УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                                               м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Лісової В.І.,

Новосядлої В.М. ,  Жданової B.C.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 14 січня 2004 року і на ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 22
вересня 2004 року в справі за позовом ОСОБА_1до Головного Управління Відкритого
акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" по м.  Києву та Київській області про стягнення
різниці у виплаченій заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2003 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління
Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
по м.  Києву та Київській області про
поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу,
стягнення різниці у виплаченій заробітній платі відшкодування збитків.

Ухвалою
судді Шевченківського районного суду м.
Києва від 7 серпня 2003 року позовні вимогиОСОБА_1. про стягнення
різниці у заробітній платі виділені в окреме провадження.

В січні
2004 року позивач уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути з відповідача
на його користь недоплачену заробітну плату у розмірі 300 гривень за період з
березня по червень 2003 року,
посилаючись на те,  що з березня
2003 року був збільшений посадовий оклад з 440 гривень до 500 гривень.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 14 січня 2004 року,  залишеним буз
зміни ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 22 вересня 2004 року,  у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи
у задоволенні позову,  з чим погодився
апеляційний суд,  суд першої
інстанції,  виходив із того,  що 17 березня 2003 року посада,  яку займав позивач до звільнення,  була скорочена,  а тому позивач не мав вправа на підвищення
заробітної плати.

В
касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення і направити справу
на новий судовий розгляд до суду першої інстанції,  оскільки при вирішенні справи був неправильно
застосований матеріальний і порушений процесуальний закони.

Відповідно
до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 335 ЦПК України,
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Оскаржувані
рішення постановлені із додержанням норм процесуального права,  доводи скарги не спростовують висновків
судів.

Справа
№33ц -872кс07

Новосядла
В.М.

Відсутні
і передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 14 січня 2004 року і ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 22 вересня 2004 року в справі за
позовом ОСОБА_1до Головного Управління Відкритого акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" по м.  Києву та Київській області про стягнення
різниці у виплаченій заробітній платі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.