АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-958                                                           Головуючий
2007 р.                                                                       Колодіна
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року                                                                                      м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Бондара В.О.

Суддів :                Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.

При
секретарі:   Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною
скаргою

ОСОБА_1

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 03
листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2005
року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми
боргу.

В позові зазначала, що між нею та відповідачем виникли правовідносини
займу, згідно яких вона передала відповіджачу грошову суму у розмірі 4500 дол. США (по курсу
НБУ станом на квітень 2006
рік складає 22725 грн.).
Згідно розписці ОСОБА_1 мав повернути борг до 15.09.2005 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з
відповідача на її користь грошову суму у розмірі 22725 грн.

У ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої
позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь   суму боргу в розмірі 22725 грн.; суму

2

індексу
інфляції за весь період прострочення в розмірі 2173,59 грн.; три відсотки річних від простроченої суми за період
з 16.09.2005 року по 18.10.2006 року у розмірі 743,39 грн.; відсотки
встановлені ст.. 1048 ЦК
України за період з 08.07.2005
року по 18.10.2005 року у
розмірі 2471,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати по справі по оплаті
інформаційно-технічного забезпечення в сумі 30 грн. і витрати по оплаті судового збору в сумі 281,13 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2006 року позовні
вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму основного боргу за
договором позики у розмірі 22725
грн.; суму індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 16083,83 грн.; три
відсотки річних від простроченої суми за період з 19.09.2005 року по 03.11.2006 року у розмірі 771,40 грн.; відсотки
від суми позики за період з 16.09.2005
року по 03.11.2006 року у
розмірі 2185,65 грн.;
судові витрати за оплату держмита у розмірі 227,25 грн. та за оплату інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільної справи у розмірі 30
грн.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь держави держмито в розмірі 190,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове
рішення, яким задовольнити позов частково, стягнув лише залишок боргу у розмірі
1518,18 грн. та
суму індексу інфляції за період прострочення та 3 % річних саме з вищевказаної суми.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст..
309 ЦПК України підставлю для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

При цьому суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 у своїй розписці
зобов'язався повернути ОСОБА_1. в строк до 17.09.2005 року 4500
доларів США.

При повернені суми яка позичалась в іноземній валюті індекс інфляції не
повинен нараховуватись.

Судом вірно встановлено, що на 2
листопада 2006 року курс
долару США складав 5,05 грн. 4500 доларів США х 5,05=22 725 грн.

Відповідно до ст..
1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від
позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено-"
договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як
свідчать матеріалі справи така ставка складає 8,5 % річних. Що складає від 22725 грн. основного боргу 2471,42 грн.

3

Статтею 1050
ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми, що складає 743,39 грн.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про стягнення з відповідача
на користь позивачки судові витрати за оплату державного мита в сумі 227,25 грн., та 30 грн. за оплату
інформаційно - технічного
забезпечення.

З урахуванням суми яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивачки з нього необхідно стягнути на користь держави мито в
розмірі 41,75 грн.

Колегія суддів
вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував всі
обставини по справі необгрунтовані.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 314, 315, 317   ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2006 року по цій
справі змінити.

Виключити
з мотивувальної частини рішення суму 16083,84
грн. яка стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в якості індексу інфляції за
весь період прострочення.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави мита змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави мито у розмірі 41,75 грн.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців.