Справа № 22-671                 Головуючий у
першій інстанції Пасічник Д.І.
Категорія                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

6 червня 2007року Колегія суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді   Кривохижі В.І.,  суддів
Черниш Т.В.,

Чорнобривець
О.С. ,  при секретарі     Тітенко Л.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2007 року,

встановила:

У
вересні 2006 року ОСОБА_1звернувся до
суду з позовом до Новгородківської центральної районної лікарні,  третьої особи на стороні відповідача
-ОСОБА_2про захист честі,  гідності та
ділової репутації,  відшкодування
моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим,
що 3 травня 2006 року відповідач
направив до районного відділу освіти лист про забезпечення проходження
медичного огляду в наркологічному кабінеті ЦРЛ його,  ОСОБА_1
як хворого на хронічний алкоголізм.
Посилаючись на те,  що цей лист
став предметом обговорення працівників райвідділу освіти,  колег,
причиною його моральних страждань та підриву ділової репутації як
вчителя,  депутата сільської ради,  просив визнати,  що цей лист є неправомірним поширенням
конфіденційної інформації,  яка до того ж
є неправдивою і такою,  що принижує його
честь,  гідність,  ділову репутацію,  і стягнути з центральної районної лікарні та
лікаря-наркологаОСОБА_2,  який готував зазначений лист ,
50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Новгородківського районного суду від 12
січня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування зазначеного рішення та постановления нового рішення
про задоволення позову,  мотивуючи вимогу
порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В
судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник доводи
апеляційної скарги повністю підтримали,
ОСОБА_2.,  діючи від свого імені та як представник відповідача,  ці доводи вважав несуттєвими,  а рішення -правильним.

Перевіривши
за матеріалами справи законність та обгрунтованість рішення в межах,  визначених
ст. 303 ЦПК України,  заслухавши
пояснення сторін,  їх представників,  колегія суддів визнає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтями
23,  277,
280,  297,  299 ЦК України гарантовано право фізичної
особи на звернення до суду з позовом про захист її честі,  гідності і ділової репутації,  спростування

2

недостовірної
інформації та відшкодування майнової і
моральної шкоди,  заподіяної
порушенням особистого немайнового права.

Відмовляючи
в позові,  суд виходив з того,  що відповідачем особисті немайнові права ОСОБА_1 не порушені. При
цьому вважав встановленим,  що звернення
центральної районної лікарні до керівника відділу освіти для забезпечення явки
на медичний огляд позивача є правомірним,
а викладена в листі інформація -
правдивою,  такою,  що відповідає дійсності,  оскільки ОСОБА_1 після проходження в 2002
році лікування від алкоголізму,
ухилявся від явок до наркологічного кабінету на медичний огляд.

Проте з
таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки він не грунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно
до  ст.
23 Закону
України «Про інформацію» свідчення про особу,
зокрема,  про стан її
здоров»я,  є конфіденційною
інформацією,  тобто інформацією з
обмеженим доступом.  4.2  ст.  32 Конституції не
допускає збирання,  зберігання,  використання та поширення конфіденційної
інформації про особу без її згоди,  крім
випадків,  визначених законом,  і лише в інтересах національної безпеки,  економічного добробуту та прав людини.
Зазначена конституційна норма закріплена і в
ст.  286 Цивільного
кодексу України.

Встановлено,  що листом від 3 травня 2006
року,  підписаним головним лікарем
Новгородківської центральної районної лікарні,
пропонувалось начальнику районного відділу освіти забезпечити явку на
медичний огляд хворого на хронічний алкоголізм ОСОБА_1,  вчителя
В-Чечелівської школи,  який в 2002 р. уникав
медичного огляду. Цей лист ,  як вбачається з його тексту,  містить відомості щодо стану здоров»я ОСОБА_1

Звернення
з таким листом свідчить про порушення відповідачем вимог зазначених
законодавчих актів та  ст.  40
Закону «Основи законодавства України про охорону здоров»я»,  якою встановлені правила використання
відомостей,  що стосуються лікарської
таємниці. Наказ Міністерства охорони здоров»я СРСР від 12 вересня 1988р. №704 та затверджена
ним Інструкція про порядок диспансерного обліку хворих хронічним алкоголізмом ... і
профілактичного спостереження осіб,  що
зловживають алкоголем. ..,  на які
посилався відповідач і якими суд мотивував висновок про правомірність дій
відповідача,  суперечать нормам чинного
законодавства і ,  зокрема,
положенням  ст. 9 Закону «Основи
законодавства України про охорону здоров»я». Як підтвердила лікар-нарколог
Кіровоградського обласного наркодиспансера
ОСОБА_3.,  чинним
законодавством України не передбачено примусовий медичний огляд осіб,  які проходили лікування від хронічного
алкоголізму.

Не
грунтується на доказах і висновок суду про те,
що викладена в листі інформація про ОСОБА_1 як хворого хронічним алкоголізмом відповідає дійсності.
Доводи позивача про те,  що він після
проходження в 2002 році
добровільно курсу лікування від хронічного алкоголізму».цією хворобою не
страждає,  нічим не спростовані. Він за
місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно. В його
амбулаторній картці відсутні записи про зловживання алкоголем після лікування в
2002 році(а.с.
13,  56-64).

З огляду
на наведене,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального та процесуального права,  його висновки не відповідають   обставинам
справи   та   доказам,
тому   рішення   не
є   законним   та

з

обгрунтованим,  воно підлягає скасуванню з постановлениям нового рішення
про часткове задоволення позовних вимог.

При
цьому колегія суддів вважає встановленим,
що відповідач не мав законних підстав для направлення за місцем роботи ОСОБА_1 листа про
забезпечення його медичного огляду в наркокабінеті,  а направлення такого листа,  який,
крім того,  містить недостовірні
відомості про позивача як хворого хронічним алкоголізмом,  свідчить про обмеження його прав,  неправомірне поширення конфіденційної
інформації,  приниження у зв»язку з цим
честі,  гідності і ділової репутації ОСОБА_1 як педагога та
депутата сільської ради,  заподіяння
внаслідок порушення його прав моральної шкоди. Між тим визначений позивачем
розмір компенсації на відшкодування моральної шкоди-50000 грн. є значно
завищеним.

Враховуючи
встановлені обставини,  за яких позивачу
була спричинена моральна шкода,  ступеню
вини відповідача,  характер та обсяг
моральних страждань,  на які посилався
позивач в обгрунтування позову і наявність яких є вірогідною,  та виходячи з засад розумності і
справедливості,  колегія суддів вважає за
доцільне визначити розмір моральної шкоди в сумі 1500 грн.,  поклавши
обов»язок по її відшкодуванню на центральну районну лікарню відповідно до
положень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди».

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  23,
277,  280,  286,
297,  299 Цивільного
кодексу України,  Законами України «Про
інформацію»,  «Основи законодавства
України про охорону здоров»я»,   ст.  ст.  303,
307,  309,  313-314,
316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2007 року скасувати.

Визнати,  що лист Новгородківської центральної районної
лікарні від 3 травня 2006 року за № 534 є неправомірним
поширенням конфіденційної інформації про ОСОБА_1,  що принижує його честь,  гідність та ділову репутацію.

Стягнути
з Новгородківської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_11500( одну
тисячу п»ятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди та 75 грн. судових
витрат. У стягненні компенсації за моральну шкоду з ОСОБА_2відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголоше ння і може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили цього рішення.

Головуючий

Судді