Апеляційний суд Запорізької області
Справа №
22-2077  2007 рік                                                          Головуючий
Г.В. Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

7 червня
2007 року                                                                             м.   Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Бєлки В.Ю.

Суддів:                                                   Кримської
О.М.

Осоцького
1.1. При секретарі: Череватій О.В. Розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,   безпідставно набутих грошей та витребування
майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006
року ОСОБА_2   звернувся до суду з
зазначеним позовом.

У позові
зазначав,   що 16 листопада 1997 року
ОСОБА_1 позичив у нього в борг гроші в сумі 4250 доларів США,   що еквівалентно 21377 гр. 50 коп. і
зобов'язався повернити їх за першою вимогою.

У 1999
році ОСОБА_1 запропонував йому створити в м.
Бердянську сумісний ресторанний бізнес.
Після реконструкції приміщення по АДРЕСА_1,   НОМЕР_1 в м.   Бердянську,
в березні 2003 року він придбав в ТОВ "Фортуна" технологічне
обладнання та меблі на загальну суму 285664 гр.

20.08.2003
року Криворотько взяв у нього 54250 доларів СІЛА,   що еквівалентно 272887 гр. 50 коп. на
приватизацію ресторану "Метро" по АДРЕСА_1,   НОМЕР_1 в м.   Бердянську і реконструкцію другої частини
приміщення.

Влітку
2005 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу,   безпідставно набутих грошей та придбаного
ним обладнання та меблів для ресторану,
однак у задоволенні його вимог відмовив.

Посилаючись
на зазначені обставини,   просив суд
стягнути з відповідача на його користь борг за розпискою від 16.11.1997 року в
сумі 21377 гр. 50 коп.,   безпідставно
набуті гроші в сумі 272887 гр. 50 коп.3а розпискою від 20.08.2003 року та
зобов'язати його повернути обладнання та меблі,   куплені ним для ресторану на загальну суму
285664

гр-

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2007 року
позов задоволено.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   борг у сумі.
2,  1377 гр. 50 коп.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
безпідставно набуті гроші у сумі 272887 гр. 50 коп.

Стягнуто з
Криворотька на користь ОСОБА_2   належне
йому майно,   а саме:

Плиту газову
6-ти конфорну з духовкою CF-6-71GV вартістю 9919 гр.,

Фрай-топ газовий
FTLR-78G ВАРТІСТЮ 7768 ГР.,

Гриль газовий на
камінні на підставці CW-74G вартістю
5313 гр.,

Апарат
для варіння макаронних виробів газовий на 25 л. на підставці CP-74G вартістю
6201 ГР.,

Фритюрницю
електричну подвійну з підставкою FEM-2/6 вартістю
3365 гр.,

Робочу поверхню
на підставці PL-74 вартістю 2188 гр.,

Парожарчу
шафу газову на 5 рівнів з: підставкою з направляючими CVG-5SO-510G
вартістю 22427 гр.,

Витяжку
з мотором,  підсвітлюванням,  регулюванням швидкості SMA-10|9
вартістю 4024 гр.,

Витяжку
з мотором,  підсвітлюванням,  регулюванням швидкості SMA-14|9
вартістю 5666 гр.,

Витяжку
з мотором,  підсвітлюванням,  регулюванням швидкості SMA-22|9
вартістю 7945 гр.,

Шафу холодильну
повійну 1300 л. СХ-130 вартістю
11235 гр.,

Шафу холодильну
600 л. СХ-60В вартістю
9095 гр.,

Шафу холодильну
600 л. СХ-60 вартістю 7757 гр.,

Умивальник із
змішувачем MLMS04030 RMIS600 вартістю 722 гр.,

Мийку
подвійну пристінну з нижньою полицею,  із
змішувачем,  сифоном,  переливами MLGI20WR.6R M1SC600,  SIF2,  TROFOR ВАРТІСТЮ 3547
ГР.,

Стіл робочий
пристінний з нижньою полицею MTG200R.7f вартістю 1819 гр.,

Мийку
одинарну пристінну з нижньою полицею,
змішувачем,  сифоном,  переливом MLG070VR.6 RMISC SIFI TROFOR
вартістю 2327 гр.,

Стіл робочий
пристінний з нижньою полицею MTG1100r.6A вартістю 1305 гр.,

Столи
Т975 у кількості 12 штук вартістю за 1 шт. 1177 гр.,  загальною вартістю 14124 гр.,

Стільці
086WP у кількості 48 штук,
вартістю за 1 штуку 642 гр.,
загальною вартістю 30816 гр.,

Стільці
барні 187W у кількості 5 штук,
вартістю за 1 штуку 856 гр.,
загальною вартістю 4280 гр.,

Барну стійку
вартістю 94962 гр.,

Посудомийний
комплекс,  що складається з:

Столу робочого
пристінного з нижньою полицею MTG110R.6A вартістю 1305 гр.

Столу для
чищення посуду N14AFD вартістю 2434 гр.

Столу з
мийкою,  сифоном,  змішувачем L1214DL KSV25P СЕМ вартістю 2642
ГР.

Посудомийної
машини F60P вартістю 8228 гр.

Клфемашини
М21 в комплекті з капучиномейкером вартістю 13250 гр.,  що знаходиться в ресторані "Метро"
по АДРЕСА_1,  НОМЕР_1 в м.  Бердянську.

