Справа
№22-ц-897/898/2007р.                             Головуючий
у І інстанції Атаманюк Р.І.
40                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2007 р.                                                                                    м.  Івано-Франківськ

Колегія
судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                Горблянського
Я.Д.

суддів                                           Девляшевського
В.А.,  Ясеновенко Л.В.

секретаря                                     Юрків І.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ТзОВ
"Атіс" ОСОБА_1 на рішення та окрему ухвалу Верховинського районного
суду від 11.05.2007 року, -

встановила:

ОСОБА_2
звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ "Атіс" про поновлення на
роботі,  стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Свої
позовні вимоги позивач мотивує тим,  що з
20.12.2005 р. працював у відповідача сторожем.

Однак
30.08.2006 р. його до роботи не допустили без мотивації. Наказ про звільнення
не видавався. Розрахунок з ним проведений не був. Тому просить поновити його на
роботі на посаді сторожа та стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу,  а також стягнути 2 тис.  грн. моральної шкоди.

Рішенням
суду від 11.05.2007 року позов задоволено частково. Зобов'язано директора ТзОВ
"Атіс" видати письмовий наказ про прийняття на роботу позивача на
посаду сторожа з 20.12.2005 p.,  стягнуто з ТзОВ "Атіс" на користь позивача
заборгованість по зарплаті за період з 01.01.2005 р. по 30.08.2006 р. в розмірі 1650
грн.,  а також зобов'язано директора ТзОВ
"Атіс" поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді сторожа з 30.08.2006 р.

Стягнуто
з директора ТзОВ "Атіс" ОСОБА_3
на користь позивача 3525 грн. зарплати за час вимушеного прогулу з
30.08.2006 р. по квітень 2007 р.

Стягунто
з ТзОВ "Атіс" на користь ОСОБА_2 400 грн. моральної шкоди,  17 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення в Державний бюджет. Рішення в частині
стягнення зарплати за один місяць в розмірі 400 грн. допущено до негайного
виконання.

Судом
першої інстанції також винесено окрему ухвалу прокурора Верховинського району
про факти порушень законодавства про працю відповідачем.

Не
погоджуючись із рішенням і окремою ухвалою Верховинського районного суду
представником відповідача ОСОБА_1 подано апеляційні скарги в яких апелянт
посилається на те,  що суд поверхово
дослідив обставини справи. Позивач у відповідача не працював жодного дня,  трудовий договір з ним не укладався і трудова
книжка не видавалася. Це підтвердила і прокурорська перевірка. В матеріалах
справи невідомо звідки взялася довідка сільської ради про те,  що позивач працює у відповідача. Також
позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

2

Позивач
не зміг пояснити підстав відшкодування моральної шкоди. Суд стягнув з директора
ТзОВ "Атіс" ОСОБА_3  на користь
позивача 3525 грн. зарплати,  але той не
є по справі відповідачем,  а також
керівник покриває шкоду підприємству,  а
не безпосередньо працівнику.

Суд без належних
на те підстав виніс окрему ухвалу.

Просить рішення
суду та окрему ухвалу скасувати,
ухвалити нове рішення.

Директор
ТзОВ "Атіс" ОСОБА_3  та представник
ОСОБА_1  підтримали апеляційні
скарги,  просять рішення суду та окрему
ухвалу скасувати і ухвалити нове рішення про відхилення позову.

Позивач
ОСОБА_2 просить апеляційні скарги відхилити,
а рішення суду та окрему ухвалу залишити без змін.

Розглянувши
матеріали справи,  оцінивши зібрані
докази,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає до часткового
задоволення виходячи із слідуючих підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
ОСОБА_2 виконував роботу сторожа ТзОВ "Атіс",  яке розташоване в с Устеріки
Верховинського району з грудня 2005 р. по серпень 2006 p.,
що підтверджується показами свідків та довідкою сільської
ради.

Як
встановлено в судовому засіданні позивачу виплачено відповідачем за період
роботи сторожем з січня по серпень 2006 року 1200 грн.,  з розрахунку 150 грн. на місяць,  хоча мінімальна зарплата в січні-червні 2006
р. становила 350 грн.,  а липні-серпні -
375 грн.

Також
судом першої інстанції встановлено,  що
30.08.2006 року відповідачем не було допущено позивача до роботи,  а директор ТзОВ "Атіс" заявив що
той звільнений з роботи.

Тому суд
першої інстанції,  встановивши що позивач
пропустив строк звернення до суду з поважних причин,  поновив йому строк звернення до суду,  зобов"язав директора ТзОВ
"Атіс" видати письмовий наказ про прийняття позивача на роботу на
посаду сторожа з 20.12.2005       року,
стягнув з відповідача заборгованість по зарплаті за період з 01.01. по
30.08.2006р. в розмірі
1650 грн. та 400 грн. моральної шкоди.

Верховинський
районний суд зобов'язав директора ТзОВ "Атіс" поновити позивача на
роботі з 30.08.2006 року та стягнув судовий збір і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення.

Разом з
тим суд всупереч нормам трудового законодавства та порушуючи норми
процесуального законодавства посилаючись на
ст. 237 КЗпП України стягнув із директора ТзОВ "Атіс"
ОСОБА_3  на користь позивача 3525 грн.
зарплати за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2006 р. по квітень 2007 p.,
хоча позов до нього не пред'являвся,  а відповідно до  ст. 236 КЗпП України виплату зарплати за час
вимушеного прогулу проводить власник або уповноважений ним орган.

Тому
рішення в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення
вказаної суми з ТзОВ "Атіс".

В решті
рішення слід залишити без змін оскільки воно ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,  а
доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обгрунтованості.

Колегія
суддів також не бачить підстав для скасування окремої ухвали по справі,  оскільки відповідно до  ст. 211 ЦПК України,  суд,
виявиши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини
та умови,  що сприяли вчинення порушення,  може постановити окрему ухвалу і направити її
відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та
умов.

На підставі наведеного та керуючись  ст. ст. 307,
309,  312,  313,
314,  316 ЦПК України,  колегія суддів, -

3

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ТзОВ "Атіс" ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Верховинського районного суду від 11.05.2007 року в частині стягнення із
директора ТзОВ "Атіс" ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 3525 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу
за період з 30.08.2006 р. по квітень 2007 р. включно скасувати.

Ухвалити
нове рішення. Стягнути з ТзОВ "Атіс" на користь ОСОБА_2 3525 грн.
заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2006 року по
квітень 2007 року включно.

В решті рішення
та окрему ухвалу залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.