Справа № ЗЗц-483                                                                   Головуючий
в 1 інстанції Гордєєв В.О.
- 44                                                                           Доповідач
Завидовська-Марчук О.Г.
УХВАЛА

іменем    України

25
вересня 2007 року.                                                                                                 м.  Луцьк

Колегія суддів з
розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської

області в
складі:

головуючого       Завидовської-Марчук О.Г.,

суддів                   Стрільчука В.А.,  Русинчука М. М. ,

Мудренко
Л.І.,  Расевича С. І.,  розглянувши в судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до селянської спілки «Прикарпаття» про стягнення коштів за касаційною
скаргою представників приватного аграрно-промислового підприємства «Надія»
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 на ухвалу
Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 2 березня 2006 року,

встановила:

У травні
2001 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до селянської спі­лки
«Прикарпаття» про стягнення в його користь боргу за договором позики в сумі
154195 грн.14 коп.

Рішенням
Бучацького районного суду від 1 листопада 2001 року позов задоволено
частково,  постановлено стягнути з
селянської спілки «Прикарпаття» в користь ОСОБА_1 148060 грн. та 1480, 60 грн.
державного мита в дохід держави,
звернувши стягнення на майно селянської спілки.

Ухвалою
цього ж суду від 14 серпня 2001 року в порядку забезпечення позову ОСОБА_1
накладено арешт на майно селянської спілки «Прикарпаття» Бучацького ра­йону на
суму 154195, 14 грн.

В червні
2004 року ОСОБА_1. звернувся в суд з заявою,
в якій просив змі­нити спосіб і порядок виконання рішення Бучацького
районного суду від 1 листопада 2001 року,
відчуживши йому майно приватного аграрно-промислового підприємства
«Надія» - правонасту­пника селянської спілки «Прикарпаття»,  на яке вищезазначеною ухвалою було накладено
арешт.

Ухвалою
Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2004 року,  залишеною без змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 2 березня 2006 року,
заяву ОСОБА_1 задоволено,  змінено
спосіб виконання рішення суду від 1 листопада 2001 року та звернено виконання
на майно приватного аграрно-промислового підприємства «Надія». Постановлено
відчужити в користь ОСОБА_1 майно,  на
яке накладено арешт,  на суму 149540, 60
грн.

В
касаційній скарзі представники приватного аграрно-промислового підприємства «На­дія»
ставлять питання про скасування судових рішень та передачі справи на новий
судовий роз­гляд в суд першої інстанції в іншому складі суду,  посилаючись на їх незаконність із-за пору­шення
судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши доводи скарги та
матеріали справи,  колегія суддів дійшла
висновку,  що касаційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до  ст.  351 ЦПК
України,  діючої на час вирішення
заяви,  за наявності обставин,  що ускладнюють виконання рішення або роблять
його неможливим,  за заявою держа­вного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ,
розглядає питан­ня про зміну способу і порядку виконання рішення і у
виняткових випадках може змінити спо­сіб і порядок виконання рішення.

Задовольняючи
заяву позивача про зміну способу виконання судового рішення,  суд пер­шої інстанції виходив з того,  що правонаступником майна селянської спілки
«Прикарпаття» ,  на яке звернено
стягнення рішенням Бучацького районного суду від І листопада 2001 року,  є при­ватне аграрно-промислове підприємство
«Надія»,  а тому стягнення має бути
звернено на майно цього підприємства.

Проте з
таким висновком погодитися не можна,
оскільки він суперечить чинному зако­нодавству.

Згідно з
ч. 1  ст.
50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті (опису),
вилученні та примусовій реалізації.

У
відповідності до  ст.  106 ЦПК України в разі вибуття однієї з сторін
в спірному або встановленому судом правовідношенні суд допускає у всіх стадіях
процесу заміну відповідної сторони її правонаступником.

Згідно
ч. 5  ст.
11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з
сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони,  а також сама заінтере­сована особа мають
право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Змінивши
спосіб виконання рішення Бучацького районного суду від 1 листопада 2001 року і
звернувши стягнення на майно приватного аграрно-промислового підприємство
«Надія»,  суд на ці положення зазначених
законів уваги не звернув,  як і не
з'ясував,  коли припинено дер­жавну
реєстрацію СП «Прикарпаття»,  яке фактично майно зазначеної спілки прийняло
приватне аграрно-промислове підприємство «Надія» і не вирішивши питання про
заміну сторони вико­навчого провадження - селянської спілки «Прикарпаття»,  безпідставно наклав стягнення на май­но
приватного аграрно-промислового підприємства «Надія»,  яке не було стороною виконавчого провадження.

Оскільки
апеляційний суд залишив поза увагою наведені порушення суду першої інстан­ції і
не виправив їх,  оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись  ст.
ст.  336,  338 ЦПК України,  колегія суддів з розгляду цивільних справ у
ка­саційному порядку апеляційного суду Волинської області,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу представників приватного
аграрно-промислового підприємства «Надія» ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу
Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 червня 2004 року та ух­валу
апеляційного суду Тернопільської області від 2 березня 2006 року
скасувати,  а справу на­правити на новий
розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає.