Справа № 22ц -1041/2007 рік.
Головуючий у першій інстанції - Шитченко Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27 червня 2007
року                                                                                            місто
Чернігів

Апеляційний      суд
Чернігівської області у складі: головуючого - судді Коренькової З.Д.
суддів - Заболотного В.М., Острянського В.І. при секретарі - Мехед Т.О.

3 участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення
Чернігівського районного суду від

04     травня 2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
вартості безпідставно набутого майна,

стягнення вартості виконаних робіт та відшкодування моральної шкоди, та за

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків за
неналежну якість роботи, -

ВСТАНОВИВ:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в
якому просив ОСОБА_2 відшкодувати вартість належного йому майна, зокрема:
плоскошліфувальної машини VOLT 1,7 кВт,
барабанної машини „Одеса" 220 В - 2,2 кВт, маятникової пили 2 кВт,
електропили REBIR 1,2 кВт,
циркулярки 0,6 кВт,
пилезборника TOMSON,
саквояжу з ручним інструментом, що знаходились у останнього без достатньої
правової підстави, на суму 15000 грн., зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розрахуватися з позивачем за проведену роботу в сумі 5000 грн. та стягнути з
відповідачів завдану їх неправомірними діями моральну шкоду в сумі 1700 грн.
Зазначив, що в січні 2006 року, в АДРЕСА_1, разом зі своєю бригадою займався
паркетними роботами, відповідно до укладеної між ним та ОСОБА_2 домовленості.
29 січня 2006 року був останнім днем роботи на об'єкті, тому він зателефонував
ОСОБА_2 та повідомив про можливість прийняти виконані роботи. Проте, не
дочекавшись замовника, поїхав додому, оскільки не мав вільного часу. Тому
особисто виконані роботи ні відповідачу, ні будь-кому іншому не здавав. Все
вищевказане майно залишилось в будинку, оскільки воно було громіздке   і

він
вважав можливим забрати його в подальшому при проведенні з замовником
остаточного розрахунку. Наступного дня його до будинку не впустили і забрати
своє обладнання він не зміг. Крім цього, за виконану роботу остаточний
розрахунок з ним не здійснювався. ОСОБА_1 зустрічний позов не визнав, оскільки
вважав, що роботи ним та його бригадою були виконані якісно.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_3 з вимогою стягнути 12420
грн., мотивуючи тим, що лакування 3-го поверху будинку бригадою ОСОБА_3 було
проведено неякісно, як і укладка паркету на 2-му поверсі, що потягло за собою
збитки у вигляді їх переробки та оренди для цього відповідного обладнання.
Вказував, що дійсно, між ним та ОСОБА_1 був укладений спочатку в усній, а
згодом - в письмовій формі договір підряду. Згідно з договором, бригада під керуванням
ОСОБА_3 при проведенні другого етапу робіт, що відбувся в січні 2006 року,
повинна була повністю закінчити роботи по укладанню паркету на другому та
третьому поверхах АДРЕСА_1, де він здійснював загальну організацію будівельних
робіт. 29 січня 2006 року, біля 8-ї години ранку, йому зателефонував ОСОБА_1,
повідомивши про закінчення роботи, але на прохання залишитись певний час в
будинку для здачі виконаних робіт не погодився, посилаючись на зайнятість. Того
ж дня, через кілька годин, приїхавши на будівництво, ОСОБА_2 побачив, що
будь-якого обладнання в будинку не було, робота була проведена неякісно. Після
цього він зателефонував ОСОБА_1 з відповідними претензіями, на що останній
повідомив йому про те, що все виконано належним чином і перероблюватися не
буде. У зв'язку з цим, ОСОБА_2 вимушений був наймати іншу бригаду, яка
виправила недоліки, але це потягло за собою додаткові витрати. А тому просив
стягнути на його користь з ОСОБА_3 10956 грн. вартості ремонтних робіт, 1464
грн. за оренду плоскошліфувальної машини, 1000 грн. за надання юридичної
допомоги, 350 грн. за проведення експертного дослідження, 124 грн. 20 коп.
сплаченого державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Первісний позов не визнав, пояснивши, що професійне обладнання ОСОБА_1
особисто неодноразово завозив і вивозив. Цими питаннями охоронці будинку не
опікувались, оскільки з відповідним проханням до них ніхто не звертався.

Рішенням Чернігівського районного суду від 04 травня 2007 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
повністю. Суд прийшов до висновку, що доводи, викладені у позові ОСОБА_3, є
припущеннями, на яких відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, не може
ґрунтуватися доказування. Крім того, проведеними органами дізнання перевірками,
причетність ОСОБА_2 до незаконного заволодіння майном ОСОБА_3 не встановлена.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, суд вказав, що ОСОБА_1 було неякісно виконано роботу по
укладанню паркету в АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 В результаті цього, ОСОБА_2 вимушений був наймати іншу бригаду і
проводити ремонтні роботи. Виходячи з цього, на підставі

ст.ст. 852, 858 ЦК України, суд
стягнув на його користь з ОСОБА_3 матеріальні збитки, відповідно до висновку
будівельно-технічного дослідження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення суду скасувати як
таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги та
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 Апелянт стверджує, що належний йому
інструмент повинен був охороняти ОСОБА_2, так як він забезпечував охорону
ремонтованого будинку. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що
після закінчення роботи ОСОБА_1 інструмент не забирав. А тому вважає, що
ОСОБА_2 його привласнив. Факт привласнення останнім інструментів
підтверджується і тим, що одразу ж після відмови повернути апелянту інструмент,
він 02.02.2006 року звернувся з цього приводу до органів міліції. На даний час
перевірка за фактом привласнення інструментів триває.

Крім того, стягнення з нього на користь ОСОБА_2 12420 грн. є нічим не
обґрунтованим висновком суду. Суд безпідставно взяв до уваги висновок
спеціаліста від 16.11.2006 року №С-1082, оскільки переробка ніби-то неякісно
виконаних робіт була здійснена у лютому 2006 року. А тому, в листопаді 2006
року неможливо було визначити якість попередньо виконаних робіт. Спеціаліст не
виїздив на місце і безпосередньо не досліджував об'єм виконаних робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового
процесу, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу. Або допустив інші недоліки в роботі, замовник має
право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у
розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом відшкодування своїх
витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо
інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або
інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Згідно ст. 857 ЦК України,
виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або
вимогам, що звичайно ставляться на момент передання її замовникові.

По
справі встановлено, що між сторонами спочатку в усній, а згодом - у письмовій
формі, укладений договір підряду на укладення паркету та опорядження паркетного
покриття, який хоча і не відповідає стандартній формі, проте містить істотні
умови виконання робіт, які сторони повинні були забезпечити, зокрема строки
виконання певних етапів, надання необхідного матеріалу замовником, складання
звітів про проведену роботу, забезпечення температурного режиму, порядок
розрахунків, тощо (а.с. 44). За домовленістю сторін ОСОБА_1 повинен був укласти
паркет на другому та третьому поверхах, а також зробити

опоряджувальні
роботи паркетного покриття в АДРЕСА_1. Проведенням робіт керував особисто
ОСОБА_1, а тому суд вірно дійшов висновку про те, що останній взяв на себе
ризик відповідальності за можливу неякісну роботу всієї бригади.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2006 року,
тобто в останній день виконання обумовлених договором робіт, ОСОБА_1,
повідомивши ОСОБА_2 про їх закінчення, готовий об'єкт не здав, не отримавши
розрахунку за виконані етапи. В телефонному режимі час можливої майбутньої
зустрічі з замовником не обумовив, істотно порушивши таким чином умови
договору, викладені ним самим, що передбачав поетапне проведення оплати за
роботу після завершення кожного виду робіт (п.6 договору).

