Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №
22ц-745/2007р.                                           Головуючий
7                                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13
червня 2007 року колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
міста  Севастополя в складі:

головуючого      - Єфімової В.О.

суддів                                           -
Птіціної В.І.,  Водяхіної Л.М.

при
секретарі    - Баран М. Л.

за
участю                                     -   ОСОБА_1,    його  представника
та

представника ЗАТ
„Вітязь",

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення місцевого суду
Ленінського району м.  Севастополя від 28
березня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2
до Закритого акціонерного товариства «Вітязь» про стягнення збитку,  заподіяного порушенням авторського
права,  за зустрічним позовом Закритого
акціонерного товариства «Вітязь» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2,  3-я особа - Державний департамент інтелектуальної
власності України,  ОСОБА_3,  про визнання недійсним свідоцтва про державну
реєстрацію авторського права на твір,  -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2006 року ОСОБА_1,  ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до
Закритого акціонерного товариства «Вітязь» (далі - ЗАТ «Вітязь») про стягнення
компенсації за порушення авторських прав на «Типовий інтер'єр установи
громадського харчування,  яке працює під
торговельною маркою «Трактирь 1854» в приміщенні АДРЕСА_1»,  у розмірі 12.250.000грн. на користь ОСОБА_1
та 5.250.000грн. на користь ОСОБА_2 відповідно.

Вимоги
позивачів мотивовані тим,  що ними у співавторстві,  в період часу з березня по червень
2000р.,  в ініціативному порядку був
створений твір архітектури - інтер'єр кафе «Трактирь 1854»,  яке розташоване АДРЕСА_1. 29.04.2004р. між
позивачами укладена Співавторська угода,
згідно якої частка майнових прав співавторів твору складає: ОСОБА_1 -
70%,  ОСОБА_2 - 30% відповідно.
29.04.2004р. Державним департаментом інтелектуальної власності позивачам видано
свідоцтво про реєстрацію авторського права на вищевказаний твір архітектури.

Створений
позивачами твір використовувався відповідачем в період з червня 2000р. по
травень 2004р. шляхом його публічної демонстрації і публічного показу з метою
залучення туристів та відвідувачів за рахунок атмосфери історичної
достовірності побуту періоду Кримської війни,  а також шляхом відтворення його частин в
рекламних матеріалах відповідача. В результаті використання відповідачем твору
архітектури,   створеного позивачами,   збиткове

2

кафе,  що працювало в приміщенні по   АДРЕСА_1,
перетворилося    на    прибуткове    підприємство громадського харчування,  щоденний прибуток якого збільшився в 4 0
разів.

ЗАТ
«Вітязь» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання
недійсним Свідоцтва НОМЕР_1 від 29.04.2004р. про державну реєстрацію авторського
права на твір «Типовий інтер'єр установи громадського харчування,  яке працює під торговельною маркою «Трактирь
18 54» в приміщенні по АДРЕСА_1»,  видане
на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  просили
також зобов'язати Державний департамент інтелектуальної власності України
виключити вказане свідоцтво з Державного реєстру свідоцтв про реєстрацію
авторського права та стягнути з відповідачів витрати,  понесені позивачем при оплаті витрат по
держмиту,  а також витрат,  пов'язаних з наданням ЗАТ «Вітязь» правової допомоги
у розмірі 5000грн.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 28 березня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено,  зустрічний позов
задоволений. Постановлено визнати недійсним Свідоцтво НОМЕР_1 від 29 квітня
2004 року про державну реєстрацію авторського права на твір «Типовий інтер'єр
установи громадського харчування,  яке
працює під торгівельною маркою «Трактиръ
1854» в приміщені АДРЕСА_1»,  видане
на ім'я позивачів; зобов'язано Державний департамент інтелектуальної власності
України виключити вказане свідоцтво з державного реєстру свідоцтв про
реєстрацію авторського права.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу,  в якій просить
скасувати рішення та постановити нове,
яким задовольнити їх позов та у задоволенні зустрічного позову
відмовити. Вважає,  що рішення є
незаконним і необґрунтованим,
постановленим з грубим порушенням норм процесуального права,  при неповному та неправильному з'ясуванні
всіх обставин справи.

Судова
колегія,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  доводи сторін,  дослідивши матеріали справи,  вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення місцевого суду Ленінського
району м.  Севастополя від 28 березня
2007 року підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення,  суд виходив з того,  що у позивачів не виникло авторське право на
об'єкт архітектури - інтер'єр установи громадського харчування,  яке працює під торговельною маркою „Трактирь
1854",  у зв'язку з чим вимоги ЗАТ
„Вітязь" про визнання недійсним Свідоцтва про державну реєстрацію
авторського права позивачів на вказаний об'єкт архітектури були задоволені в
повному об'ємі. При задоволенні зустрічного позову в частині відшкодування
витрат,  пов'язаних з оплатою державного
мита та правової допомоги суд виходив з їх законності та документального
підтвердження.

З такими
висновками погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі повного та всебічного розгляду всіх
обставин справи,  з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Відповідно
до ч.ч.3, 4  ст. 2 9 Закону України „Про
архітектурну діяльність" автором об'єкту архітектури є особа,  творчою працею якої створений об'єкт
архітектури; співавторами не можуть бути особи,
що надають технічну,
консультаційну або організаційну допомогу.