У
апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 зазначають,  що
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Вислухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  що з'явилися,
вивчивши апеляційні скарги та матеріали справи,  колегія вважає,  що апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з слідуючих підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що ОСОБА_1
взяв у борг у ОСОБА_2  4250 доларів США,
які збов'язався повернути за першою вимогою,  про що свідчить розписка від 16.11.1997 року.

У зазначеній
розписці не йдеться мова про інші зобов'язання та строків повернення боргу.
Надані суду квитанції та рахунок-фактура не співпадають з сумою боргу та у них
нема ніяких зазначень про відносини між сторонами відповідно до умов договору
позики,  суд обґрунтовано не взяв до
уваги і є безпідставними посилання на них у

апеляцінній
скарзі,  оскільки якщо і взяти до уваги
доводи відповідача,  що в них йде мова
про відкриття авто заправки на що були у витрачені ці гроші,  то дані відношення стосуеться іншого договору
і суд правильно зазначив у рішенні,  що
вони договору позики не стосуються.

Таким
чином,  суд правильно зазначив у
рішенні,  що вимоги ОСОБА_2  стосовно повернення боргу є обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

Судом
також встановлено,  що відповідно
розписки від 20.08.2003 року ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2  54250 доларів США для приватизації ресторану "Метро" та реконструкції
його другої половини. Після оформлення приватизації та реконструкції відповідач
зобов'язався передати ресторан у власність ОСОБА_2  Дані обставини підтверджуються крім
письмового доказу також показаннями свідка у присутності якого були передані
гроші у вказаній сумі.

У
апеляційних скаргах факт написання розписки відповідачем та його представником
заперечується,  однак доказів у
підтвердження своїх заперечень не наведено. Більш того,  згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС
України в Запорізькій області № 683 від 11.12.2006 року на вказаній вище
розписці підписи виконані ОСОБА_1,
ОСОБА_2  та ОСОБА_4.

Доказів,  які б спростовували висновки суду у
апеляційній скарзі не наведено,  а
посилання на те,  що між сторонами не
було домовленості створити сумісний ресторанний бізнес в м.  Бердянську є голослівним та ніяким чином не
може бути підставою для відмови у стягнення переданих позивачем відповідачу
грошей. Посилання на  ст.  219 ЦК України про обов'язкове посвідчення
зазначеного договору нотаріальним є безпідставне,  оскільки він відповідає вимогам  ст.
208 ЦК України,  а відповідно
вимог  ст.  209 ЦК України у даному випадку нотаріальне
його посвідчення було б обов'язковим у разі домовленості сторін на якій жодна з
сторін не наполягала.

Що
стосується вимоги позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння
то судом встановлено,  що згідно договору
купівлі-продажу № 124 від М. 03.2003 року ОСОБА_2  придбав у ТОВ "Фортуна" вищевказане
у рішенні суду першої інстанції майно загальною вартістю 272414 гр. Від
продавця договір підписав директор ТОВ "Фортуна" Щека С. М.  Інше спірне майно було придбано позивачем у підприємця Борисова А.Б. згідно накладній
№ 21 від 21.03.2003 року.

Заперечуючи
проти вказаних вимог відповідач послався на те,
що саме ним було придбано спірне обладнання у ПП "Ток" на підтвердження
чого надав договір № 23 від 9.04.2002 року,
накладну № 23 від 9.04.2002 року та квитанцію до прибуткового касового
ордеру № 23 від 9.04.2002 року.

Судом
дані заперечення були перевірені і обґрунтовано не взяті до уваги,  оскільки відповідно довідки держанного реєстратора
Іванівської районної державної адміністрації Одеської області державна
реєстрація ПП "Ток"
відбулася лише 9.06.2003 року,  що
також підтверджуегься свідоцтвом про державну реєстрацію ТШ "Ток".

Крім
того судом встановлено,  що до вказаної
дати державної реєстрації ПП "Ток" ніякої підприємницької діяльності
не вело,  а керівник цього підприємства
взагалі відповідача по цій справі не знає та йому нічого не продавав.

Більш
того,  судом встановлено,  що саме позивачем спірне обладнання та меблі
були придбані у ТОВ "Фортуна".

У
засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив,  що суд взагалі не встановив про дійсне
існування спірного майна,  що є
суперечливим відносно тверджень відповідача,
що саме ним воно було придбано,  а
його наявність підтверджується актом його опису та фотознімками приєднаними до
матеріалів справи,  згідно яких суду не
надано ніяких пояснень.

Судом при
вирішенні спору були також досліджені і інші документи відповідачем,  а саме договір оренди,  договір на сертифікацію,  сертифікати газового обладнання,   договір
на транспортуппнми   газу,   договір
купівлі-продажу  приміщення,

договір
застави майна та кредитний договір,  суд
обґрунтовано не взяв до уваги,  оскільки
вони ніякого до предмету доказування не мають і посилань на них апеляційні
скарги не містять.

Таким чином,  судова колегія
вважає,  що доводи апеляційних скарг
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального
права,  які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 відхилити,  а рішення Бердянського міськраионного суду
Запорізької області від 27 березня 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня її проголошення.