УХВАЛА

Іменем   України

„ 2 6
" вересня 2007 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого -
судді    Миніч Т.І.,

суддів:                                               Забродського
М.І.,

Малаховій
Н.М., при секретарі судового

засідання                                          Константіновій
І.А.,

з участю:                                           апелянта
та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Малинського районного суду від 29 травня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ „Страхова Група ТАС" про визнання неправомірними
відмови у виплаті страхової суми та бездіяльності щодо непроведения експертної
оцінки і складання страхового акту та про зобов"язання вчинити певні дії,

встановив:

У
листопаді 2 00 6 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому
уточнював. Просив визнати протиправними: відмову Житомирської філії ЗАТ
„Страхова група ТАС" у виплаті йому страхового відшкодування за фактом ДТП, яка сталася
06.03.2004 року о 21год.ЗО хв. в с.Нові Вороб"ї Малинського району та
внаслідок якої належний йому автомобіль ВАЗ-2106 зазнав механічних пошкоджень,
а також бездіяльність, що виразилася в непроведенні експертної оцінки вказаного
вище транспортного засобу для визначення суми страхової виплати. Позивач просив
також зобов"язати відповідача провести експертну оцінку належного йому
транспортного засобу для визначення суми страхової виплати та виплатити йому
страхове відшкодування. При цьому посилався на те, що після придбання у 2003
році автомобіля ВАЗ 2106 ним був укладений договір страхування зазначеного транспортного
засобу від 14.10.2003 року.Оформленням документів, необхідних для укладення
договорів купівлі-продажу, страхування та для одержання технічного паспорту
займався відповідач. Вважає, що з вини останнього в заяву про укладення
договору страхування були внесені тільки його дані, а не дані про водіїв, яким
надано право керувати придбаною автомашиною згідно технічного паспорта. У
березні 2004 року під час керування автомашиною
сином  позивача  сталася
ДТП,  в  результаті  якої

Справа №22ц/1553                                        Головуючий
у суді 1 -ї інст.Ярмоленко В.Г.

Категорія 44                                                   Суддя-доповідач
Миніч Т.І.

автомобіль був пошкоджений. Проте, відповідач відмовляє виплатити страхове
відшкодування з тих підстав, що у заяві на страхування наземного засобу як
водій зазначений лише він один. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті
страхового відшкодування неправомірною, оскільки документи неправильно
заповнені з вини самого відповідача.

Рішенням Малинського районного суду від 2 9 травня 2007 року -ОСОБА_2
відмовлено в задоволенні позову до ЗАТ „Страхова Група ТАС" про визнання
неправомірними відмови у виплаті страхової суми та бездіяльності щодо
непроведения експертної оцінки і складання страхового акту та про зобов'язання
вчинити певні дії за безпідставністю вимог.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування
зазначеного рішення з ухваленням нового про задоволення його вимог, посилаючись
на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом невірно
застосовані норми матеріального права. Зокрема, вважає, суд не дав оцінки
показам свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо обставин укладення договору страхування.
На думку апелянта, суд неправильно витлумачив зміст п.4.2 Правил страхування
наземного транспорту щодо визначення терміну страхового ризику. Вважає, що поза
увагою суду залишилась та обставина, що рішення про відмову у виплаті йому
страхового відшкодування прийнято не уповноваженою на те особою.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2003 року між позивачем та ЗАТ
ЖФ „Страхова група „ТАС" було укладено договір страхування наземного
транспорту - автомашини ВАЗ-2106, 2003 року випуску, р.н.НОМЕР_1. Об"єктом
страхування були майнові інтереси страхувальника, пов"язані з володінням,
користуванням та розпорядженням зазначеного транспортного засобу (а.с.7-8).

Як пояснив в апеляційному суді сам позивач по одному екземпляру договору та
страхового полісу йому було надано відповідачем після укладення договору.
Тобто, він був ознайомлений із змістом цих документів а також з тим, що
страхувальником являється саме він. Проте щодо внесення змін у договір до
відповідача не звертався.

Відповідно   до   умов
договору   взаємовідносини   сторін врегульовуються відповідно до
законодавства України та „Правил добровільного
страхування  наземного  транспорту"  страховика (надалі Правил).

Про те, що позивач ознайомлений з цим та самими Правилами і погодився на
такі умови свідчить його власноручний підпис як на страховому полісі, так і в
заяві на страхування наземного транспорту (а.с.9,11).

Відповідно до
п.п. 5.1,5.1.8 Правил до страхових випадків не відносяться і виплата страхового
відшкодування не проводяться при знищенні, пошкодженні, викраденні чи
незаконному заволодінні транспортним засобом та інших збитках внаслідок або під
час здачі застрахованого транспортного засобу в лізинг, оренду, прокат або
заставу, передачі третім особам за дорученням без письмової згоди на те страховика,
яка має зазначатись в договорі страхування або в додатку до нього.

З матеріалів
справи вбачається, що автомобіль позивача був
пошкоджений,  коли  ним
його  керував  син
ОСОБА_5 (а.с.13), тобто, під час передачі його страхувальником третій
особі.

Письмової
згоди на таку передачу страховик не давав, чого сам позивач не заперечує.

За
наведених обставин, суд першої інстанції дійшов «. обгрунтованого висновку про
те, що заподіяння шкоди автомобілю позивача за таких обставин, виходячи з
Правил добровільного страхування наземного транспорту ЗАТ „Страхова група
„ТАС", не відноситься до страхового випадку, а тому у відповідача не виник
обов"язок по виплаті страхового відшкодування.

Доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на їх правильність не
впливають.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,307,313-315
ЦПК України , суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Малинського районного суду від 2 9 травня
2007 року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
її проголошення.