УХВАЛА

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 липня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді: Іващенко В.В. Суддів: Летягіної О.В., Сінані О.М., При секретарі:
Іванові O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення вартості майна, стягнення суми інфляції та трьох
відсотків річних, орендної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 05.12.2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення вартості майна, стягнення
суми інфляції та трьох відсотків річних, орендної плати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2000 році вони, усно
домовилися з відповідачкою про спільну торговельну діяльність і на виконання
угоди внесли в рахунок спільної діяльності вагончик вартістю 120 доларів США, який в
подальшому разом з відповідачкою було перероблено під торгівельний павільйон.
Пізніше спільна діяльність між ними була припинена. Незважаючи на це,
відповідачка відмовляється повернути належний їм на праві власності вагончик і
продовжує ним користуватися. У зв'язку з цим вони просять про витребування
вагончика з чужого незаконного володіння. Крім того, у червні 2003року ними
було запропоновано відповідачки укласти договір оренди зазначеного майна з
щомісячною оплатою у 100 грн. на їх користь. Відповідач умови такої угоди не
виконала, хоча вони вважають угоду дійсною, у зв'язку з чим заборгованість по
орендної платі станом на 03.11.2006р. стала 5300грн., також просять стягнути
оренду плату наперед на час набрання судовим рішенням чинності по 100 грн
щомісячно. Вважають, що на підставі рішення, яке було прийнято раніше, у
відповідача виникло грошове зобов'язання, яке останнім не виконано, тому
відповідач повинен сплатити їм суму інфляції та 3% річних в сумі 514,33грн.

У суді першої інстанції позивачі змінили свої позовні
вимоги, просять суд стягнути з відповідача на їх користь замість витребування
майна, що вимагалося раніше, його вартість 2862грн., оскільки вагончик у
відповідача відсутній.

Рішенням Євпаторійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 05 грудня 2006 року, позовні вимоги - задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
рахунок вартості майна - 606 грн., судові витрати пропорційно задоволеної
частки майна - по сплаті державного мита - 123,25грн,

Справа №
22-ц-1485/07            Головуючий суду
першої інстанції - Захарова
І. О.

Доповідач -
Летягіна О. В.

по сплаті судового
збору на інформаційне - технічне забезпечення розгляду справи -30грн., по
оплаті юридичної допомоги - 300грн., а загалом - 1059,25грн.

У решті позовних вимог - відмовлено.

На зазначене рішення
суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і постановити по
справі нове рішення про задоволення їх позову в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права та процесуального права. Апелянти вважають, що
оскільки ОСОБА_3 не виконала рішення Апеляційного суду від 22.12.2003р., то
відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник - ОСОБА_3 зобов'язана сплатити
індекс інфляції та три процента річних за весь час прострочення. При визначенні
вартості вагончика, суд повинен був керуватися ч.4 ст.632 ЦК України

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши сторони, проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Задовольняючи
частково позов, суд при визначенні вартості зазначеного вагончика суд виходив з
суми його вартості, зазначеної у договорі купівлі-продажу, а саме сумі
еквівалентній 120 доларів США,
що складає суму 606 гривень. Доказів того, що вартість вагончика складає
більшу суму, а також що між сторонами дійсно був укладений договір оренди, яким
передбачена сплата орендної плати, суду позивачами надано не було.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів.

Судом було
встановлено, що у квітні 2000 року ОСОБА_1
передала ОСОБА_3 вагончик вартістю 120 доларів США. У період з квітня
2000 гривень по червень 2000 року сторони спільно особистим трудом та спільними
коштами переобладнали вагончик у торговельний павільйон. До квітня 2001 року
сторони займалися торговельною діяльністю на зазначеному об'єкті, після чого їх
спільна діяльність була припинена.

Рішенням
Євпаторійського міського суду від 10 квітня 2003 року , що набрало законної
сили 20 вересня 2006 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 1244
грн.75 коп. у відшкодування витрат на реконструкцію вагончику.

Задовольняючи
частково вимоги позивачки про стягнення з відповідачки вартості вагончика в
сумі 2862 грн., суд виходив з висновків експерта № 609 від 22.11.2002 року зі
змісту якого вбачається, що визначити первинну вартість вагончика , переданого
позивачами відповідачці у 2001 році, не представляється можливим в зв'язку з
відсутністю даних о стані вагончика на травень 2001 року. В зв'язку з чим суд
виходив з суми його вартості, зазначеної в договорі купівлі-продажу, сумі
еквівалентній 120 доларів США,
а саме, 606 грн.

Відмовляючи в
позові відносно стягнення суми орендної плати, суд виходив з того, що доказів
укладення між сторонами договору оренди позивачами не надано.

Враховуючи
фактичне нездійснення дій по укладанню сторонами такого договору, а саме,
сторони не домовилися відносно всіх істотних умов договору оренди, зазначений
договір не було укладено між сторонами у належній письмовій формі, не було
здійснено повне або частково виконання договору, колегія суддів повністю згодна
з висновком суду, що такий договір не можна визнати дійсним та стягувати суми
орендної плати.

Не спростували
апелянти і інші висновки суду відносно позовних вимог ОСОБА_1.

Виходячи з
наведеного, колегія суддів вважає рішення суду законним та обгрунтованим і
підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Керуючись статтями 303, 304, 308, 313, 314, 315, 317, 319 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від
05.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання нею законною сили в касаційному порядку до Верховного
Суду України.