АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1588/2007                                                Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року                                                                                                     м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Бон дара
В. О.

Суддів:                                    Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.
При секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
цивільну справу за   апеляційною
скаргою

ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 13 лютого 2007 року

. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Запорізького обласного управління Ощадбанку
України про витребування суми вкладів,
процентів за ними та відшкодування шкоди від невиконання зобов'язань за
договорами вкладів,  -

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2006 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави в особі Запорізького обласного
управління Ощадбанку України про витребування суми вкладів,  процентів за ними та відшкодування шкоди від
невиконання зобов'язань за договорами вкладів.

В позові
зазначав,  що на 01.01.1992 року на рахунках
відділків та філій Запорізького обласного управління Ощадбанку СРСР знаходились
грошові вклади членів його родини,
правонаступником яких щодо права вимоги є він. Загальна сума вкладів
після індексації на 22.11.1996 року становила 65817, 33 грн.

У
зв'язку з тим,  що відповідач відмовив у
виплаті за першою вимогою суми його вкладів та процентів за ними,  порушивши його права,  передбачені законодавством України та
Конвенцією Ради Європи,  просив суд
стягнути з Держави в особі Запорізького обласного управління Ощадбанку
України,  згідно його розрахунків,  суму процентів за його вкладами за період
прострочки - 94770.37 гривень,  шкоду у
вигляді не отриманих з вини відповідача прибутків у сумі 131101.50
гривень,  а з урахуванням індексу
інфляції - суму боргу у розмірі 850274, 10 гривень,  а також у відшкодування моральної шкоди
100000 гривень.

Рішенням
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 лютого 2007 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,  посилаючись
на неправильне застосування судом норм процесуального права,  просить рішення суду скасувати,  та постановити нове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи
рішення,  суд правильно визначив характер
правовідносин сторін,  а тому
обґрунтовано застосував Закон України від 21.11.1996
року „Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України"
(з подальшими змінами).

Згідно  ст.  1, 2, 6 вказаного
Закону,  суми відповідних заощаджень
громадян відносяться на внутрішній державний борг України. Кошти для
компенсації заощаджень громадян передбачаються у Державному бюджеті України
окремою статтею.

Відповідно
до положень  ст.  7
Закону,  які рішенням Конституційного
Суду України від 10.10.2001
року визнані конституційними,
заощадження громадянам повертаються поетапно,  в межах коштів,  передбачених для цього Державним бюджетом України
на поточний рік. Перелік груп вкладників і черговість виплат проіндексованих
вкладів,  а також обсяг виплат,  згідно
ст.  8 цього Закону у
межах коштів,  передбачених Державним
бюджетом України,  встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно
до Постанов Кабінету Міністрів України №
275 від 26.03.2001 року,  з подальшими змінами,  та №
471 від 05.04.2002 року,  повернення відновлених та проіндексованих
грошових вкладів у повному обсязі ,  а не в межах коштів,
установлених Державним бюджетом України,
без граничних розмірів таких виплат,
не передбачено.

За таких
обставин висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог
відповідає чинному законодавству.

Доводи
апелянта про невідповідність рішення суду Конституції та Закону „Про
власність" безпідставні. Компенсація сум грошових заощаджень
громадян,  як державного внутрішнього
боргу,  проводиться а рахунок Державного
бюджету,  порядок сплати якого відповідно
до  ст.
92 Конституції
України встановлюється відповідними Законами України. Норми Закону „Про
власність" ці правовідносини не регулюють і підстав застосувати їх при
вирішення спору суд не мав.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права,  доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду,  а тому підстав для
скасування рішення та ухвалення нового не вбачається.

Керуючись  ст.   ст.  307,
308, 313,  315,  316,
317 ЦПК України,
колегія: суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м.  Запоріжжя
від 13 лютого 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.