УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2007 року                                                                               м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду м. Києва в складі:

Головуючого:
Горелкіної Н.А.

Суддів:              Мороз
Л.Л., Слободянюк С.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому Куйбишевської
районної ради м.Донецька про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину
за законом, визнання права власності на жилий будинок, визнання незаконним
рішення виконкому, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на
жилий будинок, про визнання права власності в порядку спадкування, за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, виконкому Куйбишевської районної ради м.
Донецька про визнання незаконним рішення виконкому, свідоцтва про право
власності на жилий будинок, визнання права власності на жилий будинок, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності на спадкове майно, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту
прийняття спадщини, про розподіл спадкового майна, за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини,
про розподіл спадкового майна за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Апеляційного суду Донецької області від 25 березня 2005 року, -

встановила:

У серпні 2001 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним спадкування за законом, визнання права власності на жилий
будинок. Посилалась на те, що її батьками ОСОБА_7 та матір"ю ОСОБА_4 в
1968 році був збудований будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батько помер,
спадкодавцями першої черги після смерті спадкодавця являється вона та ОСОБА_8,
який спадщину не прийняв і від спадщини відмовився. Взимку 2001 року їй стало
відомо, що зазначений будинок на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2,
який оформив спадщину як спадкоємець другої черги після смерті її батька.
Оскільки після смерті спадкодавця
відкрилась спадщина і вона є спадкоємцем першої черги, фактично прийняла спадщину,
просила визнати недійсним спадкування відповідача як спадкодавця другої черги,
визнати за нею право власності на жилий будинок.

Потім уточнила
позовні вимоги. Посилалась на те, що її батько за життя забудував спірний будинок в 1968 році, після смерті батька
відповідач подав до виконкому заяву про затвердження акту прийомки в
експлуатацію спірного будинку, рішенням виконкому від 13.11.1996 року будинок
був прийнятий в експлуатацію з видачею свідоцтва про право власності на
ім"я відповідача ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_9. Просила визнати зазначене
рішення виконкому недійсним, визнати за нею право власності на жилий будинок.

В подальшому
доповнила позовні вимоги, змінила їх. Посилалась на те, що відповідач та
ОСОБА_9 без законних підстав отримали свідоцтво про право власності на спірний
жилий будинок, оскільки після смерті її батька спадкодавцями першої черги являються вона та її брат ОСОБА_3, просила
визнати недійсним свідоцтво про право власності на ім"я відповідача та
ОСОБА_9, визнати за нею та ОСОБА_3 право сумісної власності на спірний
будинок.

ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання недійсними
рішення виконкому, свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання
права власності на будинок. Посилався на те, що спірний будинок був збудований
його батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в 60 роки, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 року він
почав реконструкцію будинку за власні кошти. Він зробив каналізацію у будинку,
збільшив кухню, перебудував підвал, збудував 2-й поверх будинку, тощо. Після
смерті батька він фактично прийняв спадщину. Оскільки спірний будинок на праві
власності зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2, просив визнати недійсним
рішення виконкому від 13.11.1996 року в частині визнання власниками на будинок відповідача та його матері ОСОБА_9,
поновити строк позовної давності, визнати за ним право власності на
спірний будинок.

В подальшому
уточнив позовні вимоги. Посилався на те, що спірний будинок був збудований його
батьками в 60 роки, з 1991 року він перебудував будинок, тому вважає, що право
власності на відповідача оформлене безпідставно. 16.03.2000 року ОСОБА_9продала
ОСОБА_2 1/2 частину спірного домоволодіння. Просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу між відповідачами, визнати за ним право власності на спірний
будинок.

ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно. Посилалась нате, що її батьку ОСОБА_7 на праві
власності належала 1/2 частина жилого будинку АДРЕСА_1. Друга половина будинку належала його дружині ОСОБА_9. В
ІНФОРМАЦІЯ_2 році померла ОСОБА_9, після її смерті спадщину прийняв
ОСОБА_7, але у встановленому порядку її не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, спадкоємцями 1 черги являлись діти
спадкодавця -ОСОБА_1,
ОСОБА_3, та мати ОСОБА_9. Вона у встановлений законом строк звернулась до
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, просила встановити факт,
що її батько ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, визнати за нею
право власності на спадковий будинок.

3

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_2 про визнання права на
спадкове майно. Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_7,
спадкоємцем якого являлась його мати ОСОБА_9, яка прийняла спадщину, але її не
оформила. ОСОБА_9 в ІНФОРМАЦІЯ_3 році померла, вона є спадкоємцем 1 черги як
онука, просила визнати за нею право власності на частину майна після смерті
спадкодавця.

ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1. ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права на
спадкове майно. Посилалась на те, що після смерті її батька ОСОБА_7 спадщину
прийняла його матір ОСОБА_9, оскільки ОСОБА_9 померла у ІНФОРМАЦІЯ_3 році просила визнати за нею право на частину майна
спадкодавця, потім від позову в зазначеній частині відмовилась.

ОСОБА_6
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,
розподіл спадкового майна, про визнання права власності. Посилався на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась
спадщина на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги
являлись чоловік спадкодавця ОСОБА_7 матір спадкодавця ОСОБА_10 та він.
Спадщина ним була прийнята, оскільки після смерті спадкодавця він проживав та
був прописаний у спадковому будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1року помер ОСОБА_7,
спадкоємцями являлись мати ОСОБА_9, діти
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, спадщину вони прийняли.
ІНФОРМАЦІЯ_3року померла його бабка ОСОБА_10, яка на його ім"я залишила
заповіт. Спадщину після смерті спадкодавця він фактично прийняв.
ІНФОРМАЦІЯ_4року померла ОСОБА_9, яка заповіла своє майно ОСОБА_2 Просив
встановити факт прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_9, бабки
ОСОБА_10, визнати за ним право власності на спадщину по закону і за заповітом
на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1, розподілити спадкове майно, визнати за ним
право власності на будинок з виплатою відповідачам вартості 1/6 частини
будинку.

Відповідач
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6
про встановлення факту прийняття спадщини, розподіл спадкового майна. Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1року помер його брат
ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина на 2/3 частини
домоволодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями являлись мати спадкодавця ОСОБА_9, діти:
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, які прийняли спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_4року померла
ОСОБА_9, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/6 частину спірного будинку,
яку спадкоємець заповіла йому. Просив встановити факт прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_9, визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку, виділити
йому будинок в натурі з виплатою грошової компенсації решта спадкоємцям. Потім
просив стягнути на свою користь грошову компенсацію за 1/6 частину будинку.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 листопада 2004
року поновлений строк позовної давності для звернення до суду за захистом прав,
рішення виконкому від 13.11.1996 року, свідоцтво про право власності на будинок
АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_2 та ОСОБА_9 визнані недійсними, договір дарування
від 16 березня 2000 року в частині продажу ОСОБА_9 ОСОБА_2 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1 визнаний недійсним, встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після
смерті ОСОБА_9, встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті
ОСОБА_9 та після смерті ОСОБА_10, встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_2
після смерті матері ОСОБА_9, за ОСОБА_2
визнане право власності за заповітом після смерті ОСОБА_9 на 1/6 частину
домоволодіння АДРЕСА_1, за ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в
порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 визнане право

4

власності по 1/6 частині
домоволодіння АДРЕСА_1 та по 4,5/100 домоволодіння АДРЕСА_1. За ОСОБА_3 визнане
право власності на 82/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, за ОСОБА_6 визнане
право власності на 1/6 домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті матері ОСОБА_9 та 1/6 частину після смерті бабки ОСОБА_10, всього на 1/3
частину домоволодіння.

Будинок АДРЕСА_1
залишений в сумісному користуванні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6

Будинок АДРЕСА_1
на праві власності виділений ОСОБА_3, з нього на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 стягнуто по 2331 гривень кожному.

З ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнути
витрати на проведення експертизи по 70 гривень з кожного, з ОСОБА_3 стягнуто
державне мито 107,65 гривень, з ОСОБА_5 21,23 гривні, з ОСОБА_2 21,23 гривні, з
ОСОБА_6 46,83 гривень, в решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 березня 2005 року
скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стосовно будинку АДРЕСА_1.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Куйбишевської районної
ради м. Донецька про визнання права власності на будинок АДРЕСА_1, визнання
недійсним рішення виконкому Куйбишевської районної ради народних депутатів м. Донецька від 13 листопада 1996 року, свідоцтва
про право приватної власності на жилий будинок АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_2,
ОСОБА_9, про визнання права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_9 відмовлено.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Куйбишевської районної
ради в м. Донецьку про визнання недійсним рішення виконавчого комітету
Куйбишевської районної ради народних депутатів м. Донецька від 13 листопада
1996 року, свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок АДРЕСА_1,
визнання права власності на жилий будинок АДРЕСА_1, визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 відмовлено.

В частині стягнення державного мита
з ОСОБА_2скасовано.

В решті рішення першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній
скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення Апеляційного суду
Донецької області від 25 березня 2005 року та залишення без зміни рішення
Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 листопада 2004 року.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

5

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального -права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це
вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.
ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Донецької області від 25 березня 2005 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили негайно й оскарженню не підлягає.