Справа № 22ц-1791                                 Головуючий
Категорія 11                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2007 року судова
колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного Суду Луганської області
в складі

головуючого Л.Д. Дмитрієвої

суддів Т.Д.Карайван,  Є.В.Коротенко при секретарі І.І.Кагадій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луганську
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду М.Луганська від 5.03.2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення грошової суми та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання угоди недійсною та про примусове повернення майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду
м.Луганська від 5.03.2007
р. задоволено позовні вимогиОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2
90900 грн. в
рахунок повернення аванса
та 4500 грн. у відшкодування витрат на юридичну допомогу, а також
судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким
визнати заключним правочин купівлі-продажу автомобілю „Субару-Форестер"
д.н.НОМЕР_1 між ним і ОСОБА_2 чи ухвалити нове рішення, зобов"язавшиОСОБА_2
повернути йому вказаний автомобіль та стягнути з ОСОБА_1 не користьОСОБА_2
гроші в сумі 90900 грн.
Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України підставами для
зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Приймаючи рішення про стягнення з
ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 90900
грн., суд першої інстанції виходив з того, що вказана сума є авансом для
придбання спірного автомобілю ОСОБА_2 у ОСОБА_1, власника автомобілю, в рахунок
майбутнього правочину купівлі-продажу між сторонами, але

оскільки сторони не уклали такої угоди, тому ОСОБА_1
зобов'язаний судом повернути ОСОБА_2 отриману суму.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання угоди недійсної та про примусове повернення
майна, суд першої інстанції виходив з того, що на момент передачі ОСОБА_2
ОСОБА_1 спірної суми між ними ще не було укладено договіру купівлі-продажу
спірного автомобілю, то між сторонами не виникло ніяких зобов'язань на його
виконання і вказана сума не може бути визнаною завдатком. Немає договіру
купівлі-продажу автомобілю, тому і немає чого визнавати недійсним. Крім цього,
суд першої інстанції, посилаючись на ст.387 ЦПК України, вказав, що власник має
право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним, а ОСОБА_1 не надано доказів про те, що спірний
автомобіль знаходиться уОСОБА_2 І суд прийшов до висновку, що не вбачає підстав
для покладання наОСОБА_2 обов'язку повернути спірний автомобіль ОСОБА_1

Судова колегія вважає, що повністю
погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 повністю призвів розрахунок з ОСОБА_1 за придбаний автомобіль, про що
він вказує в своєї позовної заяві, а ОСОБА_1 передав йому цей автомобіль, який
до теперешнього часу знаходиться вОСОБА_2 Тому суд першої інстанції неправильно
кваліфікував ці обставини, вказуя на те, що ОСОБА_2 вніс аванс за майбутню
купівлю-продаж автомобілю, а саме не аванс, а передав ОСОБА_1 повністю гроші за
автомобіль.

Задовольняючи позовОСОБА_2, суд
першої інстанції не розв"язав питання про автомобіль, який у нього
залишився. Крім того, відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 про повернення
автомобілю.

Відповідно до ч.2 ст.ЗОЗ ЦПК
України апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, ОСОБА_1 до апеляційної скарги
було додано постанову Ленінського РО
ЛГУ від 10.03.07р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносноОСОБА_2,
де підтверджено, що він
придбав спірний автомобіль в ОСОБА_1

З а такими обставинами судова
колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні, а саме слід відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні його позову, в решті частини рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 301,303,304,307,309,316,317,
319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
м.Луганська від 5.03.2007
р. змініте. Скасувати в частини задоволення позовуОСОБА_2, та ухвалити нове
в цієї частині і відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позову до ОСОБА_1 В решті
рішення залишити без змін.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

3.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційній
інстанції протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді