УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„07" вересня 2007р.                                                                              м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого               Бойчука
І.В.,

суддів                         Проскурніцького П.І., Соколовського В.М.,

секретаря                    Довжинської Н.Б.,

з участю:      представника                    ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Експериментальне виробництво „Автоматика", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання недійсним договорів міни та купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 25 квітня 2007
року,-

встановила:

Рішенням Рожнятівського районного суду від 25 квітня 2007 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ВАТ „Експериментальне виробництво
„Автоматика", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу і недійсним договору міни.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 вказав, що воно є
неправильним. Суд не дав вірного тлумачення ст.30
Закону України „Про власність" та ст.48 даного закону. Його право на
приватизацію житла порушено власником житла ВАТ „Автоматика".

На нього не поширюється дія Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду". Відсутність у нього з власником
житла договору житлового найму не слугує перешкодою для приватизації
житла. Він більше 10 років пропрацював у відповідача, тому не може бути виселений без надання іншого житлового приміщення.

Оскільки він зареєстрований у спірній квартирі, то відповідач не міг
укладати договір міни.

На час
укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не була власником спірної квартири,
а заволоділа нею незаконно, тому такий договір суперечить ст.203 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала доводи
апеляційної скарги з мотивів наведених у ній.

Справа № 22-ц-911/2007р.                                                    Головуючий у І інстанції Пулик

Категорія 12                                                                          Доповідач Бойчук І.B.

2

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.1985р. позивачу на сім"ю
з трьох осіб було видано ордер на право зайняття
квартири АДРЕСА_1. Згідно розпорядження Рожнятівської
райдержадміністрації №254 від 17.07.1996 року все приміщення
даного гуртожитку було переведено у статус квартирного житлового фонду з наявністю у будинку АДРЕСА_1 квартир. В даний час позивач
зареєстрований у спірній квартирі один.

Згідно Реєстраційного посвідчення вбачається, що будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ВАТ „Експериментальне
виробництво „Автоматика" (а.с.21). Тому останній в особі генерального
директора уклав з ОСОБА_3 30 грудня 2002 року договір
міни даної квартири АДРЕСА_1 на прості іменні акції ВАТ ЕВ
„Автоматика", належні ОСОБА_3 з доплатою нею грошової суми 1898грн.
11коп.

Згодом ОСОБА_3, як власник даної квартири, відчужила її згідно договору
купівлі-продажу від 23.08.2006 року на користь ОСОБА_4.

Такі дії ВАТ ЕВ „Автоматика" та ОСОБА_3 відповідали вимогам ст.30
Закону України „Про власність" і дана
норма закону діяла на час вирішення судом спору.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта в тій частині, що на нього не
поширюється дія ст.2 Закону України „Про приватизацію державного житлового
фонду". За даним законом право на приватизацію житла має
особа, яка користується житлом згідно договору найму. Договір найму на спірне
житло ОСОБА_1 укладати відмовився. В даний час власником спірної квартири є
інша особа, тому це жило приватизації не підлягає. Будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою позивачу не чиниться, а
зміна власника житла не позбавляє його права на користування ним.

За таких обставин, колегія судців вважає, що судом першої інстанції
постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Рожнятівського районного
суду від 25 квітня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців у касаційному порядку з часу вступу в законну силу.