УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
червня 2007 року                                                                                                  м.  Ужгород

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області у складі:

головуючої                                                       -          судді Кожух О.А.

суддів                                                               -          Кондор Р.Ю.,  Леско В.В.

при
секретарі                                                   -        Удут В.Ю.

за участю:
апелянта - позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2,

відповідача та
позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 та його представника -

ОСОБА_4  розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.  Ужгород цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 20
березня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  третя особа без самостійних вимог - Районна
інспекція держав­ного архітектурно-будівельного контролю - про усунення
порушень,  перешкод у здійсненні права
користування житлом та стягнення моральної шкоди,  та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,  третьої особи без само­стійних
вимог - Районна інспекція державного архітектурно-будівельного контролю - про
усунення перешкод в користуванні приміщенням шляхом знесення самовільно
спорудженої літньої кухні,  -

встановила:

ОСОБА_1
у листопаді 2006 року звернувся до суду із позовом,  в якому просив суд зобов'язати відповідача
замурувати два вікна в стіні,  що межує з
його подвір'ям,  з дозво­лом відповідачу
встановити лише фрамугу на висоті не менше 1, 8 м.  від рівня підлоги над­земної частини будинку;
стягнути 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові ви­трати по
справі.

Свої
вимоги ОСОБА_1 мотивував тим,  що
ОСОБА_3,  що є власником будинку по
АДРЕСА_1,  в порушення п. 3.7
Регіональних правил забудови в Закарпатській області пробив задню стіну свого
будинку та встановив на ній два вікна з ви­ходом на подвір'я позивача,  в зв'язку з чим позивач,  який є власником 2/10 частин житло­вого
будинку по АДРЕСА_2,  зазнав душевних
страждань через перешкоди користування майном та необхідність звернення до
компетентних органів на незаконні дії відповідача. Приписи інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю про призупинення реконструкції споруди
відповідачем виконані не були.

ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним позовом,
що ухвалою Виноградівського районного суду від 12.12.2006 був об'єднаний
із первісним позовом в одне провадження,
в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні
приміщенням шляхом знесення самовільно спорудженої літньої кухні під літерою
„є". В по­зовній заяві вказував,  що
літня кухня ОСОБА_1 побудована без відповідного рішення мі­ської ради про
виділення земельної ділянки,  без виготовлення
будівельного паспорту та з істотними порушеннями будівельних норм,  оскільки прибудована до будинку ОСОБА_3 і в
зв'язку з цим останній не має можливості обслуговувати своє приміщення.

Рішенням
Виноградівського районного суду від 20.03.2007 відмовлено у задоволенні як
первісного,  так і зустрічного позовів.

Справа №22ц-885/07                                                              Номер
рядка статистичного звіту: 5

Головуючий у першій інстанції: Надопта А.А.

_____ Доповідач:
Кожух О.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове,  яким позовні
вимоги задовольнити,  вказуючи на
порушення судом норм ма­теріального та процесуального права. Крім того,  вважає,
що судом неправильно,  в пору­шення
положень  ст.  123 ЦПК України,  було об'єднано позови в одне провадження.

Рішення
суду ОСОБА_3 не оскаржував. У надісланих на адресу апеляційного суду
запереченнях на апеляційну скаргу та в судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення суду першої інстанції залишити без
змін,  вважаючи його законним і
обгрунтованим.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення осіб,  що з'явились в су­дове засідання,  дослідивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  вважає,  що вона не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи та визна­ється сторонами,  що позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 у
будинку АДРЕСА_2 належить 2/10 частини згідно договору дарування,  укладеному 10.06.2005 (а.с. 7). Будинок
АДРЕСА_1,  що був побудований на початку
20-го століття - колишній адмінбудинок Фермерського господарства „Колос" -
належить ОСОБА_3 згідно договору дарування від 21.05.2004 року(а.с. 31). Згідно
плану будинку НОМЕР_1,  за­твердженого
09.01.2004 (до укладення договору дарування),
у стіні,  що межує з
дворогос-подарством НОМЕР_1 були позначені вікна (а.с. 32). В подальшому,  у червні та липні 2004 року,  відповідними службами було погоджено,  проти чого не заперечували і мешканці будинку
НОМЕР_1,  на вказаній стіні в приміщенні
кухні та кімнати встановити матові скла (а.с. 33). Вікна бу­ли встановлені ще в
той час,  коли в приміщенні НОМЕР_1 був
адмінбудинок фермерського гос­подарства „Колос",  про що свідчить припис районної інспекції
державного архітектурно-будівельного контролю від 14.11.2003 № 86 (а.с.  113).

Таким
чином,  вікна у стіні,  що межує з дворогосподарством НОМЕР_1 і про
замурування яких ставить вимогу ОСОБА_1,
були ще при попередньому власникові - Фермерському господарстві „Колос".
ОСОБА_1 став власником 2/10 будинку НОМЕР_1 після отримання в дар будинку
НОМЕР_1 ОСОБА_3 та після відповідних погоджень із попередніми власниками.

За
викладених обставин судова колегія погоджується із висновком суду першої
інстанції про відмову ОСОБА_1 у позові щодо зобов'язання відповідача замурувати
вікна.

В
зв'язку з цим погоджується судова колегія і з висновком суду першої інстанції в
частині відмови у задоволені вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 моральної
шкоди,  оскільки така безпосередньо
пов'язання із першою вимогою і підлягає стягненню лише за умови наявність такої
шкоди,  протиправності діяння її
заподіювача,  наявності причинного
зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Зважаючи
на викладене колегія суддів вважає,  що
суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права,  доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються,  тому,  відповідно до
ст.  308 ЦПК України,  апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду залишити без змін.

Об'єднання
в одне провадження первісного та зустрічного позовів не вплинуло на
правильність вирішення справи.

Керуючись  ст.
209,  304,  п.5 ч.1
ст.  307,  311,
п.2 ч. 1  ст.  314,
315,  317,  319 ЦПК Укра­їни,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Виноградівського районного суду від 20 березня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення,  проте може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею за­конної
сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до. Верховного Суду України.