Справа № 22-ц-1417/2007                                                           Головуючий
інстанції КОВЕРЗНЕВ В.О.
цивільна                                                                     Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 вересня   2007 року                                                                                                   м.
Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді    БОЙКО О.В.

суддів:                    ГОРОБЕЦЬ Т.В., ШЕВЧЕНКА В.М.

При                         ПІЛЬГУЙ Н.В.

секретарі:

за
участі:                 відповідачів
ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11
липня 2007 року по справі за позовом Національної страхової компанії
„Оранта" доОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

встановив:

02.02.2007 року HACK „Оранта" звернулась з позовом до ОСОБА_1., в якому просить
стягнути з нього 5520 грн. 86 коп. суми страхового відшкодування, яка була
відшкодована „Орантою" за договором майнового страхування. Позивач
посилається на те, що 29.11.2005 року мала місце дорожньо-транспортна пригода,
винним в якій є ОСОБА_1Пошкоджений
автомобіль був застрахований в Чернігівській обласній дирекції ВАТ HACK
„Оранта" , а тому позивач відповідно до висновку спеціаліста виплатив
страхове відшкодування у розмірі 5 520 грн. 86 коп. страхувальнику ОСОБА_3. На
даний час просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування як з
винної особи.

До участі в
справі в якості співвідповідача було притягнуто ОСОБА_2

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2007 року
позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь HACK
„Оранта" 5 520 грн. 86 коп. у відшкодування збитків та 85 грн. 21 коп.
у відшкодування судових витрат.

Суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1перебував у
трудових стосунках з ОСОБА_2, дорожньо-транспортна пригода сталась під

час виконання
ним трудових обов'язків, а тому в силу
ст.. 1172 ЦК України
сума страхового відшкодування підлягає стягненню з ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення
суду, справу направити на новий судовий розгляд. Апелянт посилається на
неправильне застосування норм процесуального права, а саме: вона не отримувала
ухвалу про залучення її до участі в справі співвідповідачкою, про день та час
слухання справи її не повідомляли, не отримувала і копії позовної заяви з
документами до неї. Крім того, вважає, що суд прийшов до безпідставного
висновку, що між нею та ОСОБА_1. існували трудові правовідносини, оскільки це
не підтверджується належними доказами, а посилання суду на подорожні листки є
необгрунтованим, оскільки подорожнього листка від 29.11.2005 року не існує.

У судовому засіданні апелянт підтримала апеляційну скаргу, просила її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1апеляційну
скаргу не визнав, просив в її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної
скарги із скасуванням судового рішення, оскільки судом невірно застосовано
норми матеріального права.

Як встановлено судом 29 листопада 2005 року близько 07 год. 00 хв. в м.
Чернігові на вулиці Белова
сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були ОСОБА_1та ОСОБА_3

Винним в ДТП є ОСОБА_1, який у судовому
засіданні цього не заперечував. Автомобіль ОСОБА_3 зазнав механічних
пошкоджень. Оскільки автомобіль був застрахований, HACK „Оранта"
на виконання умов договору страхування транспортного засобу від 18.08.2005 року
сплатила ОСОБА_3. 5520 грн. 86 коп.

Суд 1 інстанції прийшов до висновку, що страхову суму повинна
сплатитиОСОБА_2., оскільки
шкода заподіяна її працівником під час виконання ним трудових обов"язків.

Проте, з таким
висновком не може погодитись апеляційний суд.

Відповідно до ст. 1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Оскільки позивач відшкодував шкоду, а винним в спричиненні цієї шкоди є ОСОБА_1, розмір шкоди в
порядку регресу підлягає стягненню саме з нього.

Що стосується висновків суду стосовно того, що ОСОБА_1перебував з
ОСОБА_2. в трудових
відносинах, то дані висновки суду не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно
до ст. 24-1 КЗпрП України у разі укладення трудового договору між працівником і
фізичною особою, такий трудовий договір повинен реєструватись в державній
службі зайнятості, чого у даному випадку зроблено не було.

Крім того, необгрунтованим є посилання суду на подорожні
листки, оскільки вони видані від імені 1111 „Пассервіс" і не свідчать про
трудові відносини саме між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 А подорожній лист, на який
посилається

відповідач
(а.с.64), виданий за листопад невідомо якого року. Подорожнього листа від
29.11.2005 року, який би видавався ОСОБА_2., в матеріалах справи не має.

Що стосується записів в трудовій книжці відповідача, то вони повинні були
бути посвідчені особистим підписом посадової особи центру зайнятості відповідно
до п.9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою,
затвердженого Наказом Мінпраці та соціальної політики України від 08.06.2001
року № 260.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування
рішення суду 1 інстанції з постановлениям
нового рішення про стягнення суми страхового відшкодування з ОСОБА_1.

Доводи апелянта стосовно направлення справи на новий
судовий розгляд не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки ті
процесуальні порушення, які допустив суд 1 інстанції, не дають підстав,
передбачених ст.. 311 ЦПК України, для направлення справи на новий судовий
розгляд. А про день та час слухання справи відповідачка повідомлялась належним
чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про отримання ОСОБА_2
рекомендованого листа, в якому вона належним чином сповіщалась про день та час
розгляду справи (а.с.88).

Керуючись
ст. ст. 303, 307, ч.1 п. 4 ст. 309, 313-315, 316, 317, 319 ЦПК України, ст.ст.
993, 1191 ЦК України,
ст. 24-1 КЗпрП України,   апеляційний суд

Вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2007 року скасувати.

Позовні
вимоги HACK „Оранта" доОСОБА_1 про відшкодування збитків
задовольнити.

Стягнути
зОСОБА_1 на користь HACK „Оранта" 5520 грн. 86 коп. у відшкодування збитків та 85 грн. 21 коп. у відшкодування
судових витрат, а всього 5606 грн. 07 коп.

В задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.