РІШЕННЯ

іменем    України

2007р. квітня
«11» дня, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі.

Головуючого:
Шестакової Н.В.

Суддів:
Філатової Є.В., Кателіна В.П.

При секретарі:            Войциховській
А.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ялтинського міського суду від 12.12.2006р. за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком і прибудинковою територією,
стягнення матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком і прибудинковою
територією, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернулася з позовом до ОСОБА_1, просила зобов'язати його знести самочинно
побудовані сарай та огорожу, стягнути на її користь матеріальну шкоду в розмірі
1409грн. і моральну шкоду 1700грн.

Вимоги
мотивовані тим, що сторони є співвласниками домоволодіння (позивачці належить
АДРЕСА_1, відповідачеві кв.3 в тому ж будинку), користуються спільною
прибудинковою територією. У травні 2005р. сусід ОСОБА_1 біля стіни її квартири
самочинно побудував сарай і складує будівельні матеріали. Також він поставив
паркан висотою 2,5м із залізобетонним підґрунтям, яким перекрив доступ до
квартири. Споруди побудовані без дотримання санітарних і будівельних норм,
внаслідок чого сиріє та руйнується її квартира, потрібен ремонт на суму
1309грн. Крім того, позивачка через такі незаконні дії відповідача зазнала
моральних страждань, які полягають у душевному розладі, приниженні честі і
гідності, перешкодах у користуванні житловими приміщеннями та двором.

ОСОБА_1
також звернувся з аналогійним позовом до ОСОБА_2, просив зобов'язати
відповідачку усунути перешкоди у користуванні навісом літ.А, з метою чого
закласти дверний отвір у приміщенні літ. Е, знести самочинну прибудову до А-3,
відновити стіну між спорудами літ.А-3 і літ. Е. Вимоги мотивовані тим, що
сусідка ОСОБА_2 самочинно перекрила пристроєм до літ. А-3 зручний проїзд до будинку
та вихід крізь калитку у спільний двір, відгородила собі частку території, що
знаходилася у спільному користуванні всіх співмешканців. Крім того, вона без
згоди позивача пробила дверний отвір з виходом під його навіс, де позивач
зберігає своє майно, зруйнувала суцільну стіну, внаслідок чого відкрився прохід
між окремими територіями, звільнився доступ до його власних споруд. За скаргами
позивача ОСОБА_2 неодноразово надавалися приписи щодо усунення порушень, але
вона не виконує вимоги органів архітектурного контролю, чим спричиняє позивачу
моральні страждання на суму 5000грн. у вигляді постійних стресів, втрати сну,
апетиту, погіршення здоров'я.

Рішенням
суду від 12.12.2006 р. позов ОСОБА_2 задоволений частково. Суд зобов'язав
ОСОБА_1 знести сарай і огорожу біля стіни її квартири і стягнув з нього у
відшкодування матеріальної шкоди 1409грн., в решті вимог відмовив. В позові
ОСОБА_1 відмовлено.

Справа
№22-ц-1725/2007р.                                               Головуючий
в 1 інстанції Бондаренко Г.М.

Доповідач
Філатова Є.В.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, відмовити ОСОБА_2 у
позові і задовольнити його вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що суд
першої інстанції не дослідив фактичних обставин справи, не врахував данні, що
підтверджують необгрунтовані претензії ОСОБА_2, фальсифікацію та підтасування
фактів. Не звернув уваги на те, то вона не має права власності на будинок, що
прибудова фактично є самочинною, оскільки Гаспринська селищна рада, на
території якої знаходиться домоволодіння, заборонила будівництво, прийом в
експлуатацію будівлі Ялтинською міською радою є незаконним, а дозвіл на перенос
дверного отвору ніколи не надавався. Крім того, суд безпідставно дійшов
висновку про те, що сирість і руйнування квартири ОСОБА_2 виникли з його вини,
відмовив у поновленні стіни, яка завжди існувала на придомовій території і її
знос був визнаний незаконним начальником Ялтинського ГАСК.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Вирішуючи
питання щодо зносу сараю, суд правильно виходив з того, що ця споруда не
відповідає технічним нормам, є незаконною і порушує інтереси позивача як
власника. Колегія погоджується з таким висновком, оскільки він не суперечить
закону і відповідає фактичним обставинам.

Довід
апеляційної скарги, що пристрій неправомірно узаконений Ялтинською міською
радою замість Гаспринської селищної ради, не має правового значення, оскільки
рішення щодо прийняття у експлуатацію літ.А-3 до тепер не оскаржене.

Суд також
правильно відмовив ОСОБА_1 у поновленні стіни та зобов'язав його знести
самочинну споруду, яка примикає до стіни приміщення ОСОБА_2, оскільки вона є
самочинною.

Разом з
тим, суд необгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у поверненні у первісний стан сараю
літ. Е-2, у якому позивачка самочинно влаштувала додатковий дверний отвір.
Оскільки сторони є співвласниками будинку і спільно користуються двором всі
перебудови можуть здійснюватися з належного дозволу і згоди інших власників.

Крім
того, суд у відсутності достатніх доказів задовольнив вимоги ОСОБА_2 щодо
відшкодування матеріальної шкоди. По справі не добуто доказів, що сирість, яка
викликає руйнування квартири позивачки, виникла у наслідок збудування
самочинного сараю.

Виходячи
з наведеного, рішення суду у зазначеній частині слід скасувати, відмовити
ОСОБА_2 в стягненні з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, зобов'язати її закласти
дверний отвір у сараї літ.Е-2.

Керуючись
ст.307,п.2,3ст.309,316 Цивільного процесуального кодексу України колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Ялтинського міського суду від
12.12.2006р. в частині стягнення матеріальної шкоди і відмови у ліквідуванні
дверного отвору скасувати, ОСОБА_2 в позові про стягнення матеріальної шкоди у
сумі 1409грн. відмовити, зобов'язати її закласти дверний отвір у сараї літ.Е-2,
в решті позовних вимог це ж рішення залишити без змін.

Рішення набуває
чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців зі дня проголошення.