Справа № 2 - 1166/2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
вересня 2007 року                                                                        смт.
Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді - Проскурні С.М.,

при секретарі - Корнацькій І.В.,

за участю представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Красногвардійське цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа Красногвардійська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними
свідоцтва на право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за
законом,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_3.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4., третя особа Красногвардійська державна
нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва на право власності на
житло - квартиру АДРЕСА_1, яке було видане 15 листопада 1993 року відповідно до
розпорядження Октябрьського орендного ремонтного підприємства (далі Октябрьське
ОРП) від 14.11.93 № 1, та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3
частки вищезазначеної квартири, яке було видане державним нотаріусом
Красногвардійської державної нотаріальної контори АР Крим 14 лютого 2006 року
на ім'я ОСОБА_4. як спадкоємиці майна ОСОБА_5.

Позовні
вимоги мотивовано тим, що його колишня дружина ОСОБА_5. не мала права на
приватизацію спірної квартири, про її проведення йому ніхто не повідомив.

В
судовому засіданні ОСОБА_3. підтримав свій позов. Відповідно до пояснень
позивача та його представника адвокатаОСОБА_1, у березні 1986 року йому та
членам його сім'ї: дружині ОСОБА_5. та матері ОСОБА_6. на підставі ордеру
виконавчого комітету Октябрьської селищної ради була надана трикімнатна
квартира під АДРЕСА_1. Дружина разом із своїми дітьми в той час постійно
проживала в смт. Красногвардійське в квартирі АДРЕСА_2, оскільки працювала
телефоністкою в Красногвардійському районному вузлі зв'язку, а
діти ходило до Красногвардійської середньої школи № 1. До нього дружина
приїздила лише на вихідні. Ще за життя ОСОБА_5. приватизувала квартиру АДРЕСА_2
в смт.Красногвардійське, що підтверджується свідоцтвом на право власності на
житло, яке видане на підставі розпорядження Красногвардійської селищної ради
від 25.08.93 № 116. Після приватизації квартири в смт. Красногвардійське,
ОСОБА_5. таємно від нього, без його згоди, повторно приватизувала
квартируАДРЕСА_1 в смт. Октябрьське, що підтверджується свідоцтвом на право
власності на житло, яке видане відповідно до розпорядження Октябрьського ОРП
від 14.11.93 № 1. Про приватизацію квартири в смт. Октябрьське він дізнався
лише восени 2006 року, тоді ж йому стало відомо про прописку в його квартирі
ОСОБА_5., з якою шлюб було розірвано у червні 1992 року, та її дочки ОСОБА_4.,
відповідача по справі. На момент приватизації спірної квартири ОСОБА_5.
працювала в Октябрьському ОРП секретарем-диспетчером та шляхом обману, спочатку
виписалась з квартири в смт. Октябрьське, прописалась в смт. Красногвардійське,
приватизувала там квартиру, потім знову прописалась в його квартирі, та,
підроблюючи підписи і використовуючи доступ до печатки підприємства,
приватизувала квартиру в смт. Октябрьське. Просили позов задовольнити.

ОСОБА_4в
судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Відповідно до пояснень
відповідача та її представника адвоката ОСОБА_2., доводи позивача про те, що
ОСОБА_5. приватизувала квартиру таємно від нього і без його згоди не
відповідають дійсності та не доведені ним у суді.  Згідно з заявою на ім'я керівника органа
приватизації від 10.11.93 ОСОБА_3. просив оформити передачу у власність
квартири, яку вони займали, зазначена заява підписана повнолітніми членами
сім'ї, в т.ч. ОСОБА_3. Відповідно до довідки про склад сім'ї, представленої для
приватизації квартири в смт. Октябрьське, на момент приватизації в
квартиріАДРЕСА_1 з 1986 року були прописані ОСОБА_3., ОСОБА_5. та ОСОБА_8.
Розпорядженням органа приватизації від 15.11.93 була задоволена заява ОСОБА_3.
про приватизацію квартири, який був керівником Октябрьського ОРП. Свідоцтво на
право власності на квартиру 15.11.93 підписано керівником органа приватизації,
тобто ОСОБА_3., засвідчено печаткою Октябрьського ОРП, а також зареєстровано в
Джанкойському МБРТІ  14.09.94 за №1746 в
книзі 12. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що
приватизація квартириАДРЕСА_1 в смт. Октябрьське не могла бути проведена таємно
від ОСОБА_3., який підписував всі необхідні документи для приватизації та
приймав активну участь в ній. Приватизація квартири в смт. Октябрьське нею та
її матір'ю ОСОБА_5.  відповідала закону, оскільки
в спірну квартиру вони вселились на підставі ордеру як члени сім'ї
наймача, на момент приватизації постійно проживали в квартирі. ОСОБА_3., знаючи
про приватизацію, та вважаючи порушеним своє право, пропустив трирічний строк
позовної давності, який сплив в листопаді 1996 року. Свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/3 частки спірної квартири вона, як спадкоємиця,
отримала після смерті своєї матері ОСОБА_5., правових підстав для визнання
незаконним якого позивач не навів. Відповідач ОСОБА_4та її представник ОСОБА_9.
просили відмовити в позові ОСОБА_3. в частині визнання недійсним свідоцтва на
право власності на квартиру від 15.11.93 за пропуском строку позовної давності,
в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.06
за безпідставністю
заявлених позовних вимог.

