Справа № 33-ц-95/07                                          Головуючий
у 1 інстанції- Шульгач М.П.
Категорія-26                                                     Доповідач    -   Подолюк В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ.

22 травня 2007
року.                                                                               місто Луцьк.

Колегія суддів з розгляду цивільних
справ у касаційному порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Шевчук Л.Я., Мудренко
Л.І., Подолюка В.А.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного
підприємства « Торговий дім « Тернопіль « до ОСОБА_1, комерційного
банку « Приватбанк « про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання
права власності на приміщення та визнання недійсним договору застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2000
року приватне підприємство ( далі П.
П. ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
комерційного банку « Приватбанк « про визнання договору купівлі - продажу
дійсним, визнання права власності на приміщення та визнання недійсним договору
застави.

Позовні вимоги
обґрунтовувало тим, що відповідно до умов попереднього договору купівлі -
продажу від 13 березня 2000 року П.П. « Торговий дім « Тернопіль « провело
оплату ОСОБА_1 20200
грн. вартості придбаного приміщення по АДРЕСА_1 в м.Тернополі, а відповідач
відмовилася виконувати зобов'язання продавця в п'ятнадцятиденний термін з дня
отримання коштів нотаріально посвідчити даний
договір,і 6 травня 2000 року уклала з комерційним банком «Приватбанк « договір
застави вказаного приміщення.

Рішенням
Тернопільського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2000 року
позов задоволений.

Постановлено
договір купівлі - продажу приміщення по АДРЕСА_1 в м. Тернополі, укладеного 13
березня 2000 року між П.
П. « Торговий дім « Тернопіль « і ОСОБА_1
визнати дійсним, визнати право

2

власності       позивача       на
дане приміщення та визнати договір застави від 6 травня 2000 року недійсним.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 6 лютого 2001 року рішення суду
першої інстанції в частині визнання недійсним договору застави , укладеного 6
травня 2000 року між комерційним банком « Приватбанк « і ОСОБА_1, скасовано,
справу в цій частині направлено на новий розгляд, а в решті рішення суду
залишене без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просила скасувати судові
рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст.335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або ( та ) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено і це
вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні підстави,
передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України, для обов'язкового скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.332,336 ЦПК України , колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Тернопільського районного суду Тернопільської області від 22 грудня 2000 року в
частині визнання дійсним договору купівлі - продажу приміщення поАДРЕСА_1 в м.Тернополі від 13 березня 2000 року, укладеного
між П.П. « Торговий дім « Тернопіль « і ОСОБА_1
, визнання права власності на дане приміщення за П.П. « Торговий дім «
Тернопіль « та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 6 лютого
2001 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.