Справа № 22-ц-3394-2007                                Головуючий у 1 інстанції Кут'я С.Д.
39                                                                      Доповідач     Молчанов
РІШЕННЯ

Іменем України

2007 року    травня " 14 " дня     Апеляційний суд Донецької області

у складі:
Головуючого Стельмах Н.С.

Суддів      Молчанова
С.І., Звягінцевої О.М.

при секретарі
Семенченко С.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від
16.02.2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ " Союз друк " про
визнання незаконним наказу про дисциплінарне стягнення та відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1, яка просила задовольнити апеляційну
скаргу, скасувати рішення суду, як таке, що ухвалено з порушенням вимог
матеріального і процесуального права, задовольнити її вимоги у повному обсязі,
пояснення представника підприємства Пантикіної Ю.О., яка просила Скаргу
відхилити, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи,

ВСТАНОВИВ

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16.02.2007 року, яким їй
відмовлено у задоволені позовних вимог про визнання наказу 194 від 13.11.2006
року про дисциплінарне стягнення незаконним, з урахуванням тих обставин, що
позивачка не порушила норми трудового законодавства, не допускала відсутності
на робочому місці, що підтвердили фактичні обставини справи, адміністрація
намагається звільнити її з роботи за надуманими підставами, суд уже вирішував
трудовий спір на користь позивачки, про що є рішення від 13.09.2006 року, тому
вважає, що при вирішенні справи по суті суд не з'ясував фактичні обставини
справи, ухвалив помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

Судом
першої інстанції встановлено, що 12.12.2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом де вказувала, що працює у відповідача на посаді бухгалтера. Наказом 194
від 13.11.2006 року їй об'явлена догана через відсутність на робочому місці
протягом часу з 9,40 до 10,40 30.10.2006 року. Вважає, що вона не була відсутня
на робочому місці, цей час вона працювала у приміщенні товариства.
Адміністрація склала акт про її відсутність на робочому місці, але позивачка
наполягає на тому, що відомості у акті не відповідають дійсності. Вважає, що
адміністрації незаконно застосувала до неї заходи стягнення, просила визнати
наказ незаконним та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 3000
гривень.

Рішенням
Ворошиловського районного суду Донецької області від 16.02.2007 року у
задоволені позову відмовлено.

Апеляційний
суд вважає, що скарга піддягає задоволенню частково, рішення суду підлягає
частковому скасуванню з ухваленням нового рішення відносно наказу про заходи
дисциплінарного стягнення з таких підстав:

Відповідно
до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника
може бути застосовано один захід стягнення, порядок застосування стягнення
передбачено ст. 149 Закону.

Суд
встановив, що позивачка працювала на підприємстві бухгалтером з повним робочим
днем, за що отримувала відповідну зарплату. Ці обставини сторони не
заперечували.

Адміністрація
звинуватила позивачку у відсутності її на робочому місці протягом часу
30.10.2006 року з 9,40 до 10,40 годин, за що наказом № 194 від 13.11.2006 року
до позивачки застосована догана а.с. 3, з яким позивачка
не погодилася, оскаржила законність наказа
до суду.

Вирішуючи
спір по суті, суд не прийняв до уваги фактичні обставини справи, що відповідно
до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка
заперечує проти наказу, наполягає на тому, що вона цілий день знаходилася на
робочому місці, на території підприємства, за що отримала відповідну зарплату,
тому адміністрація безпідставно звинуватила її у відсутності на робочому місці,
незаконно наклала стягнення, чим порушили вимоги ст. 147 КЗпП України, що суд
не прийняв до уваги, відмовляючи у задоволенні вимог позивачки.

Суд
неналежним чином перевірив законність свідчень у акті від 30.10.2006 року \
а.с. 4 і законність наказу, яку адміністрація наклала на позивачку № 194 від
13.11.2006 року а.с. 3 , неправильно встановив, що акт та наказ є законними.

Апеляційний
суд встановив, що позивачка відпрацювала 30.11.2006 року цілий робочий день, за
що адміністрація нарахувала їй повну зарплату, що підтверджується розрахунковим
листком зарплати позивачки за жовтень 2006 року а.с. 6 .

Адміністрація
склала акт про те, що позивачка протягом часу 30.11.2006 року з 9,40 до 10,40
годин була відсутня на робочому місці а.с. 4 , наказом № 194 від 13.11.2006
року застосувала до неї стягнення у вигляді догани а.с. З , але оплатила цей
час як належним чином відпрацьований, що є підтвердженням доводу позивачки про
те, що вона знаходилася на роботі цілий день у приміщенні підприємства, тому
апеляційний суд вважає встановленим, що рішення суду про відмову позивачці у
задоволенні її вимог ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам
справи, що згідно ст. 309 ч. 1 п.3 ЦПК України є підставою для його скасування,
ухвалення нового рішення про задоволення вимог позивачки, визнання наказу
незаконним.

Апеляційний
суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у частині визнання акту від
30.10.2006 року і наказу № 194 від 13.11.2006 року незаконними, які не
відповідають фактичним обставинам справи і вимогам ст. 147 КЗпП України.

У
частині стягнення на користь позивачки моральної шкоди, рішення суду ухвалено з
додержанням норм матеріального права. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від працівника додаткових зусиль для
організації свого життя. Суд правильно у цій частині вирішив справу, підстав
для скасування рішення суду апеляційний суд не вбачає.

Підстав для
задоволення апеляційної скарги у повному обсязі не вбачається.

Керуючись ч 1 п
3 ст.307, ч.1 п.3 ст.309, 313,314 ЦПК України

ВИРІШИВ

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 16.02.2007 року у частині
відмови у визнанні наказу № 194 від 13.11.2006 року незаконним скасувати.

Позов
ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати акт від 30.10.2006 року про відсутність
ОСОБА_1 на роботі і наказ № 194 від 13.11.2006 року про застосування заходу
стягнення у вигляді догани незаконними та скасувати.

У частині
рішення про відмову у стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.