Того ж дня, по приїзду на будівництво, ОСОБА_2 виявив
недоліки в укладенні паркету та опоряджувальних роботах паркетного покриття,
які були помітні нефахівцю, з приводу чого між ним та ОСОБА_1 відбулась телефонна
розмова, в ході якої підрядник відмовився від їх виправлення.

Показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також договором на
виконання будівельних робіт від 04.02.2006 року підтверджується, що недоліки у
виконаній роботі мали місце і виправлялись замовником за власний кошт (а.с.
63-65, 205-207). Крім цього, для проведення вищезазначених робіт ОСОБА_2 брав у
оренду в магазині „Паркетний світ" плоскошліфувальну машину, за
користування якою ним було сплачено 1464 грн., що підтверджується договором оренди
обладнання №03 від 06.02.2006 року (а.с. 38-40).

А тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і стягнення на його користь з
ОСОБА_3 збитків, завданих в результаті неякісного виконання робіт по укладанню
паркету.

Доводи апелянта щодо відшкодування ОСОБА_2 вартості безпідставно набутого
майна не можуть бути взяті до уваги, оскільки, ОСОБА_1 ні в письмовій, ні в
іншій формі не укладав з охоронцями об'єкту або замовником договору на охорону
інструментів, хоча таку можливість мав.

Проведеними Чернігівським РВ УМВС перевірками заяви ОСОБА_3 щодо
привласнення належного йому інструменту ОСОБА_2, причетності останнього до
зникнення майна апелянта не встановлено. На даний час перевірка по заяві
ОСОБА_3 триває. Будь-яких інших доказів, які б визначали винність ОСОБА_2 у
незаконному заволодінні обладнанням, що належить апелянту, судом не
встановлено.

Суд також вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про стягнення з них коштів за виконані роботи в сумі 5000 грн. Хоча
останні і є власниками буд.АДРЕСА_1, але договору підряду з ОСОБА_1 вони не
укладали, будь-яких розрахунків з ним не проводили, виконану роботу не
приймали, а тому не можуть бути відповідачами за цими вимогами.

Але не
можна погодитися з висновком суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про
зобов'язання ОСОБА_2 розрахуватися з ним за виконану роботу. Як встановлено,
ОСОБА_2 не розрахувався з апелянтом за виконані останнім роботи по укладанні 60
кв. м. паркету на другому поверсі будинку, що він

сам не заперечував в
засіданні апеляційного суду. А тому, відповідно до ст. 854 ЦК України,
вартість виконаних робіт в сумі 3366 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_2 брав в оренду плоскошліфувальну машину строком на 8 діб,
і вона використовувалась по 4 доби на кожному з поверхів. Оскільки, ОСОБА_1 не
проводив шліфувальні роботи на 2-му поверсі, то стягнута з нього сума орендної
плати підлягає зменшенню у два рази - до 732 грн., що не заперечував у
засіданні апеляційного суду і ОСОБА_2

За таких
обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 852, 854, 857 ЦК України, ст.ст.
303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И РІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду від 04 травня 2007 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - змінити.

Позов    ОСОБА_1
-    задовольнити    частково,

стягнувши на
його користь з ОСОБА_2 кошти в сумі 3366 (три тисячі триста шістдесят шість)
гривень за укладку 60 кв. м. паркету та 51 грн. в повернення сплаченого
державного мита.

Рішення Чернігівського районного суду від 04.05.2007 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь з ОСОБА_3 1464
грн. за оренду плоскошліфувальної машини - змінити, зменшивши суму стягнення до
732 грн., визначивши остаточний розмір відшкодування, який підлягає стягненню з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, в сумі 11688 грн. та 116 грн. 88 коп. державного
мита.

Провести взаємозалік стягуваних сум і остаточно стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 8322 (вісім тисяч триста двадцять дві) гривні у відшкодування
збитків, завданих виконанням неякісної роботи, та 83 грн. 22 коп. сплаченого
останнім державного мита.

В іншій частині рішення Чернігівського районного суду від 04 травня 2007
року - залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.