Згідно з
ч.2  ст. 30 Закону України „Про архітектурну
діяльність",  майнові права на
об'єкт архітектури,  як об'єкт
авторського права,  створений на замовлення,  належить автору і замовнику сумісно.

Відповідно
до ч.3  ст. 8 Закону України „Про авторське
право і суміжні права",  правова
охорона авторського права поширюється на форму виразу твору і не поширюється на
будь-які ідеї,  теорії,  принципи,
методи,  процедури,  процеси,
системи,  способи,  концепції,
відкриття,  навіть якщо вони
виражені,  описані,  пояснені,
проілюстровані в творі.

З
матеріалів справи видно,  підтверджується
матеріалами справи,  що 01.03.2000р. між
ЗАТ «Вітязь» і ПП «Бургер» укладений договір про спільну діяльність,  відповідно до якого сторони домовилися
спільно експлуатувати кафе АДРЕСА_1 (арк.с. 109-112).

У
виконання зобов'язань за договором (п.1.2.1 «б»),  ЗАТ «Вітязь» уклало із СПД ОСОБА_3 договір на
виконання технічної документації (арк.с. Р5). ОСОБА_3,  на підставі виданого їй замовлення на
проектування (арк.с. 171) створила архітектурне рішення зовнішнього вигляду і
інтер'єру приміщення кафе.

Так,  ОСОБА_3 було виготовлено: робочий проект
оформлення інтер'єрів кафе до робочого проекту капітального ремонту кафе
«Вітязь» (арк.с. 38-50),  дизайн-проект
оформлення інтер'єру кафе до робочого проекту (арк.с. 21-37),  паспорт по обробці фасаду (арк.с. 113).
Вказана вище документація була у встановленому законом порядку узгоджена
контролюючими органами (арк.с. 87,  255).

11.10.2000р.
ЗАТ „Вітязь" одержало дозвіл на виконання будівельних робіт № 193X105
(арк.с. 86).

Наказом
інспекції ДАБК № 245 від 30.05.2001р. призначена державна технічна комісія по
прийняттю в експлуатацію,  яка актом №2
66 від 06.06.2001р. прийняла в експлуатацію закінчений реконструкцією об'єкт
(арк.с. 88, 8 9).

Доводи
позивачів щодо наявності в них авторського права на інтер'єр установи
громадського харчування „Трактирь 18 54" спростовуються наведеними вище
доказами,  а також тим,  що наявними в матеріалах справи документами
підтверджується відсутність відношення позивачів до підготовки початкових даних
на проектування,  здійснення
пєредпроектних робіт,  пошуку
архітектурного рішення,  розробки,  узгодження і затвердження проекту,  виконанню робочої документації на
будівництво,  будівництва,  прийняття реконструйованого об'єкту до
експлуатації.

Крім
того,  судом встановлено,  що відповідно до п.3 заяви про реєстрацію
авторського права,  об'єкт був віднесений
до об'єкту архітектури (арк.с. 168),
хоча позивачі не займалися архітектурною діяльністю і не є суб'єктами
архітектурної діяльності у розумінні  ст.
1 Закону України „Про архітектурну діяльність",  не мають кваліфікаційних сертифікатів і
ліцензій на певний вид робіт,  пов'язаних
із створенням об'єкту архітектури,
обов'язкова наявність яких передбачена
ст. 1? Закону України „Про архітектурну діяльність".

Суд
правильно прийняв до уваги вищевикладене,
а також ті факти,  що:

4

·
під час розгляду заявки Державний департамент про
реєстрацію авторського права не проводить експертизу твору і не встановлює факт
виникнення авторства;

·
представлені позивачами ескізи у встановленому порядку не
узгоджені з власником - Управлінням з питань комунальної власності
Севастопольської міської державної адміністрації (арк.с.  90, 91),
із замовником - ЗАТ „Вітязь" (арк.с, 172-181);

·
ОСОБА_1 є лише власником колекції,  присвяченій епосі війни 1854р.,  він був автором ідеї оформлення інтер'єру
кафе у дусі того часу,  в приміщенні кафе
після його реконструкції були розміщені експонати колекції позивача,  за використовування яких ОСОБА_1 у
встановленому договором порядку відповідач виплачував грошову винагороду
(арк.с. 73-76) .

Сукупність
вищевказаних фактів свідчить про те,  що
приміщення кафе,  розташованого
АДРЕСА_1,  було реконструйовано
відповідно до авторської задумки не позивачів,
а громадянки ОСОБА_3 щодо просторової,
планувальної,  функціональної
організації,  зовнішнього вигляду та
інтер'єру об'єкту архітектури. ОСОБА_3,
як автором об'єкту архітектури,
здійснювався і авторський нагляд за його створенням,  відповідно до вимог  ст. 11 Закону України „Про архітектурну
діяльність",  що підтверджується
дозволом на виконання будівельних робіт від 11.10.2000р. (арк.с. 86).

Рішення
суду є законним,  обгрунтованим,  доводи скарги його висновків не спростовують
та не лають підстав для його зміни чи скасування,  що,  в
силу  ст. 308 ЦПК України,  тягне відхилення апеляційної скарги.

Керуючись  ст.  ст.
303-315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
місцевого суду Ленінського району м.
Севастополя від 28 березня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.