Справа № 22ц-954/2007     Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 року                                                                                                       м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі

головуючого-судді       СТРАШНОГО М.М.

суддів:     ГУБАР B.C., ШАРАПОВОЇ О.Л.

при
секретарі:         ІВАНОВІЙ Н.Б.,

за
участю:        ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 11 квітня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Чернігівгаз"

про захист прав
споживача, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 р.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії ВАТ
„Чернігівгаз" щодо припинення газопостачання у період з 20 по 21 листопада 2006 р.
протиправними. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок за спожитий
природний газ за період з травня 2003
р. по 01 грудня 2006 р. Стягнути з
відповідача на його користь переплату у розмірі 48 грн. 18
коп., моральну шкоду у розмірі 1500
грн. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 квітня 2007 р. в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним і
необгрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи,
судом неповно з"ясовані обставини, що мають значення для справи. Посилається
на те, що трактовка зміст
норм постанови КМУ „Про затвердження правил надання послуг з
газопостачання" №
2246 від 09.12.1999 р. в
рішенні суду не відповідає їх дійсному. Вказує, що розрахунки за надання
населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу
провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення
розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання
лічильників природного газу, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 р. № 620, згідно якого,
п.5, обсяги використаного споживачами газу

визначаються для
споживачів, що мають квартирні лічильники газу - за показаннями лічильників газу. Посилається на те, що
згідно усної угоди між ним та власниками квартири № 3 він має вносити
оплату безпосередньо за користування двухкомфорною газовою плитою, на яку існує
окремий ввід. Також вказує на те, що суд не звернув уваги на те, що в заяві про
те, що він просить переплату, яка перенесена з особового рахунку 26333 вважати своєю
оплатою, нема його підпису. Посилається також на те, що власником квартири № 3 неправильно
проведені розрахунки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1 і є споживачем
природного газу. Вказана квартира опалюється за допомогою газового котла,
встановленого в квартирі №
3 даного будинку.

Відповідно до ч.4 п.10 „Правил надання населенню послуг з
газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від
09.12.1999 р. № 2246, у разі встановлення лічильника газу плата за послуги з
газопостачання розраховується відповідно до кількості мешканців квартири та
займаної ними площі.

П.29 вищевказаних Правил визначає обов'язком споживача своєчасно вносити
плату за надані послуги з газопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що з 02.09.2003
р. облік газу, який використовується для опалення в квартирі № 10 - позивача,
проводиться через газовий лічильник, який встановлений в квартирі № 3 і є спільним для
обох квартир.

Судом встановлено, що 31.11.2002
р. між сторонами було укладено договір про надання послуг з газопостачання
населенню, згідно якого позивач мав сплачувати за газову плиту.

12 липня 2005 р. було
переукладено договір про надання послуг з газопостачання населенню, відповідно
до якого ОСОБА_1. мав сплачувати за послуги газопостачання за газову плиту та
за газовий котел, який встановлений в квартирі № 3 та який опалює 27,1
кв.м. площі квартири позивача.

Даними договорами підтверджено факт того, що позивач зобов"язаний
сплачувати за спожитий природний газ на підставі показань лічильника.

П.5 „б" Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за
надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників
природного газу (будинкових або на групу будинків)", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002
р. № 620 передбачено,
що обсяги використаного споживачами газу визначаються для споживачів, що мають
квартирні лічильники газу -
за показаннями цих лічильників.

Тобто позивач згідно з чинним законодавством зобов'язаний був сплачувати за
спожитий природний газ.

Стороною
позивача не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів того, що між ним
та власником квартири №
3 була усна угода, згідно якої плату за газопостачання відповідно до показань
лічильника мала вноситися мешканцями квартири № 3, а позив мав вносити плату лише безпосередньо за
користування двухкомфорною газовою плитою, на яку існує окремий ввід.

У
позивача в період з листопада 2003
р. по грудень 2006 р. із-за
несплати за послуги з газопостачання для опалення його житла виникла
заборгованість, в зв"язку з чим відповідач припинив газопостачання до
квартири позивача відповідно до п. 19
„Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що дії
відповідача по припиненню газопостачання є правомірними, а наявність переплати
в розмірі 48 грн. 18 коп. по справі не доведено, а тому в позові слід
відмовити.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду М.Чернігова від 11 квітня 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили..