Справа № 22-4471                                       Головуючий
в 1 інстанції - Олещенко
- 30                                                          Доповідач
РІШЕННЯ Іменем України

5 липня
2007 року                               Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого   Кондратьєвої О.М.

суддів              ОлейниковоїЛС.

Могутової Н.Г.

при секретарі   Таранець В.О.

за участю:
сторін,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційні скарги ОСОБА_1 і
представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 20 березня 2007 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
квартирою та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 і
представник відповідача ОСОБА_2 -ОСОБА_3 звернулись до апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 20
березня 2007 року, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні квартирою та виселення були задоволені: суд
вирішив виселити ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення, а також зобов"язав ОСОБА_1 і ОСОБА_4 передати ОСОБА_4
ключі від квартири АДРЕСА_1 і не чинити перешкоди в користуванні нею.

Відповідач ОСОБА_1 і
представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про
виселення відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_4 із спірної квартири, вказуючи, що
ОСОБА_4 належить дуже мала частка квартири, щоб вона могла нею користуватись, а
також ОСОБА_2 має намір звернутись із позовом до суду про припинення права
власності на частку квартири ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні позивач просила відхилити апеляційні скарги і залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено, що позивачу
ОСОБА_4 належить на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1997 р. 1/10
частка квартири АДРЕСА_1, а відповідачу ОСОБА_2 належить 9/10 частки вказаної
квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 жовтня
1998 року, де спадщину вона отримала після смерті колишнього чоловіка позивачки
- ОСОБА_6, померлого 10 квітня 1998 року.

З 2003 року у спірній квартирі проживають відповідачі
ОСОБА_1 і ОСОБА_5 з дозволу відповідача ОСОБА_2, яка    надала довіреність своєму брату
ОСОБА_1   на

ираво користування і проживання в належній їй квартирі,
строк дії останньої такої довіреності -28 квітня 2009 року (а.с.13)

17 жовтня 2006 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом
до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_4
із вказаної квартири з тих підстав, що останні чинять перешкоди їй у
користуванні квартирою, у ОСОБА_4 не має ключа від квартири, бо між сторонами
тривалий час зберігаються неприязливі відносини, а такорк ОСОБА_4 не давала
своєї згоди на вселення в квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 20 березня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні квартирою та виселення були задоволені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, відповідачів і
представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені
у скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, при цьому ОСОБА_4 належить 1/10 частка
квартири, а ОСОБА_2 - 9/10 частки.

Судом першої інстанції було встановлено, до між сторонами тривалий час
зберігаються неприязливі відносини, ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 чинять перешкоди ОСОБА_4 у проживанні у спірній квартирі. Вказані
обставини ОСОБА_1 і
ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні, вони вважають, що доля ОСОБА_4 в
квартирі надмірно мала і зараз ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду про
припинення права власності ОСОБА_4 на належну їй частку квартири.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про необхідність
задовольнити позивачу позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні
квартирою відповідає обставинам справи. Відповідач ОСОБА_1 і представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в цій частині рішення суду не оскаржують.

Апеляційний суд
вважає за необхідне в цій частині рішення суду залишити без змін.

Про те з висновком суду першої інстанції про виселення
ОСОБА_1 і ОСОБА_4 із квартири погодитись не можливо.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1
і ОСОБА_5 вселилися і проживають в квартирі не самовільно, а з дозволу співвласника
квартири ОСОБА_2, яка надала своєму брату ОСОБА_1 довіреність на право
користування і проживання в належній їй квартирі, строк дії останньої такої
довіреності - 28 квітня 2009 року (а.с.13). Позивач ОСОБА_4 з 1998 року в
квартирі не проживає, тому ОСОБА_2, яка проживає в Російській Федерації, для
зберігання квартири надала довіреність на право користування і проживання в
квартирі своєму брату(а.с.ІЗ). Тому висновок суду про те, що ОСОБА_2
самостійно, без врахування інтересів позивачки, розпорядилась спільним майном і
порушила інтереси ОСОБА_4, не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_2
не розпоряджалася майном, а дозволила ОСОБА_1 і ОСОБА_5 користуватися і
проживати в квартирі, а останні приймали заходи для зберігання квартири в належному
стані.

Враховуючи   вищенаведене,   апеляційний
суд   вважає   за
необхідне   відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про їх виселення.

Згідно ст. 309 ч. 1 п. З ЦПК України, підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої
інстанції необхідно змінити і відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог
про виселення із квартири ОСОБА_1 і ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 Цивільного процесуального кодексу
України апеляційний суд,-

ВИРІШИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Апеляційну задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 20 березня 2007 року
змінити.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1,
ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення та

може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців з

дня набрання законної сили.