УХВАЛА

іменем    України

18
травня 2007 року                                                                                            м.  Суми

Колегія суддів
апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого - Маслова В.О.,  суддів - Білецького О.М. ,

Дубровної В. В.,

Лузан Л.В.,

Шевченка В.А.,

розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,

за касаційною
скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді
Октябрського районного суду м.  Полтави
від 23 квітня 2004 року

та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2004 року,

встановила:

У
березні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом,  в якому зокрема,  зазначав,
що в грудні 1995 року він надав фірмі "Стен",  засновником і директором якої є
відповідач,  фінансову допомогу в розмірі
980 000 000 крб.,  які останній мав
повернути йому через 3 місяці,  однак
цього не виконав,  фактично присвоївши ці
кошти.

Посилаючись
на вказані обставини,  позивач просив
відшкодувати йому матеріальну шкоду і стягнути з відповідача грошову суму,  еквівалентну 5600 доларів США та суму,  еквівалентну 1176 доларів США за прострочення
повернення фінансової допомоги.

Ухвалою
судді Октябрського районного суду м.
Полтави від 23 квітня 2004 року,
залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2004 року,  ОСОБА_1 відмовлено в прийнятті заяви у
вказаній частині позовних вимог.

У
касаційній скарзі позивача на зазначені судові ухвали ставиться питання про їх
скасування з мотивів порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи
в прийнятті заяви щодо наведеної вище частини позовних вимог,  суддя місцевого суду виходив з того,  що є таке,
що набрало законної сили,
постановлене по спору між тими ж сторонами,  про той же предмет і з тих же підстав рішення
Октябрського районного суду м.  Полтави
від 16 вересня 2003 року.

Справа № ЗЗ-ц-50

Головуючий у
першій інстанції - Кузнецова
О.Ю.

Суддя-доповідач
- Шевченко В.А.

Втім з
таким висновком погодитися не можна,
оскільки він не відповідає обставинам справи,  з яких вбачається,  що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про стягнення
грошових сум,  з приводу якого було
постановлено вказане рішення суду,
заявлявся з підстав невиконання відповідачем зобов'язань саме по договору
позики.

У даному
ж випадку ці вимоги заявлені з інших підстав,
якими є присвоєння відповідачем коштів,
внесених до статутного фонду його підприємства у вигляді зворотної
фінансової допомоги.

За таких
умов суддя не вправі була відмовляти в прийнятті заяви щодо вимог,  про які йде мова,  на підставі п.3 ч. 2  ст.
136 ЦПК 1963 року.

Суд апеляційної
інстанції вказаних порушень закону не усунув.

З
урахуванням викладеного оскаржувані судові ухвали підлягають скасуванню з
передачею питання про прийняття заяви на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись п. 2
ч. 2  ст.
336,   ст.  345 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
судді Октябрського районного суду м.
Полтави від 23 квітня 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області від 23 червня 2004 року
скасувати з передачею питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в
частині відшкодування майнової шкоди і стягнення грошових сум на розгляд суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.