Справа 22-636 -2007                          Головуючий у суді 1
інстанції Кононихіна Н.Ю.
21                                                Докладам
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12 квітня 2007
року Апеляційний суд Донецької області в складі Головуючого судді     Соломахи Л.І..,

Суддів
Олєйникової Л.С. Лук"янової С.В.

При секретарі
Стефановій І.М..,

За
участю адвоката з боку позивача ОСОБА_2. В присутності сторін,

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
Торезького міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області на рішення Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 11 вересня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Торезького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ
України в Донецькій області , Управління Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про стягнення матеріальної і моральної шкоди , заподіяної
внаслідок ДТП,

Встановив:
У вересні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Торезького міського
відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області
,Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про
стягнення матеріальної і моральної шкоди ,заподіяної внаслідок ДТП, посилаючись
на те, що противоправними діями робітника відповідача йому спричинена
матеріальна і моральна шкода.

В
обгрунтування своїх вимог посилався нате що 25 травня 2005 року біля 16 год 10 хвилин
ОСОБА_3 ,керуючи належному відповідачу Торезькому міському відділу внутрішніх
справ автомобілем ГАЗ 3307, держномер НОМЕР_1, рухався в м.Макіївка по
вул.Донецьке шосе в бік м.Донецька. Під час руху ОСОБА_3 не вибрав безопасну
швидкість руху транспортного засобу та не вибрав безопасної дистанції по
відношенню к іншим
учасникам дорожнього руху, скоїв дорожньо-транспортну пригоду у вигляді наїзду
на автомобіль ЗАЗ 1102,держномер НОМЕР_2, котрим позивач в той час керував та
котрий в той час стояв на проздній частині дороги перед забороняючим рух
сигналом світлофора.

В
результаті ДТП автомобілю
ЗАЗ 1102 спричинені механічні пошкодження на суму 5170 грн.. Крім того, в
результаті ДТП йому
спричинена моральна шкода, яка виразилася в перенесеному стресі, переживаннях
відносно пошкодженого автомобіля, який не пригодний до експлуатації до
теперішнього часу, позивач змушений змінити порядок і спосіб життя, надавати
додаткові зусилля для організації свого життя.

.Просив
стягнути з Торезького міського відділу УМВС матеріальну шкоду 5 і 70 грн. та
моральну шкоду 10000 грн.

Рішенням Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки від 11 вересня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково.

Стягнуто
з Торезького міського відділу УМВС України у Донецькій області на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 5168 грн.56 коп., моральну шкоду у розмірі 6000
грн., затрати на проведення авто-технічної експертизи -209 грн.23 коп.,
адвокатські послуги 600 грн., судовий збір 60 грн.30 коп. і 30 грн. -

інформаційно технічні послуги на користь інформаційного
судового центру., в рештій частині вимог відмовлено.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції виходив з тоголцо 25 травня 2005 року внаслідок ДТП , автомобілю
ЗАЗ-1102, яким керував ОСОБА_1 належному на праві власності ОСОБА_4 з вини
ОСОБА_3, робітника Торезького міського відділу УМВС ,якій рухався на автомобіл
ГАЗ -3307 спричинено матеріальну шкоду .Крім того, в результаті ДТП позивачу
ОСОБА_1.спричинені і моральні страждання .

Не погодившись з
рішенням суду Торезький міський відділ Головного Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій області подали апеляційну скаргу, в якій
оспорюють обгрунтованість рішення суду , постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права .

При цьому в
обгрунтування апеляційної скарги вказали, що судом зроблені висновки, які не
відповідають фактичним обставинам справи,а саме на час розгляду справи 11
вересня 2006 року ОСОБА_3 не був притягнутий до адміністративної
відповідальності та визнаний винним в ДТП, діяв в стані крайньої
необхідності,що виключає адіміністартивну відповідальність. Суд не прийняв до
уваги вимоги п.3.1 ГІДР ,згідно з якими водій ОСОБА_3 виконував службове
завдання/транспортував спецконтингент-18 арештованих осіб/, коли як водій
ОСОБА_1 порушив ч.2 ст.16 ЗУ „Про Дорожній Рух" та не надав переважне
право для проїзду транспортному засобу з включеними синіми або червоними
проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналамилюрушивши п.3.2 ПДР.
Стягнення з Торезького MB на користь позивача 600 грн. за юридичні послуга, витрат
30 грн та судового збору у сумі 60 грн.50 кои суперечить ст.88 ЦПК України ,
оскільки позов задоволено частково та позивач не був звільнений від сплати
судових витрат..

В судовому
засіданні представник Торезького MB Долінний В.І.
підтримав вимоги апеляційної скарги, просить її задовольнити, скасувати рішення
суду .

Позивач ОСОБА_1
заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив її

відхилити.рішення
суду залишити без змін.

Представник
Головного Управління МВС України в Донецькій області Ціоненко підтримала доводи
апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Третя
особа ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Заслухавши
суддю -доповідача, сторони,дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення
суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Згідно
статті 213 ЦПК України в редакції 2004 року рішення суду повинно бути законним
і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебі чно з"'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим,
на підставі статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог. заявлених у суді
першої інстанції.

