Справа №33ц- 344 кс /07                                  Головуючий у
першій інстанції Яковлев
Категорія   01                                                              Суддя
- доповідач Кутова Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16    липня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області

в складі: Лисенка П.П., Данилової
О.О., Кутової Т.З.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві    цивільну

справу за позовною        заявою

ОСОБА_1 до Державної інспекції з карантину рослин   по

Кіровоградській області  та ОСОБА_2
про визнання

незаконними наказів та стягнення моральної шкоди

за касаційною скаргою

ОСОБА_1       на    рішення Ленінського районного суду м.

Кіровограда  від 30 жовтня   2003 року
та рішення   апеляційного суду
Кіровоградської

області від   17    лютого
2004 р.,

встановила:

ОСОБА_1   звернулася до   суду
із     позовом до Державної
інспекції з карантину     рослин   по Кіровоградській області     та ОСОБА_2        про
визнання  незаконними  наказів
за №№  07/19,   07/20,
07/21   і відшкодування їй
моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30
жовтня 2003 року вказаний позов задоволено частково. Скасовано п.п. 2, 3 наказу
№ 07/20 від 22 травня 2003 року  як
незаконні. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17
лютого 2004 року вказане рішення районного суду в частині вирішення вимоги про
відшкодування моральної шкоди скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення,
яким стягнуто із Державної інспекції з карантину рослин по Кіровоградської
області на користь позивачки 200 грн. моральної шкоди. В іншій частині вказане
рішення залишено без змін.

На вказані судові рішення ОСОБА_2 подала касаційну
скаргу, в якій ставить питання про їх скасування та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що
апеляційним судом не вірно з'ясовані обставини справи, а тому зроблено не вірні
висновки.

Розглянувши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду оскаржуваних   рішень суду
першої інстанції та апеляційного суду
відсутні.

Судами    встановлено, що      16 квітня    2003 року               рішенням    Ленінського

районного
суду м. Кіровограду ОСОБА_2 було поновлено на роботі на посаді провідного
спеціаліста Державної інспекції з карантину рослин України по Кіровоградській
області. На виконання зазначеного рішення відповідачем видано наказ № 07/18 від
18 квітня 2003 року про виконання рішення суду, яким до роботи її фактично не
було допущено.

16 травня 2003 року відповідач видав наказ за № 07/19 про переведення
позивачки   на посаду агронома 2
категорії зазначеної установи.

22 травня 2003 року наказом № 07/20, відповідач, визнавши наказ за № 07/19
недійсним, попередив її про переведення, починаючи з 23 липня 2003 року на
посаду агронома 2 - ї категорії.

10 червня 2003 року наказом за № 07/21 позивачку було
попереджено про наступне звільнення із посади провідного спеціаліста інспекції
на підставі п. 6 ст. 36 КЗ
пП України, в зв'язку з відмовою від переведення на іншу посаду.

Вирішуючи спір по суті, районний суд вірно виходив з того, що переведення
позивачки без її згоди на іншу роботу є порушенням ст. 32 КзоТ України, а тому
суд правильно скасував п.п. 2, 3 наказу № 07/20 від 22 травня 2003 року.

Є обґрунтованими також висновки суду стосовно відсутності
підстав визнання незаконними: наказу № 07/19 від 16 травня 2003 року, оскільки
його скасовано відповідачем, та наказу № 07/20 від 22 травня 2003 року так як
він виданий відповідно до  вимог п. 6 ст.
36 КЗоТ України.

З такими висновками районного суду обґрунтовано погодився суд апеляційної
інстанції.

Також апеляційний суд вірно виходив з того, що трудові права ОСОБА_1
порушені неправомірними діями відповідача, що спричинило їй моральні
страждання. Враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд правильно
визначив розмір моральної шкоди в сумі 200 грн. За такого апеляційний суд
Кіровоградської області обґрунтовано скасував рішення районного суду в частині
відмови в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалив нове про
стягнення на користь позивачки з підприємства 200 грн. компенсації моральної
шкоди, а в іншій частині рішення районного суду залишив без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень відсутні.

Оскільки з матеріалів справи та змісту і доводів касаційної скарги не
вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення ним
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України та Законом України „Про внесення
змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія
судців,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського
районного

суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2003 року    та рішення               апеляційного
суду

Кіровоградської
області від   17   лютого
2004 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.