Справа №22ац -616/2007р                           Головуючий у 1
інстанції Папаценко П.І.
№ 44                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня
2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ДяченкаВ.М.
Трушкова М.М., Лупінової'Л.М. при секретарі Жило І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання дійсними договорів купівлі - продажу за домашніми
угодами, частково недійсними - договору дарування, свідоцтва про право на
спадщину за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, визнання такими, що
втратили право користування житлом за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15 травня 2007 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання дійсними договорів
купівлі - продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1 за домашніми угодами від
30.04. 1977 року і 03.06. 1982 року, визнання частково недійсними договору
дарування, посвідченого Першою маріупольською державною конторою 15.10. 1991 року
на ім'я ОСОБА_2 і свідоцтва про право на спадщини за законом, виданого
11.10.1991 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на ім'я
ОСОБА_5

Задоволений
зустрічний позов ОСОБА_2 до відповідачів. ОСОБА_3 і її неповнолітня донька
ОСОБА_9 визнані такими, що втратили право користування будинкомАДРЕСА_1.
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зобов'язані звільнити нежилу прибудову вказаного будинку.

В
апеляційних скаргах ОСОБА_3 і ОСОБА_1 просять рішення суду скасувати, їх позов
задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Заслухавши
суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_1, їх представника ОСОБА_8 і
ОСОБА_4, які доводи скарги підтримали, заперечення представника відповідача
ОСОБА_7 , яка просила рішення суду залишити без зміни, представника органу
опіки і піклування ОСОБА_6, яка просила прийняти рішення на розсуд суду,
перевіривши законність і обгрунтованість рішення, колегія суддів вважає, скарги
не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно
із вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що у справі відсутні докази про укладення угод
купівлі - продажу спірної частини будинку між ОСОБА_10 і ОСОБА_4, що останній
був власником спірної частини будинку і мав право продавати її, що немає
підстав для визнання недійсними правочинів, вчинених нотаріусом на ім'я ОСОБА_2
і ОСОБА_5, що власник будинку має право вимагати усунення будь - яких порушень
його право.

З таким
висновком суду не можна не погодитися.

Відповідно
до положень статті 105 ЦК
України у ред. 1963
року, громадянин, який збудував жилий будинок чи прибудову без встановленого
дозволу, або без належно затвердженого проекту не праві розпоряджатися цим
будинком чи частиною його. Не може визнана дійсною угода купівлі - продажу
будинку якщо встановлено, що при її укладенні існували передбачені законом
обмеження для її нотаріального посвідчення.

Судом
першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що спірна
прибудова Літ.А1-1 до житлового будинку АДРЕСА_1 була збудована ОСОБА_10 в 1970
році самочинно. Рішенням виконкому Жовтневої районної адміністрації м. М
Маріуполя № 235/8 від 12.06. 1991 року вона була прийнята в експлуатацію як
нежила прибудова з використанням під господарчі потреби. її власником був
визнаний ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1року.

Після
його смерті власницею цього житлового будинку з господарськими прибудовами, на
підставі свідоцтва про право на спадщину за законом стала його дружина ОСОБА_5
15 жовтня 1991 року вона подарувала цей будинок з господарськими прибудовами
своєму сину ОСОБА_2

Будь -
яких доказів того, свідоцтво про право на спадщину за законом, договір
дарування житлового будинку з прибудовами, були посвідчені нотаріусом у
порушення норм закону, що ОСОБА_10 у 1977 році продавав нежитлову прибудову
Літ. А1-1 ОСОБА_11 позивачі як суду першої інстанції так і апеляційному суду не
надалі.

Відповідно
до статті 225 ЦК України в ред.
1963 року право продажу майна належить лише його власникові.

У справі
відсутні дані про те, що ОСОБА_11 набув право власності на спірну прибудову і
мав право продавати її.

Згідно
із статтею 48 Закону України „ Про власність" від 07.02.1991 року, власник
може вимагати усунення будь - яких порушень його права, хоч би ці порушення і
не були поєднанні з позбавленням володіння і відшкодування завданим цим
збитків.

Як
вбачається з довідки, сім'я ОСОБА_1 у складі трьох осіб , значиться
зареєстрованою у буд. АДРЕСА_1. Наявними у справі актами, складени ми комітетом
самоорганізації населення підтверджується , що вони у спірному будинку і
прибудові до нього не проживають з 2003 року. ОСОБА_1 не оспорює того, що вона
проживає разом із своїми батьками по АДРЕСА_2.

Згідно
рішення виконкому спірна прибудова для житла непридатна. У неї забиті двері,
побити стекла у вікнах .

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог позивачів і задоволенні зустрічного позову
відповідача.

Доводи
апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Рішення  суду відповідає встановленим  обставинам
справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права
і підстав для його зміни чи скасування немає. Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 15 травня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох
місяців з дня набрання чинності в касаційному порядку .