Справа № 22-а - 1694 / 2007р                                          Головуючий 1 інстанції - Сиротніков P. Є.
Категорія - про визнання
угод недійснми                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді  -   Ситнік О.М.,

суддів   -   Шевченко   Н.Ф., Кружиліної О. А. при секретарі - БілицькоїЮ.Є..,

розглянула у
відкритому судовому засідання в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення                 Московського районного
суду    м.  Харкова від
03

листопада 2006
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті
особи : державний нотаріус одинадцятої Харківської державної нотаріальної
контори ОСОБА_4; приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу
ОСОБА_5 про визнання договору дарування квартири від 23 листопада 2001 року та
договору дарування квартири від 26 травня 2003 року ; повернення ОСОБА_3 права
власності на квартиру , судова колегія судової палати, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006 року
ОСОБА_3 звернулася
в суд із позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири від 23 листопада 2001 року, укладенного між:
нею і ОСОБА_1, та визнання договору дарування тієї ж квартири від 26 травня 2003 року , укладенного між:
ОСОБА_1 і ОСОБА_2. ОСОБА_3 тако ж просила
суд повернути їй право власності на квартиру.

В обгрунтування позову посилалася на те, що їй на праві
власності налжала одноквімнатна квартира ,
де вона мешкала . Оскілька
вона є одинокою , пристарілою
та хворою людиною , відповідачка
ОСОБА_1 яка
доваодиться їй хрещеною донькою запропонувала їй укласти договір , згідно
якого   ОСОБА_3
передає   ОСОБА_1
свою квартиру, а

2

остання
зобов'язується надавати їй допомогу. Укладаючи договір з ОСОБА_1 , позивачка
вважала , що вона укладає договір довічного утримання. Про те, що ОСОБА_1
квартира була передарена
своєму колишньому чоловіку ,
їй стало відомо на початку 2006
року, коли вона звернулася до ЖЕД.
Комунальні послуги сплачувались винятково позивачкою , а обіцяної
допомоги ОСОБА_1 не
надавала.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова позов ОСОБА_3 задоволено.

Договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 23 листопада 2001 року , укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, та договір дарування тієї ж квартири, укладений 26 травня 2003 року між:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2
визнано недійсними.

За ОСОБА_3
повернуто право власності на спірну квартиру.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачами подано апеляційну скаргу, в
якій вони просить скасувати рішення суду першої інстанції та передати розгляд
справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на
неповне з 'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також:
порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача,пояснення осіб ,
що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає
за необхідним її відхилити.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив
з того, що її
воля на момент укладання з відповідачкою договору дарування формувалася не
вільно і не відповідала волевиявленню .
У момент здійснення зазначеного правочину вона перебувала в такому
хворобливому стані, при якому не усвідомлювала значення своїх дій і не могла
керувати ними, договір, укладений
позивачкою в такому стані ,
не відображає дійсної її волі подарувати квартиру відповідачці. Крім того,
суд вважав, що відповідачка всупереч нормам цивільного законодавства й моралі , скористалася
тимчасовим розладом здоров'я позивачки й станом , коли та не усвідомлювала , що робить. Суд першої інстанції прийняв до уваги ті
обставини , що позивачка є пенсіонеркою, іншого житла в неї немає, не має вона
також: і родичів і укладання договору дарування свідомо приводить до того, що
вона втрачає своє житло.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 червня 2001 року ОСОБА_3 на
праві приватної власності належала однокімнатна квартира , яка знаходиться
за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно
до   договору   дарування
від   23
листопада   2001 року, посвідченого  державним
нотаріусом     ,
ОСОБА_3
подарувала,   а

3

ОСОБА_1 прийняла в дар
однокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 (а.с.
14,15).

Відповідно до договору дарування від 26 травня 2003 року, посвідченого
приватним нотаріусом , ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар однокімнатну
ізольовану квартиру АДРЕСА_1
(а.с. 12,13).

Як вбачається з матеріалів справи позивачка була прописана і мешкала у
спірній квартирі одна та сама сплачувала комунальні послуги по квартирі (а.с. 27, 28, 35-41, 43) .

Згідно довідки міської поліклініки №
11 Московського району м. Харкова ОСОБА_3 з 1988 року знаходиться на обліку . З 2001
року відзначалося значне погіршення стану здоров'я (а.с. 29).

З огляну на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано
, відповідно до
вимог частини 3 статті 203 , статті 215, 216, 233 ЦК України
вирішив спір і задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права які призвели або
могли призвести неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає , що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.
ст. 303,304, 307, 308,313-315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової
палати ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвали
апеляційного суду.