Представник третьої особи Красногвардійської
державної нотаріальної контори АР Крим, якого належним чином було повідомлено
про дату та час судового засідання, в суд не з'явився, просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідно
до письмових пояснень державного нотаріуса Красногвардійської державної
нотаріальної контори Неведомської Н.В. 14.02.06 за реєстром № 1088 спадкоємиці
ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки
квартири, розташованої в смт. Октябрьське по АДРЕСА_1 Для видачі свідоцтва про
право на спадщину спадкоємицею було надано нотаріусу свідоцтво на право
власності на житло, видане Октябрьським ОРП від 15.11.93. За реєстром № 6024
10.10.06 спадкоємиці ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частки квартири в смт. Красногвардійське, АДРЕСА_2 Для видачі
зазначеного свідоцтва ОСОБА_7. було надано дублікат свідоцтва на право
власності на житло, видане Красногвардійською селищною радою 09.08.06 замість
втраченого свідоцтва від 25.08.93. Вищезазначені свідоцтва про право власності
на обидві квартири скріплені печатками підприємств, які їх видали, сумнівів в
їх справжності у нотаріуса не виникало. Оцінювати представлені документи з
точки зору їх законності та визнання їх недійсними не входить до компетенції
нотаріуса.

Вислухавши
пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд
вважає позовні вимоги ОСОБА_3. такими, що не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно
до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Згідно
зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено, що квартираАДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3. та членам
його сім'ї ОСОБА_5.ОСОБА_4 в рівних частках на правах спільної власності.
Зазначена квартира була приватизована відповідно до Закону України “Про
приватизацію державного житлового фонду” від 19.06.92 № 2482-ХІІ (далі Закон №
2482-ХІІ від 19.06.92). На підставі розпорядження від 14.11.93 № 1
Октябрьського ОРП видане свідоцтво на право власності на житло від 15.11.93,
яке було зареєстроване в МБРТІ

м. Джанкой 14.09.94 за номером
запису: 1746 в книзі: 12, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно - 13013620.

Судом
також встановлено, що 25.08.93 на підставі розпорядження Красногвардійської
селищної ради № 116 була приватизована квартира АДРЕСА_2 в смт.
Красногвардійське, яка належала на праві власності ОСОБА_8. та членам її сім'ї
ОСОБА_10., ОСОБА_5., що підтверджено свідоцтвом на право власності на житло від
25.08.93.

Відповідно
до нормативних положень пунктів 2, 3, 5 ст.8 Закону № 2482-ХІІ від 19.06.92
передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири.
Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Передача квартир у власність громадян оформлюється
свідоцтвом про право власності на квартиру.

Згідно
з положеннями п.1 ч.2 ст.5 Закону № 2482-ХІІ від 19.06.92 до членів сім'ї
наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з
наймачем.

Згідно
з п.5 зазначеної статті кожний громадянин України має право  приватизувати займане житло безоплатно в межах
номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

На
момент приватизації квартириАДРЕСА_1 в смт. Октябрьське ОСОБА_5. та її дочка
ОСОБА_8. постійно проживали в ній, і це підтверджується, зокрема, ордером
виконавчого комітету Октябрьської селищної ради від 14.03.86 на квартиру,
довідкою начальника відділу РАЦС Красногвардійського районного управління
юстиції від 24.01.07 № 19/02-3.40 про те, що на момент реєстрації розірвання
шлюбу (30.06.92) ОСОБА_5. була прописана за адресою: АР Крим Красногвардійський
район смт. Октябрьське АДРЕСА_1, довідкою Управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської райдержадміністрації від 09.02.07 №
210/01-25 про призначення пенсії ОСОБА_5., довідкою завідуючого диспансерним
відділенням Кримської РКПЛ № 1 від 23.01.07 № 154, в якому ОСОБА_5. з 29.07.93
по 08.11.93 та з 02.03.94 по 03.05.94 знаходилась на лікуванні, довідкою
виконкому Октябрьської селищної ради від 09.02.07, даними паспорту громадянки
України  ОСОБА_4. з відміткою про її прописку
за зазначеною адресою у період з 08.06.89 по 12.11.97.

