АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа №
22-ц-1591 -Ф/07    Головуючий суду першої
інстанції                        Кондрак
Суддя-доповідач
суду апеляційної інстанції        Соболюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії в
складі:

головуючого
- судді              Ломанової Л.О.

суддів              Соболюка М.М.,

Притуленко О.В.,

при
секретарі                        Князькіній
О.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Феодосії матеріали цивільної справи за
позовом Приватного підприємства «Сафарі» до ОСОБА_1 про витребування майна з
чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ленінського районного суду від 24 липня 2007 року про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року Приватне підприємство «Сафарі» звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та
виселення.

20 липня 2007 року позивач заявив клопотання про забезпечення позову шляхом
накладення арешт на майно.

Ухвалою Ленінського районного суду від 24 липня 2007 року заяву позивача
задоволено в повному обсязі - накладено арешт на майно, визначене в заяві, та
заборонено вивіз зазначеного майна ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду ставиться питання про
її скасування.

Вимоги апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції при
постановленні ухвали про забезпечення позову не повно з'ясував обставини у
справі та припустився порушень процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про
забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами
дійсно виник спір щодо майнових прав, існує загроза невиконання чи утруднення
невиконання можливого рішення суду у разі задоволенні позову та накладення
арешту є співмірним із заявленими вимогами.

З такими висновками
суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Згідно з ч. З ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до

відповідача про
витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення. Зазначене майно
є предметом спірних відносин.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції
щодо існування загрози невиконання чи утруднення невиконання можливого рішення
суду у разі задоволенні позову є правильним, оскільки відповідач користується
належним майном та має можливість розпорядитися ним.

Висновок суду першої інстанції про те, що накладення
арешту на майно є співмірним з заявленими вимогами є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваною ухвалою порушуються інтереси іншої
особи а саме - ОСОБА_2, не підтверджені матеріалами справи, а крім того,
вказана особа є самостійною процесуальною особою, яка ухвалу не оскаржує.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно
з'ясував обставини у справі та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, що
відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення ухвали Феодосійського міського суду від 16 грудня 2004 року
про забезпечення позову без змін.

На підставі вказаного і керуючись статтями 303, частиною
1 статті 312, статтями 3131, 314 та 315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Ленінського районного суду від 24 липня 2007 року про забезпечення

позову
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягав.