Справа №
Головуючий по 1 інстанції Свитка С.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції Ювшин В.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
серпня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                       Ювшина В.І.

суддів                                  Корнієнко
Н.В.,  Скіць М.І.

при
секретарі                      Бурдуковій
О.В.

відповідачів                        ОСОБА_1,  ОСОБА_2

позивача                             ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 4 червня
2007р. по справі за позовом ОСОБА_3 яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4
до ОСОБА_1,  ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, -

встановила:

ОСОБА_3
звернулась з позовом до суду в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
посилаючись на те,  що 18
листопада 2005 року її син ОСОБА_4працював на реконструкції приміщення ферми
бувшого СТОВ «Зоря»,  що знаходиться в м.
Корсунь-Шевченківський.

Робота
яку виконував ОСОБА_4була запропонована ОСОБА_1 і полягала в тому,  щоб розібрати кладку стіни приміщення та
очистити цеглу від цементного розчину. ОСОБА_1 здійснював оплату праці в сумі
20 гривень в день. 18 листопада 2005 року під час виконання робіт впала частина
стіни ферми на ОСОБА_4,  внаслідок чого
останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому заднього та верхнього
краю вертлюгової западини,  перелому
правого стегна в стадії неповної консолідації відламків.

Таким
чином,  між позивачем та відповідачем
було укладено трудову угоду,  а тому
шкода завдана при виконанні трудових обов'язків підлягає до відшкодування. Просила
суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати пов'язані з лікуванням сина в сумі
1157 гривень 24 коп. та моральну шкоду на користь ОСОБА_4 в сумі 50000 гривень.

Рішенням
Корсунь-Шевченківського районного суду від 04 червня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 381 гривну 03 коп. та на користь ОСОБА_4 в
рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Корсунь-Шевченківського районного
суду від 04 червня 2007 року скасувати,
вважаючи що воно постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права,  а справу направити
на новий судовий розгляд.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до наступного.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України,
що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року №11 «Про судове
рішення»,  рішення є законним тоді,  коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини,  вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення,  в якому повністю
відображені обставини,  що мають значення
для даної справи,  висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,  відповідають дійсності і підтверджуються
достовірними доказами,  дослідженими у
судовому засіданні.

Рішення
суду відповідає зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтуються на повному і об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно
до ч.2  ст.308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Як
встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цивільної справи
та з матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи,  неповнолітній ОСОБА_4на пропозицію ОСОБА_1 виконував
роботу в листопаді 2005 року на реконструкції приміщення ферми бувшого СТОВ
«Зоря»,  з поденною оплатою праці 20
гривень за робочий день. Робота полягала в тому,  щоб розібрати цегельну кладку стін приміщення
та очистити цеглу від цементного розчину. 18 листопада 2005 року під час
виконання робіт по розібранню цегельної кладки стіни,  частина стіни ферми впала,  придавивши ногу ОСОБА_4,  від чого останній отримав тілесне ушкодження.
Таким чином,  між ОСОБА_1 та
неповнолітнім ОСОБА_4був укладений договір підряду,  який відповідав вимогам  ст.837 ЦК України.

Пленум
Верховного Суду України в своїй постанові №6 від 27 березня 1992 року з
наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди» в п.1-3 роз'яснив,
що дія Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності» не поширюється на працівників,
які виконували роботу не відповідно до трудового договору,  а на інших юридичних підставах і не є
суб'єктами страхування від нещасного випадку,
а також на осіб,  зазначених у  ст.11 цього Закону,  які не сплачували страхових внесків із
добровільного страхування від нещасного випадку. Питання про відповідальність
за ушкодження їхнього здоров'я має вирішуватись на підставі відповідних норм
цивільного законодавства.

Розбирання
кладки стіни із цегли створювало небезпеку для оточення. Пленум Верховного Суду
України в Постанові №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» справ за позовами про
відшкодування шкоди» в п.4 роз'яснив,  що
джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність,  здійснення якої створює підвищену імовірність
заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку,  що відповідальність за заподіяну шкоду (
матеріальну і моральну) повинен нести ОСОБА_1,
який згідно усної домовленості з неповнолітніми ОСОБА_4та ОСОБА_5 за
обумовлену плату домовився щоб останні розбирали цегляну кладку стіни
ферми,  а неповнолітні ОСОБА_4та ОСОБА_5
сприймали ОСОБА_1 як власника приміщення,
яке вони розбирали.

3

Тому
вірно встановивши факти і відповідні їм правовідносини,  встановивши наявність порушеного права,  за захистом якого спрямоване звернення
ОСОБА_3 до суду,  постановивши судове
рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  суд першої інстанції постановив правильне
рішення,  яким частково задоволив позовні
вимоги ОСОБА_3

Розмір
стягнутої судом першої інстанції матеріальної та моральної шкоди апелянтом не
оспорюється. При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди суд першої
інстанції врахував характер та обсяг страждань,
яких зазнав ОСОБА_4,  їх
тривалості,  що на протязі більше року
після отримання травми ОСОБА_4не може пересуватись без допомоги спеціальних
засобів,  позбавлений можливості служити
в армії,  а також ступінь вини ОСОБА_1
Стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди з урахуванням всих
викладених обставин відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи
апелянта про те,  що в лікуванні
ОСОБА_4малися і недоліки лікарів не спростовує його цивільну
відповідальність,  а клопотання про
призначення відповідної судово-медичної експертизи ним не заявлялись.

Так як
розбирання цегляної кладки стіни проводилось за вказівкою ОСОБА_1,  його дії ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були сприйняті як
дії власника або особи,  уповноваженої
виконувати дані дії,  то згідно чинного
законодавства на нього і покладається цивільно-правова відповідальність.

Не
визнання ОСОБА_1 своєї вини в наслідках,
що відбулись з ОСОБА_4,
спростовуються діями самого ОСОБА_1,
який після отримання ОСОБА_4травми відвіз його на своєму автомобілі до
лікарні та частково оплатив в добровільному порядку витрати на лікування.

Доводи
апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального та
процесуального права висновків суду першої інстанції не спростовують,  оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні
апелянтом наведених правових норм.

Керуючись  ст. ст. 303,
307-308,  315 ЦПК України,  колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 4 червня
2007 року,  - відхилити,  а рішення Корсунь-Шевченківського районного
суду від 4 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно після її проголошення,
але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двох
місяців,  починаючи з дня її
проголошення.