Твердження
позивача про те, щоОСОБА_4 на момент приватизації спірної квартири проживала за
іншою адресою у квартирі свого чоловіка, а його дружина ОСОБА_5. в квартирі по
АДРЕСА_2 в смт. Красногвардійське не відповідають дійсності та спростовуються
вищезазначеними письмовими доказами.

Не
доведеними в суді є і посилання позивача на те, що його дружина ОСОБА_5.,
сфальсифікувала документи, та скориставшись печаткою підприємства, на якому
працювала секретарем-диспетчером, без його відома та згоди, приватизувала
квартиру.

Відповідно
до записів в трудовій книжці ОСОБА_5., остання 24.04.86 була прийнята на роботу
в Октябрьське ремонтне підприємство та працювала диспетчером до пенсії, яка
була призначена їй 25.02.93. Керівником зазначеного підприємства був ОСОБА_3.,
що не заперечувалось ним в суді.

З
врахуванням вищезазначеного, твердження позивача про те, що він, працюючи
керуючим Октябрьського ОРП, та проживаючи в квартиріАДРЕСА_1 в смт. Октябрьське
не знав до 2006 року про приватизацію спірної квартири, не відповідають
дійсності.

Зважаючи
на те, що ОСОБА_5., прийнявши участь у приватизації квартири в                   смт. Красногвардійське по
АДРЕСА_2, яка відбулася 25.08.93, не маючи права вдруге приватизувати квартиру
в смт. Октябрьське, 15.11.93 приватизувала квартиру

АДРЕСА_1, та стала її
співвласником, порушила цим право ОСОБА_3., частка якого в праві спільної
власності на спірну квартиру стала меншою, ніж вона могла бути.

В
той же час, приватизація спірної квартири мала місце 14 листопада 1993 року,
свідоцтво на право власності на житло було видане 15 листопада 1993 року, з
даного часу у ОСОБА_3. виникло право на позов, почав свій перебіг строк
позовної давності.

Відповідно до ч.6 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність
застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Строк
пред'явлення позову ОСОБА_3. про визнання недійсним свідоцтва на право власності
на житло - квартируАДРЕСА_1 в смт. Октябрьське почав свій перебіг 14 листопада
1993 року та сплив 14 листопада 1996 року, тобто до введення в дію ЦК України
від 16.01.03, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Відповідно
до ст.71 ЦК України 1963р. загальний строк для захисту права за позовом особи,
право якої порушене (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно
з ст.75 ЦК України 1963р. позовна давність застосовується судом незалежно від
заяви сторін.

Відповідно
до ст.76 ЦК України 1963р. перебіг строку позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась
або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Згідно
з ст.80 ч.1 ЦК України 1963р. сплив строку позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в позові.

У
зв'язку з тим, що строк позовної давності про визнання недійсним свідоцтва на
право власності на спірну квартиру від 15.11.93 сплив 14 листопада 1996 року,
до пред'явлення позову ОСОБА_3. (17.04.07), його позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно
до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно
з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До
складу спадщини, як зазначено в ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки,
що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно
до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Судом
встановлено, що спадкоємицею майна ОСОБА_5., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її
дочка ОСОБА_414 лютого 2006 року державним нотаріусом Красногвардійської
державної нотаріальної контори ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на
спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/3 частки
квартириАДРЕСА_1, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого Октябрьським ОРП
15.11.93 та зареєстрованого в МБРТІ м. Джанкоя 14.09.94.

Відповідно
до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за
рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права
на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

ОСОБА_3.,
вимагаючи  визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом від 14.02.06 недійсним не довів в суді підстав, за яких це
свідоцтво слід визнати недійсним. Відповідач ОСОБА_7, як дочка ОСОБА_5., мала
право на спадкування її майна, спадкове майно, на яке видане свідоцтво, на день
смерті належало ОСОБА_5., в судовому порядку свідоцтво на право власності на
спірну квартиру, яку успадкувала ОСОБА_4після смерті матері, недійсним за
рішенням суду не визнавалось. Отже, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_3. є
безпідставними.

Оцінюючи
за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_3.

Керуючись
статтями 71, 75, 76, 80 ЦК України 1963р., 1216-1218, 1297, 1301 ЦК України, 5,
8 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду”, 10, 11, 60, 88,
212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Красногвардійська державна
нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтва про право власності на
житло та свідоцтва про право на спадщину за законом в повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Красногвардійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя