УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12
червня 2007 року                                                                            м.  Донецьк

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Висоцької B.C.,
Новодворської О.І.,
Олєйникової Л.С.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за позовом ОСОБА_1до видавництва Хрещатик",  ОСОБА_2про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за касаційною скаргою позивача ОСОБА_1на рішення Шевченківського
районного суду м.  Києва від 19 квітня
2002 року та ухвалу Апеляційного суду м.
Києва від 10 червня 2002 року,

встановила:

В
листопаді 2001 рокуОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до видавництва
„Хрещатик" про розірвання договору на виготовлення поліграфічної
продукції,  відшкодування завданої
відповідачем матеріальної та моральної шкоди. Позивач посилався на те,  що 14.06.2001 року між ним та видавництвом
„Хрещатик" було укладено договір на видання роману „Неугомонный оптимист",  вніс передоплату в розмірі 50% вартості замовлення в сумі
1 500 грн. та передав рукопис книги. Відповідач зобов'язань не виконав,  книгу не надрукував,  що завдало йому матеріальної шкоди та
моральних страждань.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 19.04.2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Розірваний
договір між сторонами,  стягнуто з
видавництва „Хрещатик" на користь ОСОБА_1 1 500 грн.,  видавництво „Хрещатик" зобов'язано
повернути ОСОБА_1 копію рукопису книги - роману. В решті вимог про
відшкодування матеріальної шкоди та про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від
10.06.2002 року рішення місцевого суду змінено: в резолютивній частині рішення
слова „копію рукопису" замінено словом „рукопис". В решті рішення
залишено без змін.

ПозивачОСОБА_1.
подав касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного
суду,  посилаючись на невірну оцінку
зібраним доказам,  неправильне
застосування норм матеріального і процесуального права,  в

Справа №
33ц- 939 кс 07

Доповідач
Висоцька B.C.

зв'язку
з чим ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги частково ,  суд першої
інстанції виходив з того,  що між
сторонами був укладений договір на виготовлення поліграфічної продукції ,  який не передбачав стягнення моральної шкоди
та 1500 грн.,  які мав сплатити
позивачОСОБА_1. видавництву „Хрещатик" після виготовлення поліграфічної
продукції.

Апеляційний
суд погодився з таким висновком суду першої інстанції,  обґрунтовано змінив рішення лише в частині
зобов'язання повернути позивачеві саме рукопис книги „Неугомонный оптимст",  який позивач передав видавництву,  а не його копію.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу,  про перевагу
одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Донецької області

ухвалила:

Касаційну скаргу
позивача ОСОБА_1  відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду від 19 квітня 2002 року в частині: розірвання
договору,  стягнення з видавництва
„Хрещатик" на користь ОСОБА_1 1500 грн.,
відмови в задоволенні відшкодування матеріальної та моральної шкоди;
ухвалу Апеляційного суду м.  Києва  від 10 червня 2002 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.