Справа 22ц - 615/2007 року                                   Головуючий у
І інстанції Кір'якова Н.П.
- 23                                                                                    Доповідач
УХВАЛА

іменем України

05   липня
2007   року   колегія
суддів   судової  палати
у   цивільних   справах апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого
Ігнатолі Т.Г.,

суддів                                           Кочегарової
Л.М., Козлова О.М.,

при
секретарі Горбань К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Маріупольське
бюро технічної інвентаризації про зобов'язання усунути допущені порушення при
виготовленні технічної документації, відшкодування моральної шкоди та стягнення
пені за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2007 року

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
21 червня 2005 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив
зобов'язати його усунути допущені порушення при виготовленні технічної
документації на належну позивачеві частку жилого будинку АДРЕСА_1 з тих підстав,
що 4.06.2002 року він оформив замовлення на виготовлення відповідачем технічної
документації на дану частку вищевказаного будинку, але виготовлена технічна
документація не відповідає дійсності, оскільки не вказано площу та межі двору,
водопровідний кран, ванну, раковину, унітаз. Також неправильно вказані розміри
погрібу, прибудови та жилих кімнат, не вказано виконавця робіт. Просив
зобов'язати відповідача усунути вказані помилки, стягнути на його користь з
відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки вказані
помилки призвели його до моральних страждань, погіршенню стану його здоров'я.

Під час
судового розгляду справи доповнив позов вимогами про стягнення з відповідача на
його користь пені за несвоєчасне виконання робіт в сумі 4284грн..

Рішенням
Жовтневого районного суду М.Маріуполя від 16 квітня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково.

Комунальне
підприємство Маріупольське бюро технічної інвентаризації зобов'язано усунути
допущені порушення при виготовленні технічного паспорту на належну ОСОБА_1
частку жилого будинку АДРЕСА_1, вказавши в експлікації сумарний розмір жилої
площі 24,5 кв.м, допоміжної площі 71,3кв.м, вказати розмір гаражу літ. Д
4,98x3,07, вказати довжину огорожі висотою 1,45м земельної ділянки ОСОБА_1 з
боку вул.Кузбасської, яка становить 5,2 та 6,0 м, калитку розміром 0,65x1,65м,
ворота розміром 3,0x1,65м., огорожу між домоволодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
вздовж східної стіни будівель літ.А-1, Д, на відстані 1,6м, з азбоцементних
листів висотою 1,75м та частково з прутів з цоколем висотою 1,4м, вказати
прізвище, ім'я та по-батькові виконавця робіт.

Стягнуто
з комунального підприємства Маріупольське бюро технічної інвентаризації на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100грн., витрати по
оплаті експертизи в сумі 200грн..

З нього ж
стягнуто на користь держави держмито в сумі 17грн..

У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати і постановити нове
рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення, яке, на його думку, прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду не підлягає
скасуванню з таких підстав.

Відповідно
до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом
встановлено, що 4.06.2002 року позивач уклав з відповідачем договір на
виготовлення технічної документації на частку будинку АДРЕСА_1, яка належить
йому на праві власності.

18.06.2002 року
відповідач виготовив технічний паспорт на вказаний будинок.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з
того, що дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено вині дії
відповідача.

Так,
згідно з п. 1ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів" від
12.05.1991року, в редакції яка діяла на час укладення договору між сторонами,
споживач мав право вимагати від виконавця робіт, щоб якість виконаної роботи
відповідала вимогам нормативно-правових актів та нормативних документів.

Відповідно
до п.3 ст.15 Закону України „Про захист прав споживачів", у разі виявлення
недоліків у виконаній роботі споживач має право за своїм вибором вимагати
безоплатного усунення недоліків у роботі. Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи від 6.06.2006 року, при виготовленні технічного паспорту на
генеральному плані відповідачем вказано загальну площу двору 127 кв.м, в той
час як площа двору, належного позивачеві, становить 18,9 кв.м. Водопровідний
кран в частині двору, належній позивачеві, фактично відсутній. Сумарна жила
площа приміщень, згідно виготовленої відповідачем технічної документації,
становить 6,9 +6,7+10,9=24,5кв.м, фактично вона становить
7,0+6,7+10,8=24,5кв.м, але в експлікації сумарний розмір жилої площі вказано
неправильно: 45 кв. м замість 24,5кв.м. Також неправильно вказано в експлікації
сумарний розмір допоміжної площі: 125,2 кв.м замість 71,3кв.м, та неправильно
вказано розмір гаражу літ.Д: вказано 4,95 хЗ,06 замість 4,98x3,07. Не вказано
також довжину огорожі висотою 1,45м земельної ділянки ОСОБА_1 з боку
вул.Кузбасської, яка становить 5,2 та 6,0 м, калитку розміром 0,65x1,65м,
ворота розміром 3,0x1,65м., огорожу між домоволодінням АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
вздовж східної стіни будівель літ.А-1,

Д, на відстані 1,6м, з
азбоцементних листів висотою 1,75м та частково з прутів з цоколем висотою 1,4м.
Прізвище, ім'я та по-батькові виконавця робіт не вказано. Згідно Інструкції про
порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна при
проведені технічної інвентаризації необхідно вказувати розміри будівель та
огорож. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги
позивача в частині примушення відповідача усунути недоліки у виготовленій
технічній документації підлягають частковому задоволенню.

Судом
також встановлено, що газова водонагрівальна колонка, фактично розташована в
кухні 1-13, на плані не вказана, і не відповідає дійсності розташування зливу у
ванній на плані погребу, але Інструкцією про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого майна не регламентується те, що треба точно
вказувати місця розміщення зливу ванни та водонагрівальної колонки. Тому суд
першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача в частині
внесення даних про їх розташування в технічний паспорт задоволенню не
підлягають.

Згідно з
п.5 ст. 15 Закону України „Про захист прав споживача", пеня за несвоєчасне
виконання робіт становить 3% від вартості роботи.

Судом
встановлено, що позивач оплатив виготовлення технічної документації 4.06.2002
року, і 12.08.2002 року позивач направив відповідачеві свої зауваження з приводу
неналежного виконання робіт та просив усунути вказані ним помилки, але до
теперішнього часу вимоги позивача не виконано.

Відповідно
до п.1 ч.2 ст.72 ЦК України
(в редакції 1963 року), стосовно стягнення пені діє шестимісячний строк
позовної давності, який сплинув 01.03.2003 року. Позивачем питання про
поновлення строку перед судом не ставилось, доказів про поважність причин
пропуску вказаного строку позовної давності суду не надано, тому суд вірно
вважав, що в даній частині позову слід відмовити.

Згідно зі
ст.24 Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної шкоди.

Судом
першої інстанції встановлено, що в результаті неякісного виготовлення
відповідачем технічної документації позивачеві завдано моральної шкоди.

В
роз'ясненнях, наведених в п.п.5,9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України
„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" від 31.03.95 року №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001року), звертається увага на те, що
особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню
моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження
престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості
та справедливості.

Визначаючи
розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди, суд повинен наводити в
рішенні відповідні мотиви.

При
заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на
винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та
чи відшкодована вона.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди підлягали частковому задоволенню з урахуванням характеру та
обсягу страждань, яких зазнав позивач, тяжкості вимушених змін в його життєвих
стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з
урахуванням інших обставин, і, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди,
суд врахував вказані обставини.

На
підставі викладеного, колегія суддів вважає, що з урахуванням пояснень сторін,
наданих і безпосередньо досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставою для
скасування рішення.

Ніяких
нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої
інстанції та могли вплинути на рішення суду відповідачем не надано.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом
двох місяців з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.