РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
вересня 2007 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючого             Пнівчук О.В.

суддів                         Фединяка В.Д.,
Соколовського В.М.

секретаря                   Логажевської М.Б.

адвоката                    ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ЗАТ КБ "Приватбанк"
та ОСОБА_2. на рішення Рогатинського районного суду від 26 травня 2007 року,-

встановила:

Рішенням
Рогатинського районного суду від 26 травня 2007 року відмовлено в задоволенні
позову Івано-Франківської філії Приват
Банку ЗАТ КБ "Приватбанк"
до ОСОБА_2. про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2393 грн. 47 коп. та
задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_2. Стягнуто із Івано-Франківської
філії Приватбанку ЗАТ КБ
"Приватбанк" на користь ОСОБА_2. 1100 грн. набутих без достатньої
правової підстави та 200 грн. витрат за надання юридичної допомоги.

На дане рішення
ЗАТ КБ "Приватбанк"
та ОСОБА_2. подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2. в апеляційній скарзі зазначила, що судом не застосовано норми
матеріального права, які регламентують повернення боргу із врахуванням
процентів за користування та індексу інфляції в зв"язку з чим із ЗАТ КБ "Приватбанк"
підлягало до стягнення не 1100 грн., а 1613 грн.

Крім того, судом безпідставно не стягнуто понесені нею
витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. та відмовлено в позові про
стягнення моральної шкоди. Апелянт просила рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення її позову в повному об"ємі.

ЗАТ КБ "Приватбанк"
в апеляційній скарзі на рішення суду посилається на порушення норм
матеріального права та неповне з"ясування обставин справи.

Апелянт зазначив, що постановою суду від 22.03.2006 року доведено вину
ОСОБА_2. в тому, що вона працюючи оператором-касиром Рогатинського відділення
"Приватбанку" склала завідомо неправдивий реєстр від 15.07.2003 року
про видачу із каси неіснуючих пенсійних карток із пінко дами.

Крім того, кошти в сумі 1100 грн. ОСОБА_2. внесла на рахунок
Івано-Франківської філії "Приватбанку" добровільно.

Оскільки
зазначеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, апелянт
просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до  висновку,  що
апеляційна скарга ЗАТ  КБ  "Приватбанк"     підлягає до задоволення, а апеляційну
скаргу ОСОБА_2. відхилити з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2. працювала на посаді
касира-операціоніста Рогатинського відділення №1 Івано-Франківської філії
"Приватбанку" відповідно до наказу №109-к від 15.04.2003 року і з нею
було укладено договір про повну

Справа
№22-ц-923/2007 р.                                            Головуючий
у І інстанції Могила Р.Г.

Категорія 23                                                                     Доповідач:
Пнівчук О.В.

матеріальну   відповідальність   згідно
якого вона взяла на себе відповідальність за безпеку збереження
довірених їй установою банку цінностей.

Згідно постанови Рогатинського районного суду від 22 березня 2006 року -
ОСОБА_2. працюючи оператором-касиром Рогатиснького відділення
"Приватбанку" склала завідомо неправдивий реєстр від 15 липня 2003
року про видачу з каси пенсійних карток з пінкодами на видуманих осіб чим
скрила недостачу в касі карток.

ОСОБА_2. від кримінальної відповідальності звільнено, а кримінальну справу
відносно неї закрито за зміною обстановки.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2. підтвердила, що вона отримала під
звіт пластикові картки однак коли виявила нестачу шести пластикових карток ,
склала фіктивний реєстр про їх видачу, адміністрацію відділення банку про це не
поставила до відома.

Відповідно до заключения
по матеріалах службового розслідування від 03.11.2003 року та актів від
02.10.2003 року та 03.11.2003 року внаслідок неправомірного використання
пластикових карток, які ОСОБА_2. внесені в фіктивний реєстр,
"Приватбанку" завдано збитки на суму 2393 грн. 47 коп.

Згідно ст. 134 п.6 КЗпП України - працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству,
установі, організації, у випадках, коли на працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємсту, установі
організації при виконанні трудових обов"язків.

Таким чином ОСОБА_2. повинна нести повну матеріальну відповідальність за
шкоду заподіяну "Приватбанку", а тому з неї слід стягнути 2393,47
грн. на відшкодування заподіяної шкоди.

Колегія суддів вважає необгрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_2. про стягнення із "Приватбанку" на її користь 1100 грн. як
такі, що набуті банком без достатньої правової допомоги. Зазначену суму коштів
ОСОБА_2. внесла на рахунок банку добровільно в рахунок погашення коштів
неправомірно використаних по втраченій пластиковій картці на ім"я ОСОБА_3

Оскільки суд першої інстанції дав невірну оцінку зібраним
доказам по справі, то ухвалене рішення підлягає скасуванню із постановлениям нового рішення
про задоволення позову ЗАТ КБ
"Приватбанку" та відмову в позові ОСОБА_2.

Питання судових
витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 130, 134 КЗпП України керуючись ст.ст. 307, 309, 313,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ЗАТ КБ
"Приватбанк" задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2. відхилити.

Рішення
Рогатинського районного суду від 26 травня 2007 року скасувати.

Ухвалити нове
рішення.

Позов ЗАТ КБ "Приватбанк"
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2. на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" 2393,47 грн. заподіяної шкоди.

В позові ОСОБА_2. до ЗАТ КБ "Приватбанк" про стягнення 1100 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2. 51 грн. державного мита в дохід держави та 30 грн.
витрат по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на
користь ЗАТ КБ "Приватбанк".

Рішення набирає
законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу
набрання законної сили.