Справа№
22ц- 1943/07                         Головуючий
першої інстанції: Шкірай М.І.
Категорія: 26                                          Суддя-доповідач
апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
РІШЕННЯ

Іменем   України

16
жовтня 2007 року                      колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Миколаївської області у складі:

головуючої:
Славгородської Н.П.,

суддів:  Мурлигіної О.Я., Базовкіної Т.М.,

при секретарі
судового засідання:    Бобуйок І.Ф.,

за участю
позивача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою          ОСОБА_2

на
рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2007 року,
ухвалене за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним відмови від
спадщини та визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину
жилого будинку,

встановила:

В травні
2005 р. ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання недійсним
відмови від спадщини та визнання права власності в порядку спадкування на 1/2
частину жилого будинку.

В
обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер їх з
відповідачем батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка
складається з жилого будинку поАДРЕСА_1є спадкоємцями померлого за законом.

18 січня
2007 р. у зв'язку
з відсутністю коштів на оформлення спадщини та обіцянкою відповідача продати в
майбутньому після прийняття спадщини спірний будинок та віддати позивачеві
половину його вартості позивач подав до п'ятої Миколаївської державної
нотаріальної контори заяву про відмови від належної йому частини спадкового
майна, яке залишилося після смерті батька, на користь ОСОБА_2

Посилаючись
на те, що він відмовився від спадщини внаслідок обману відповідача, котрий в
подальшому відмовився від виплати позивачу вартості його частини будинку,
позивач просив суд визнати таку відмову від спадщини недійсною та визнати за
ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину зазначеного
жилого будинку.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2007 р. позов задоволено.

Постановлено
визнати недійсною відмову ОСОБА_1. від належної йому частини спадкового майна,
що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3., та визнати за позивачем право
власності на 1/2 частину жилого будинку АДРЕСА_1

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2. посилається на невідповідність висновків суду
нормам цивільного права та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

В
запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1. вказує, що висновки суду відповідають
положенням матеріального права та обставинам спору й просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Задовольняючи
позов, суд вважав, що є передбачені ст. 230 ЦК України підстави для визнання недійсною відмови ОСОБА_1.
від належної йому частки у спадщині, яка відкрилася після смерті батька.

Однак,
до такого висновку суд дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального
права, а тому в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер батько позивача й
відповідача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина. До складу
спадкового майна входить жилий будинок АДРЕСА_1

18 січня
2007 р. сторони звернулися до п'ятої Миколаївської державної нотаріальної
контори з заявами: ОСОБА_2 - про прийняття всього спадкового майна, яке
залишилося після смерті спадкодавця, а ОСОБА_1. - про відмову від належної йому
частини спадкового майна на користь іншого спадкоємця - відповідача.

Відповідно
до ч. 5 ст. 1274 ЦК України
відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав,
встановлених ст. ст. 225,229-231 і 233 цього Кодексу.

Позивач
в обгрунтування своїх вимог посилається на введення в оману відповідачем.

В той же
час в силу ч. 1 ст. 230 ЦК
України правочин визнається недійсним, якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення,
якими відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК
України вважаються обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим призначенням.

Між тим
обставини, на котрі посилається позивач, а саме обіцянка відповідача після
отримання свідоцтва про право на спадщину продати спадковий будинок та віддати
1/2 частину його вартості позивачеві, стосуються мотиву вчинення відмови від
спадщини, але не її істотних умов, оскільки продаж спадкового майна та подальші
виплати спадкоємцям не є обов'язковими умовами спірного правочину, не
стосуються його природи, предмету, суб'єктного складу.

З
врахуванням наведеного відсутні підстави для визнання відмови позивача від
спадщини недійсною, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При
зверненні до суду позивачем було не доплачено судовий збір в розмірі 8 грн. 50
коп.3а вимоги немайнового характеру про визнання недійсною відмови від
спадщини. Цю суму необхідно стягнути з нього на підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія судців

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2007 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання недійсним відмови від спадщини та визнання права
власності в порядку спадкування на 1/2 частину жилого будинку відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь держави 8 (вісім) грн.. 50 коп. судового збору.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.