РІШЕННЯ
№ 2 - 1109/2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2007 року
Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої - судді
Завадської О.П.

при секретарі
Васічевій О.В.

з участю представника - адвоката                  ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання правочину /договору купівлі -
продажу/ недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договір
купівлі - продажу від 13 грудня 2005 року, яким вона продала відповідачці
квартиру АДРЕСА_1, пояснивши, що відповідачка є дочкою її колишнього
співмешканця ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. За домовленістю з останніми вона
переписала відповідачці вищевказану квартиру взамін довічного догляду, так як
через похилий вік та хворобливий стан потребує стороннього догляду. Але після
смерті батька відповідачка перестала належно нею піклуватися. При підписанні у
нотаріуса документу, вона думала, що зробила заповіт, оскільки
правовстановлюючий документ на квартиру, технічний паспорт, домова книжка
залишились у неї, вона продовжує проживати в квартирі, самостійно сплачує за
комунальні послуги. Лише коли відповідачка намагалась її виписати вона
дізналась, що в дійсності продала їй квартиру, але такого наміру вона не мала,
грошей від відповідачки за квартиру не отримувала, виселятись з квартири не
збиралась. Вона помилялась щодо дійсних намірів відповідачки відносно неї та її
майна. Підписала документ під впливом тяжких для неї обставин, так як важко
хворіє, перебуває в тяжкому матеріальному стані і на вкрай невигідних для неї
обставин, так як позбавлена власності, не отримала за квартиру, навіть, її
вартості, іншого житла немає.

Відповідачка
позов не визнала і пояснила, що її батько ОСОБА_3 співмешкав з позивачкою, тому
вона їх доглядала, допомагала по ремонту, обслуговуванню квартири позивачки,
сплаті комунальних послуг. І так як вона понесла значні витрати по утриманню
майна позивачки, був укладений договір купівлі - продажу квартири, за яку
протягом життя мав розраховуватись її батько, він, навіть, встиг сплатити їй
7500 грн., але розписки не брав. Позивачка свідомо і добровільно продала їй
квартиру, оскільки при підписанні договору нотаріус його зачитувала і
роз'яснювала можливі наслідки. Крім того позивачка часто робила заповіти на
інших, тому розуміла різницю. Вона прийняла позивачку як матір і бере на себе
зобов'язання доглянути її до смерті, навіть, погоджується на внесення
відповідних змін до оспорюваного договору.

Третя
особа ОСОБА_4 суду пояснила, що 13 грудня 2005 року нею посвідчувався між
сторонами договір купівлі - продажу квартири, який при підписанні їм
зачитувався і роз'яснювався. Сумнівів в дієздатності позивачки чи наявності
намірів сторін приховати дійсні наміри укладення договору у неї не було. Згідно
домовленості сторін, розрахунок за квартиру повинен був проводитись після
підписання договору. Позивачка сказала, що відповідачка її родичка і буде в
подальшому надавати їй матеріальну допомогу.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідків та дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно даних договору купівлі - продажу, посвідченого
ОСОБА_4, приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу
13 грудня 2005 року за р. № 3954 позивачка продала відповідачці за 15150 грн.,
які зобов'язувалась передати після підписання договору, квартиру АДРЕСА_1, хоч
в дійсності сторони мали намір узгодити свої відносини з приводу часткового
відшкодування затрат відповідачки по утриманню майна позивачки, збереження та
закріплення родинних відносин в зобов'язанні довічного утримання позивачкою
відповідачки, що визнається сторонами та підтверджується показами свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна
сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно /товар/ у
власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; до ст. 229 ч. 1 ЦК України
- якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення
має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких
властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість
використання за цільовим призначенням; ст. 233 ч. 1 ЦК України правочин, який
вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину; ст. 234 ч. 1 ЦК України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цим
правочином.

Враховуючи, що сторони не виконали
умови договору купівлі - продажу, зокрема п. 4 щодо сплати вартості квартири,
п. 10 щодо звільнення квартири до 14 грудня 205 року, волевиявлення сторін не
було вільним і не відповідало їхній внутрішній волі, позивачка вчинила правочин
впливом помилки, так як мала спотворене уявлення про обставини відносно неї та
її майна, що дійсно мали місце, на вкрай невигідних умовах, тому що була позбавлена
власності при відсутності іншого житла, не отримала оплати за квартиру, суд
прийшов до висновку, що сторони уклали договір купівлі - продажу без наміру
створити правові наслідки, які обумовлюються цим правочином, тому позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі
ст. ст. 203, 215, 233, 234, 655 ЦК України,

вирішив:

Позов
задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу, посвідченого ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 13
грудня 2005 року за р. № 3954 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через
Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Суддя  ___________