Справа № 22ц-13342006
інстанції: Лихошерст
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

7
вересня 2007 року                                                                  місто
Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської    області у складі:

головуючого -
судді Бойко О.В.,

суддів -
Горобець Т.В.,  Шевченка В.М.

при секретарі -
Пільгуй Н.В.,

за участі -
позивача ОСОБА_1,

його
представника адвоката ОСОБА_4,

представника
відповідачки - адвоката ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 11
липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про оспорювання
батьківська ,  -

встановив:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
оспорювання батьківства посилаючись на те,
що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 25 липня 1998 року по 26
квітня 2001 року та від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження. В період перебування
у шлюбі та після розлучення відповідачка робила відверті усні заяви про
те,  що він не є батьком дитини. Позивач
забирав дитину з пологового будинку,  сам
реєстрував народження дитини і сумнівів щодо походження дитини у нього не було.
Такі сумніви виникли лише через півроку після укладення шлюбу,  коли відповідачка вперше заявила йому під час
сімейної сварки,  що дитина не його.

Рішенням
Щорського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2007 року у
задоволенні позову було відмовлено.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення,  а справу направити на новий розгляд,  посилаючись на те,  що воно є необґрунтованим в зв'язку з
неповнотою встановлених обставин. Так,
відповідачка не виконала ухвалу суду про проведення експертизи методом
ДНК-аналізу,  жодного разу не з'явилась
для відбору зразків крові,  що відповідно
до  ст. 146 ЦПК України може
розцінюватись як намагання нею приховати факт відсутності кровного споріднення
між батьком і сином,  тобто визнати факт
для з'ясування якого експертиза була призначена. Відповідачка зверталась до
суду з заявами про неможливість проведення судово-генетичної експертизи,  суд же не дослідив цих тверджень,  не дав їм оцінку,  допустивши однобічність при винесенні рішення.
Також,  суд не взяв до уваги,  що відповідачка в процесі розгляду справи не
заперечувала,  що дійсно заявляла йому,  щоб він відмовився від сина. Посилається
апелянт як на доказ відсутності кровного спорідення між ним та ОСОБА_3і наявність того
факту,  що він страждає безплідністю і на
даний час проходить лікування.

В
засіданні апеляційного суду позивач та його представник апеляційну скаргу
підтримали,  просили її задовольнити.

Представник
відповідачки апеляційну скаргу не визнав,
просив в її задоволенні відмовити,
залишити без змін рішення суду 1 інстанції.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
позивача,  його представника та
представника відповідачки,  перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали справи,
колегія суддів вважає,  що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 про оспорювання батьківства,  суд виходив з того,  що син ОСОБА_3
народився під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Дитина
народилась доношеною і може походити від позивача. При реєстрації дитини
позивач не оспорював її походження,  а
згідно ч.1  ст. 122 Сімейного Кодексу
України дитина,  яка зачата і (або)
народилась у шлюбі,  походить від подружжя.
Суд послався і на  ст. 133 Сімейного
кодексу України,  відповідно до
якої,  якщо дитина народилась у подружжя,  дружина записується матір'ю,  а чоловік - батьком дитини. Також,  суд 1 інстанції зазначив,  що позивач не надав суду жодних доказів,  які б свідчили про обґрунтованість його
позовних вимог,  а проведення
судово-генетичної експертизи унеможливлюється в зв'язку з хворобою дитини.

Проте,  з такими висновками суду апеляційний суд не
може погодитись з наступних підстав.

По
справі встановлено,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 липня 1998
року по 26 квітня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають
сина ОСОБА_3а,    ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Ухвалою
Щорського районного суду від 27 березня 2007 року було призначено
судово-генетичну експертизу,  яка була
необхідна для визначення походження дитини ОСОБА_3а на підставі кровного споріднення.

ОСОБА_2 неодноразово
подавала до суду заяви про те,  що вона
заперечує проти проведення даної експертизи,
так як її малолітній син хворобливий і панічно боїться медичних
процедур,  а дана процедура вплине на
його психічний стан.

3

Проте,  на їх обґрунтування відповідачка не подала
жодного доказу. Єдиним документом,  який
певним чином характеризує дитину,  є
характеристика зі школи,  де навчається
неповнолітній (а.с. 22),  проте в ній не
міститься будь-яких даних стосовно того,
що дитина не може   приймати
участь в проведенні експертизи.

На
підставі  ст. 146 ЦПК України у разі
ухилення особи,  яка бере участь у
справі,  від участі в експертизі,  якщо без цього провести експертизу
неможливо,  суд залежно від того,  хто із цих осіб ухиляється,  а також яке для них ця експертиза має
значення,  може визнати факт,  для з'ясування якого експертиза була
призначена,  або відмовити у його
визнанні.

У даному
випадку не було навіть намагання відповідачки прийняти участь у проведенні
експертизи,  а тому її поведінку суд
розцінює як ухилення від проведення експертизи,
що дає суду підставу для визнання факту відсутності кровного споріднення
між позивачем та неповнолітнім ОСОБА_3ом.

Відповідно
до ч.2  ст. 136 Сімейного Кодексу України
у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою,  яка записана батьком,  та дитиною суд постановляє рішення про
виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її
народження.

Враховуючи,  що відповідачка відмовилась від проведення
експертизи,  а суд на підставі  ст. 146 ЦІЖ України мав право визнати
відсутність кровного споріднення між позивачем та ОСОБА_3ом,  позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. ст. 303,
307,  п.3, 4  ст. 309,
313-315,  316,  317,
319 Цивільного процесуального кодексу України,   ст. ст. 136 Сімейного кодексу України апеляційний
суд

вирішив:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково.

Рішення
Щорського районного суду Чернігівської області від 11 липня 2007 року
скасувати.

Позовні
вимоги задовольнити.

Виключити
з актового запису №13 від 16 лютого 1999 року,
що зроблений у книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів
цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської
області,  відомості про ОСОБА_1як про
батька ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1народження.

Рішення
набуває законної сили негайно з моменту його проголошення і може бути оскаржене
в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.