити позов ОСОБА_1.

В
засіданні Апеляційного суду представник ОСОБА_1.  доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник
ОСОБА_3  доводи апеляційної скарги
заперечив,  пояснивши,  що його батько і мати багато років надавали
допомогу і здійснювали догляд перестарілої і хворої односельчанки -
ОСОБА_8.,  яка проживала по сусідству
одна. Тому ОСОБА_8. і заповіла свій старий будинок ОСОБА_4,  а не племінниці,  яка проживала у м. Львові і не навідувалась
до тітки. Представник відповідача пояснив,
що він 14.12.2005 року виконав прохання ОСОБА_8. - запросив секретаря
сільської ради для посвідчення заповіту. Представник ОСОБА_3  зазначив,
що провідував перед цим ОСОБА_8. і знає про стан її здоров"я. Тому
він вважає,  що ОСОБА_8. навіть при
своєму фізичному захворюванні здатна була розуміти значення своїх дій і
підписати особисто заповіт.

Голова
Тростянецької сільської ради та її секретар - ствердили,  що заповіт від імені ОСОБА_8. 14.12.2005р.
посвідчено у встановленому законом порядку,
і зміст заповіту відповідає волі померлої.

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення представника
сторін,  третіх осіб,  думку адвокатів,  дослідивши матеріали справи,  колегія судців вважає,  що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено,  що заповіт від 14.12.2005 року в користь
ОСОБА_3  ОСОБА_8. згідно ч.2  ст.1247 ЦК
України підписала особисто,
розуміючи значення своїх дій. Даний факт підтверджено поясненнями
секретаря Тростянецької сільської ради Хабер Г.В.,  підстав не вірити яким немає.

Посилання
позивача на те,  що заповіт підписано не
ОСОБА_8.,  не підтверджено висновком
судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 74-76).

Твердження
позивача про те,  що ОСОБА_8. за станом
свого здоров'я у грудні 2005 року не могла підписати заповіт і не розуміла
значення своїх дій,  не доведено
об'єктивними,  безсумнівними доказами.

З
матеріалів справи вбачається,  що
останній раз ОСОБА_8. лікувалась у медичному закладі у 2003 році (копія витягу
з медичної картки хворої - а.с.
126-127).

Більше
ніяких документів про те,  що ОСОБА_8.
зверталась у медичні заклади і одержувала з 2003 року будь-яку медичну
допомогу,  ні позивачем,  ні її представником не надано. Тому пояснення
свідка ОСОБА_5  (протокол а.с.  102),
про те,  що вона,  як медсестра районної лікарні,  робила ОСОБА_8. останній раз укол
10.12.2005р. і вважає,  що за станом
здоров'я хвора 14.12.2005 року не могла підписати заповіт,  правильно не були прийняті судом до
уваги,  оскільки не являлись
безсумнівними. Адже з'ясовано,  що
ОСОБА_5  у грудні 2005р. виїхала з села
Тростянець Долинського району на інше постійне місце проживання,  і не могла знати про стан здоров'я ОСОБА_8.
станом на 14.12.2005 року.

За відсутністю медичних документів про стан здоров'я
ОСОБА_8. за останні роки і місяці життя,  місцевий суд на підставі пояснень свідків
односельчан: ОСОБА_14,  ОСОБА_15,  ОСОБА_16 ,
ОСОБА_12 ,  а також ОСОБА_9,  які не перебували в родинних відносинах з
ОСОБА_8. і не мають ніякої особистої зацікавленості у вирішенні даного
спору,  дійшов до обгрунтованого висновку
про те,  що хоч ОСОБА_8. і хворіла,  однак на час посвідчення заповіту здатна була
розуміти значення своїх дій,  перебуваючи
в свідомості;   володіла  руками
і  здатна  була
підписати  особисто  заповіт.
Відповідний

3

психічний стан ОСОБА_8.
також підтверджено довідкою релігійної громади УГКЦ с. Тростянець про сповідь
хворої (а.с. 97). Те,  що така сповідь
відбулась не заперечував заявлений позивачкою свідок ОСОБА_17  (протокол _ а.с.  103).

За таких
встановлених обставин суд І-інстанції також правильно дав критичну оцінку
поясненням свідків: ОСОБА_18.; ОСОБА_13, ОСОБА_17.,  які перебувають у родинних відносинах з
позивачкою. На думку колегії судців,
навіть за умови розгляду і прийняття зауваження представника позивача на
протокол судового засідання пояснення названих свідків не можна вважати
безсумнівними.

Твердження
апелянта про те,  що фактично дата смерті
ОСОБА_8. є ІНФОРМАЦІЯ_2,  і вона не
співпадає з датою смерті,  зазначеною в
свідоцтві (а.с. 21),  не має правового
значення і не спростовує висновків місцевого суду.

Посилання
скаржника на надану апеляційному суду ксерокопію робочого листа контролера
ОСОБА_9. за грудень 2005 року не спростовує пояснень цього свідка (протокол -
а.с. 103-104) про оплату ОСОБА_8. спожитого газу. Адже,  у супровідній до цієї копії робочого
листа,  в.о.начальника Долинського УЕГГ
вказує,  що в робочому листку контролера
зазначається період,  за який знімається
показник (останнє число місяця). Також зазначено,  що в Долинському УЕГГ відсутні підтверджуючі
документи,  які б свідчили про певну дату
зняття показника газового лічильника у споживача ОСОБА_8. За таких обставин не
заслуговує на увагу твердження апелянта про те,
що підпис в зазначеному робочому листку від імені ОСОБА_8. виконано
іншою особою після її смерті. У зв'язку із наведеним у апеляційного суду не
виникає сумніву у правдивості пояснень свідка ОСОБА_9.

Приймаючи
до уваги вище викладене,  колегія вважає
висновок місцевого суду про те,  що
волевиявлення заповідача ОСОБА_8. було вільним і відповідало її волі,  обґрунтованим об'єктивними доказами.

Цього
висновку,  на думку колегії,  не спростовує і те,  що в заповіті не зазначено про його
посвідчення на дому у ОСОБА_8. Адже такої конкретизації місця вчинення
заповіту,  невиконання якої тягне нікчемність
заповіту,  ч.1  ст.1247 ЦК
України не містить.

Оскільки
оскаржене рішення є законним і обґрунтованим,
підстав для його скасування немає.

На
підставі викладеного та керуючись  ст.  ст.
307; 308; 319 ЦПК України,  колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 відхилити,  а
рішення Долинського районного суду від 14 травня 2007 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,  однак може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців після
дня її проголошення.