Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 27
грудня            2007 року справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Щербанівської сільської ради Полтавського
району, комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району" про визнання рішення Щербанівської
сільської ради незаконним, договору
купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності,
визнання права власності та за зустрічним позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Бебішеф" до ОСОБА_1 про
витребування бухгалтерських документів за касаційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23 серпня 2007
в с т а н о в и л а:
У вересні 2001 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Бебішеф" про витребування
майна з чужого незаконного володіння.
ТОВ "Бебішеф" звернулося
до суду із зустрічним позовом, зазначаючи, що 21 серпня 2001 року на
позачергових загальних зборах відкликано директора товариства ОСОБА_1
Проте вона не передає установчі та
бухгалтерські документи й документи щодо реєстрації підприємства, в зв'язку з
чим позивач просив  зобов'язати ОСОБА_1
передати певні документи.
У процесі розгляду справи ОСОБА_1
змінила позовні вимоги, просила визнати незаконним рішення Щербанівської
сільської ради від              5 червня
2003 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 4
листопада 2003 року, визнати право власності на нежиле приміщення та інше
майно, скасувати реєстрацію права власності на спірне приміщення за ОСОБА_3 і
ОСОБА_2, зареєструвати право власності на нерухоме майно за позивачкою.
У обгрунтування своїх вимог
посилалася на те, що при реорганізації приватного підприємства
"Бебішеф" спірне майно в установленому порядку до ТОВ
"Бебішеф" не передавалося. Вона є власником майна, у тому числі
нежилого приміщення.
Проте рішенням Щербанівської
сільської ради від 5 червня 2003 року право власності на спірне нежиле
приміщення  оформлено за                      ТОВ "Бебішеф".
У листопаді 2003 року між ТОВ "Бебішеф" і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу указаного приміщення.
Вважаючи таке рішення незаконним, а
договір недійсним,               ОСОБА_1
просила її вимоги задовольнити.
Судом замінено неналежного
відповідача ТОВ "Бебішеф" на            ОСОБА_2 та залучено до участі у
розгляді справи як відповідачів ОСОБА_3, Щербанівську сільську раду, комунальне
підприємство "Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського
рішенням Октябрського районного  суду м. Полтава від 7 грудня               2001 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 5 березня 2002 року, позов
ОСОБА_1 задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 28 серпня 2002 року  касаційну скаргу  ТОВ "Бебішеф" відхилено, зазначені
судові рішення залишено без змін.

Ухвалою Октябрського районного суду
м. Полтава від 24 березня            2003
року  зазначене рішення суду першої
інстанції  в частині задоволення позову
ОСОБА_1 скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтава від 3 травня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного
суду Полтавської області від 23 серпня 2007 року, позов задоволено, визнано
рішення Щербанівської сільської ради від 5 червня 2003 року незаконним, договір
купівлі-продажу нежилого приміщення від 4 листопада 2003 року недійсним;
визнано за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення та інше спірне майно;
зобов'язано комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та
містобудування Полтавського району" скасувати реєстрацію права власності
на спірне приміщення за
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та
зареєструвати право власності на вказане приміщення за позивачкою;
вирішено питання про розподіл судових витрат.

У
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування
судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставлять
питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції і передачу справи на
розгляд до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави
для  скасування  судової ухвали   відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку
про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л
а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 23
серпня 2007 року відхилити і
залишити вказану судову ухвалу  без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

А.Г. Ярема

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук