РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
жовтня 2007р.                                                                                  м.  Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг

Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Головуючого:      Вакарук В.М. ,

Суддів:   Бідочко Н.П.,  Павлишиної А.Т., Шишко А.І.,  Меленко О.Є.

розглянувши
у судовому засіданні в м.
Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Веттштайн-Технік Україна" про стягнення
заробітної плати,  вихідної допомоги та
середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,  за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2005 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 04 серпня 2005 року, -

встановила:

У
березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд до ТзОВ
"Веттштайн-Технік Україна" про стягнення невиплачених їй при
звільненні всіх сум: вихідної допомоги в розмірі тримісячного заробітку у
зв"язку із звільненням по  ст. 38
п.3 КзПП України,  що складає 4281 грн.69
коп.; заробітної плати за підсумками роботи за рік - в розмірі 1427 грн.23 коп.
,  а також 1427 грн.23 коп. -
середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2005 року позов задоволено
частково,  стягнуто з відповідача в
користь позивачки 1427 грн.23 коп. винагороди за підсумками роботи за рік та
713 грн.61 коп. - за затримку розрахунку при звільненні,  а всього 2140 грн.84 коп. В решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 04.08.2005 року дане рішення
залишено без змін.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,  а
також невідповідність висновків судів фактичним обставинам справи,  у зв"язку з чим просила постановлені по
справі рішення скасувати,  постановити
нове рішення про задоволення її вимог в повному об"ємі.

Колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає до задоволення
з таких підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1 в частині задоволення її вимог про стягнення вихідної допомоги в сумі
4281 грн.69 коп.,  суд першої інстанції
виходив з того,  що колективним
договором,  укладеним між адміністрацією
та трудовим колективом ТЗОВ "Веттштайн-Технік Україна" на 2004-2005 p.p.,
виплата вихідної допомоги працівникам при розірванні

Справа №
33-ц-505кс/07р.                                         Головуючий у 1 інстанції
Машкаринець І.М.

Категорія
3                                                                   Доповідач
Вакарук В.М.

трудового договору з підстав,  передбачених  ст. 38 ч.3 КзПП України
, не передбачена,  а тому виходячи зі
змісту  ст. 44 цього кодексу такі вимоги до
задоволення не підлягають.

Проте,  з таким висновком суду погодитися не
можна,  оскільки він зроблений з
помилковим застосуванням норм матеріального права,  що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно
до вимог  ст.44 КзПП України при припиненні
трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом
законодавства про працю,  колективного чи
трудового договору /статті 38 і 39/ працівникові виплачується вихідна допомога
у розмірі,  передбаченому колективним
договором,  але не менше тримісячного
заробітку. Таким чином,  встановлені
даною нормою закону розміри вихідної допомоги є мінімальними державними гарантіями
і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені для
працівників підприємств,  установ,  організацій усіх форм власності.

Встановлено,  що ОСОБА_1 була звільнена по ч.3  ст. 38 КзПП України,  яка передбачає розірвання трудового договору
за власним бажанням,  якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує законодавство про правцю,  умови колективного чи трудового
договору,  а тому вона має правові
підстави для одержання вихідної допомоги в розмірі,  як мінімум,
тримісячного середнього заробітку,
незалежно від того,  що в
колективному договорі про такий вид гарантійної виплати нічого не
зазначено,  оскільки відповідно до
вимог  ст. 16 КзПП України умови
колективного договору,  що погіршують
порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників,  є недійсними.

Таким
чином,  суд першої інстанції розглядаючи
справу,  допустив неправильне
застосування норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення справи,  а Апеляційний суд,  в порушення вимог  ст.
ст. 301,  309 ЦПК України 1963
р.,  на зазначені порушення закону уваги
не звернув та залишив рішення місцевого суду в цій частині без змін. З цих
підстав ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 04.08.2005 року та
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2005 року в частині відмови
у задоволенні вимоги про стягнення вихідної допомоги в сумі 4281.69 грн.
підлягають до скасування із постановлення нового рішення в цій частині.

Керуючись  ст.
ст.  332,  341 ЦПК України,  колегія суддів судової палати в цивільних
справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської
області, -

Вирішила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити,  ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 04 серпня 2005 року та рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 27 травня 2005року в частині відмови у
задоволенні вимоги про стягнення вихідної допомоги в сумі 4281 грн.69 коп.
скасувати,  ухвалити в цій частині нове
рішення,  яким позов ОСОБА_1
задовольнити,  стягнути в її користь із
ТЗОВ "Веттштайн-Технік Україна" вихідну допомогу,  за вирахуванням страхових внесків та
податків,  в розмірі 4281 грн.69 коп.
В решті судові рішення залишити без змін.

Рішення     оскарженню    не
підлягає.