Справа № 22-500/2007                                         Головуючий
у 1 інстанції Одерій С.М.
19                                                          Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

31
травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Донецької області у складі:

головуючого
Песоцької Л.І.

Дяченка В.М.,
Козлова О.М.

при
секретарі Фік К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в
Донецькій області і Волноваського районного відділу ГУ МВС України в Донецькій
області про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивачки на рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 січня
2007 року,

встановила:

Рішенням
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 січня
2007 року відмовлено в задоволенні позовів ОСОБА_1до Головного управління МВС
України в Донецькій області і Волноваського районного відділу ГУ МВС України в
Донецькій області про стягнення відшкодування шкоди майнової в сумі 8000 грн. і
моральної в розмірі 20000 грн.

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1ставить питання про скасування рішення суду
в частині відмови у відшкодувані моральної шкоди, посилається на те, що судом
допущенні порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю доповідача, пояснення представника ГУ
МВС України в Донецькій області Руднєву О.В., яка просила скаргу відхилити,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом
встановлено, що постановою Волноваського районного суду Донецької області від 7
лютого 2006 року визнане право позивачки ОСОБА_1на пенсію за вислугу років і
покладено обов'язок на відповідача прийняти рішення про призначення їй пенсії
за вислугу років з дня звернення 12 квітня 2005 року з заявою про призначення
пенсії.

Відмовляючи
в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд вказав на те, що з
урахуванням доводів позивачки про характер завданої діями відповідача моральної
шкоди, визнання попереднім судовим рішенням її права на пенсію за вислугу років
є достатнім відшкодуванням завданої шкоди. З висновком суду не можна не
погодитись.

З
матеріалів справи вбачається, що постановою Волноваського районного суду
Донецької області від 7 лютого 2006 року Волноваський районний відділ ГУ МВС
України у Донецькій області був зобов'язаний призначити, нарахувати та видати
ОСОБА_1пенсію за вислугу років з 12 квітня 2005 року згідно п.б ст.12 Закону
України   „Про

пенсійне
забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів
внутрішніх справ та деяких інших осіб" (а. с. 9-10). Постановою
Апеляційного суду Донецької області від 25 травня 2006 року зазначена постанова
Волноваського районного суду скасована. Зобов'язане Управління МВС України в
Донецькій області прийняти рішення про призначення позивачці пенсії за вислугу
років з 12 квітня 2005 року (а.с.29-30).

Ставлячи
питання про стягнення з ГУ
УМВС України в Донецькій області на її користь відшкодування майнової шкоди в
сумі 8000 грн. і моральної - в розмірі 20000 грн., ОСОБА_1посилалась на те, що
з червня 2004 року зверталася в ГУ
УМВС з заявами про роз'яснення, чи має вона право на пенсію за вислугу років, у
визнанні такого права їй було відмовлено, у зв'язку з чим вона з червня 2004
року не отримала пенсію, розмір якої відповідач не повідомляє. Крім того, і
після задоволення позову відповідач добровільно не виконує постанову суду.

Суд
правильно дійшов висновку про те, що відповідач надавав позивачці відповіді на
її запити. За призначенням пенсії в установленому порядку вона звернулася 12
квітня 2005 року і з того часу суд зобов'язав відповідача призначити їй пенсію.

Тому
відсутні підстави вважати, що з вини відповідача з червня 2004 року позивачці
не була призначена пенсія, чим завдана майнова і моральна шкода.

Після
відмови відповідача у призначенні пенсії судом захищене право позивачки. З
урахуванням наведеного позивачкою обґрунтування завданої їй рішенням
відповідача моральної шкоди, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що
задоволення її позову про призначення пенсії з моменту звернення є відповідним
відшкодуванням причиненої моральної шкоди.

Відмова
відповідача від добровільного виконання рішення суду за законом не є підставою
для відшкодування моральної шкоди. Законом „Про виконавче провадження"
передбачений примусовий порядок виконання рішення суду.

В
апеляційній скарзі позивачка наводить доводи, які були предметом судового
розгляду і які не свідчать про неправильність розгляду спору.

Доводи
позивачки про те, що вона не була повідомлена про призначення справи на 19
січня 2007 року, спростовуються матеріалами справи. Так, зі справи вбачається,
що вона була присутня в судовому засіданні 21 грудня 2006 року, подала уточнену
позовну заяву, у зв'язку з чим за клопотанням представника відповідача
протокольною ухвалою суду розгляд справи був відкладений на 19 січня 2007 року.

Рішення
суду відповідає вимогам ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст.1166-1167 ЦК України, підстав
для його скасування не встановлено.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 січня
2007 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня набрання чинності безпосередньо до
Верховного Суду України.