Справа №
22-1697 2007 р.                                 Головуючий у 1 інстанції Циганаш
Доповідач ГайсижО.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13
вересня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої судді
- Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка
О.В.,  Суровицької Л.В.

при секретарі -
Слюсаренко Н.Л.

за участю
прокурора - Федунець З.О.

розглянувшій
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною   скаргою
ОСОБА_1 на  ухвалу   Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 9 липня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Ленінського районного суду від 29 грудня 2005 р. задоволено позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1.

Суд
визнав недійсним на ¼ частину
свідоцтво про право на спадщину за законом,
видане 6 червня 2000 року Першою Кіровоградською нотаріальною конторою
на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4.

За
ОСОБА_2 визнано право власності на жилий будинок АДРЕСА_1,  з нього на користь ОСОБА_1 стягнута грошова
компенсація у сумі 18 300 грн.

За
ОСОБА_2 визнано право власності на 5/8 грошових вкладів,  що знаходяться в банках. За ним та за
ОСОБА_1. визнано право власності на ½ грошових внесків,
що зберігаються у ВАТ "Державний Ощадний банк України". З
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. стягнуто витрати на похорони і виготовлення
пам'ятника у сумі 1761 грн.

Цим же
рішенням встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_4.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2006 року зазначене
рішення залишено без змін (а. с.
26-30,  31-32) і набрало законної
сили.

У
березні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення
ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 грудня 2005 року за
нововиявленими обставинами,  якими вона
вважає те, що суд не врахував, що вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3,  а до справи долучено документи,  що актовий запис про шлюб відсутній. Оскільки
її

2

чоловік заповіту
не склав,  то спадщина після його смерті
повинна ділитись в рівних частках між нею і сином померлого. Суд не врахував
те,  що дії сина (позивача) прискорили
смерть спадкодавці,  інваліда II
групи. Суд не врахував,  що вона як
спадкоємець має право володіти земельною ділянкою,  якою володів спадкодавець,  що вона іншого житла не має,  а на день смерті була непрацездатною,  а тому має право на обов'язкову частку в
спадщині,  що експерт ОСОБА_5.  не
є атестованим судовим експертом,  а
тому її висновок є невірним.

Ухвалою
Ленінського районного суду від 9 липня 2007 року в задоволенні заяви ОСОБА_1
відмовлено. Суд дійшов висновку,  що
обставини,  на які посилається ОСОБА_1 не
відносяться до нововиявлених.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 9.07.2007 p.,
вважаючи її незаконною,
такою,  що не відповідає вимогам
процесуального законодавства.

В
апеляційному суду ОСОБА_1 та її представник доводи апеляційної скарги
підтримали.

ОСОБА_2
та його представник з доводами скарги не погодились. Прокурор вважає,  що скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до п.1 ч.2  ст. 361 ЦПК України
підставами для перегляду рішення,  ухвали
суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для
справи обставинами,  що не були і не
могли бути відомі особі,  яка звертається
із заявою,  на час розгляду справи.

Відповідно
до роз'яснень,  що містяться в п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1981 р. № 1 "Про
практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень,  ухвал і постанов у цивільних справах,  що набрали законної сили" (з наступними
змінами) як нововиявлені можуть розглядатись обставини,  що обґрунтовують вимоги або заперечення
сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи,  які існували на час постановления рішення,  ухвали,
постанови,  але про них не знали і
не могли знати заявник і суд.

Не
можуть бути визнані нововиявленими нові,
тобто такі,  що виникли чи
змінилися після постановления
рішення обставини,  а також обставини
на які посилалася особа,  яка брала
участь у справі у своїх поясненнях,
скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог
процесуального закону про необхідність всебічного і повного з'ясування обставин
справи.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не можна вважати
Нововиявленою обставиною те,  що ОСОБА_1
і ОСОБА_3. перебували у шлюбі,  оскільки
в матеріалах справи є копія свідоцтва про одруження,  з якої вбачається,  що 29.11.2003 р. ОСОБА_3. та ОСОБА_1
одружились (т.1 а. с. 104),  із змісту
рішення Ленінського районного суду від 29.12.2005 р. вбачається,  що ця обставина встановлена судом (а. с.  26-30 т.2).

Не можна
визнати нововиявленою обставиною і поведінку позивача по відношенню до свого
батька - ОСОБА_3 за життя батька,
оскільки ОСОБА_1 вказувала на це в своїх письмових поясненнях (т. 1 а.
с.  72-73),  до того ж ця обставина не є істотною для
справи.

Відсутність
житла у ОСОБА_1. на час ухвалення рішення також не можна визнати нововиявленою
обставиною,  оскільки про це ОСОБА_1
поясняла у судовому засіданні і ці пояснення зазначені у судовому рішенні (т.2
а. с.  27),  на цю

3

обставину
ОСОБА_1 посилається і в апеляційній скарзі,
зазначивши,  що іншого житла в Кіровограді
вона не має (т. 1 а. с.  165-166).

Посилання
ОСОБА_1. на те,  що висновок судової
будівельно-технічної експертизи (т.1 а. с.
33-35) є невірним,  оскільки
експерт ОСОБА_5.  не є фахівцем,  не значиться у державному Реєстрі атестованих
судових експертів також не можна вважати нововиявленими обставинами,  оскільки висновок експертизи,  як один із доказів підлягав оцінці
судом,  в тому числі шляхом з'ясування
кваліфікації експерта,  якому доручено
проведення експертизи та додержання інших вимог,  щодо порядку призначення і проведення
експертизи відповідно до Закону України "Про судову експертизу",  цивільного процесуального кодексу. На час
розгляду справи ці обставини могли бути відомі ОСОБА_1,  ці обставини міг з'ясувати і суд,  враховуючи те,  що ОСОБА_1 під час розгляду справи не
погоджувалась з висновком експерта (т. 1 а. с.
119).

Інші
посилання ОСОБА_1. про необхідність перегляду рішення не містять інформації про
якісь нові обставини,  а є правовою
оцінкою судового рішення.

Отже,  суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про те,  що обставини на які
посилається заявниця не відносяться до нововиявлених,  а тому прийняв правильне рішення про відмову
в задоволенні заяви ОСОБА_1

Також
колегія суддів перевірила законність ухвал суду про відмову в задоволенні заяв
ОСОБА_1. про відвід судді,  головуючого в
судовому засіданні (т.2 а. с.  18,  34-35,
53,  42,  59) і вважає,
що заяви про відвід вирішені судом відповідно до вимог  ст. 20, 21, 24 ЦПК України правильно.

Наведене
свідчить про те,  що судом першої
інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону,  а тому колегія суддів не вбачає підстав для
зміни чи скасування ухвали.

Керуючись
п.1 ч.2  ст. 307,  п.1
ст. 312,   ст.  ст. 313,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 9.07.2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.