Як
встановлено судом першої інстанції і таке вбачається із матеріалів справи, 25
травня 2005 року приблизно о 16 годині 10 хвилин, між автомобілем З A3 1102 ,
держномер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1/а.с. і автомобілем ГАЗ 3307, якій

належить на
праві власності Торезькому міському відділу УМВС України в Донецькій області,
під керуванням ОСОБА_3, відбулось зіткнення .

Дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок того, що ОСОБА_3...рухаючись по вул.Донецьке Шосе в
місті Макіївка на автомобілі ГАЗ 3307 не вибрав безопасної швидкості руху та не
вибрав безопасної дистанції порушив п..
13.1 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 ,який
було пошкоджено .

їз
матеріалів справи вбачається, що ДТП
відбулося з вини водія ОСОБА_3, та
підтверджується постановою Торезького міського суду про закриття
адміністративної справи/а.с.9/, висновком автотехнічної експертизи /а.с.83-83/,
поясненнями позивача та іншими матеріалами справи.

Відповідно
до акту автотоварознавчого дослідження, складеного 10 березня 2006 року
Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз /а.с.89-101/ ,вартість
відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 5168 грн.56 коп.

Суд
першої інстанції правильно встановив обставини дорожньо транспортної при годи,
дійшов правильного висновку і задовольнив позов.

Відповідно
до статей 1166,1187 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі/право власностілнше речове право, договір
підряду, ореиди тощо/ володіє транспортним засобом, механізмомлншим объектом ,використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідач
є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки ОСОБА_3 с робітником Торезького MB ,
керував автомобілем ГАЗ 3307 на законних підставах л а на підставі
ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду лавдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових обов'язків.

В п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди/зі
змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р№7, від 30 вересня 1994 р№11,
від 25 травня 1998 р№15,та від 24 жовтня 2003 року №9/вказано,що розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди пловинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК"
шкода.заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної
особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою.яка її заподіялала умови,
що дії останьої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки.незалежно від наявності вини.

Правильним
є висновок суду першої інстанції і в частині вимог ОСОБА_1 у відшкодуванні
моральної шкоди.

Згідно з
вимогами ст..1167 ЦК України моральна
шкодалавдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,яка її завдалала наявності її вини.

Апеляційний
суд вважає, що у з"язку з діями ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді,
позивачу заподіяна моральна шкода.викликана перенесенням стресу, втрачених
нормальних життєвих зв"язків, неможливістю займалися підприємницькою
діяльністю, що спричинило закриття магазину та погребувало від нього додаткових
зусиль для організації свого життя .

Між тим,
визнаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції не враховані
роз'яснення, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про
судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди ,. №4
від 31 березня 1995 року., з наступними змінами та доповненнями, де вказано, що
розмір

моральної /немайнової/шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних
і фізичних страждань...Зокрема враховується характер і тривалість страждань,
стан здоров"я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому судом
першої інстанції правильно врахованого позивач переніс стрес, переживав та
переживає відносно пошкодженого автомобіля, який не пригодний до експлуатації
до теперішнього часу, змушений змінити порядок і спосіб життя, надавати
додаткові зусилля для організації свого життя.

Разом з тим
апеляційний суд вважає, що доводи, приведені в рішенні суду не дають підстав
для стягнення суми моральної шкоди у розмірі 6000 грн.

На підставі ст..41 Конвенції про
захист прав людини та основних свободхуд повинен керуватися засадами розумності
.виваженості та справедливості .тому з урахуванням суті позовних вимог, обсягу
спричинених позивачу моральних страждань, керуючись засадами розумності, виваженсоті
та сираведливості, апеляційний суд вважає , що зазначені обставини дають
підстави для зменьшення моральної шкоди на користь ОСОБА_1, до 2000 грн.

Доводи
прдставника відповідача про тедцо стягнення з них на користь позивача 600
грн.юр.послуг,30 грн. судових витрат та 60 грн.50 коп протирічить ст.88 ЦПК
України,бо позов задоволено частково та позивач не був звільнений від сплати
судових витрат не може бути взяті до уваги з наступних підстав.

Згідно
ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішенняхуд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог ,а відповідачеві-пропорційно до тієї
частини позовних вимог.у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача 5153 грн.02 коп матеріального,  10000 грн. морального, 200 грн. витрати по
експертизі, послуги адвоката 600 грн. Постановляючи рішення суд частково
задовольнив позовні вимоги тільки в частині стягнення моральної шкоди, тому
висноки суду про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат є
обгрунтованим.Крім того,витрати з інформаційно-технічного забеспечення розгляду
справи стягнути ні на користь позивача , а на користь інформаційного судового
центру.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Апеляційну
скаргу Торезького міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області слід задовольнити частково,рішення суду в
частині компенсації моральної шкоди змінити.

Відповідно до
п.3 ст.309 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої
інстанції і постановлює нове рішення або змінює його.якщо є невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.3,309 н.3,313,314 ч.2 п. 1,316 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Торезького міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області частково задовольнити.

Рішення
Червоногвардійського районного суду міста Макіївки Донецької області від 1 і
вересня 2006 року в частині стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути
з Торезького міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди      2000/дві тисячі/
грн.

В рештій частині
рішення суду залишити без змін..

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.