АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2007 року                                                                                 м.  Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Віхрова В.В.,    Гайдук
В.І.,            Дерев'янко О.Г.,

розглянувши
у касаційному порядку (Закон України №697-V від 22.02.2007 р.) в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  треті особи - Ворзельська
селищна рада,  Ірпінська міська державна
нотаріальна контора,  Восьма Київська
державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на
спадщину,  визнання права власності на
житловий будинок та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  треті особи - Ворзельська селищна рада,
Ірпінська державна нотаріальна контора,
Восьма Київська державна нотаріальна контора,  ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту,  визнання права власності на житловий
будинок,  -

встановила:

У квітні 2005
рокуОСОБА_1. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. і просив суд визнати
свідоцтво про право на спадщину НОМЕР_1 від 14.06.2001
року,  видане Ірпінською міською
державною нотаріальною конторою недійсним та визнати за ним право на спадщину
за заповітом на будинок АДРЕСА_1,  обґрунтовуючи свої вимоги тим,  що він є спадкоємцем всього майна після
смерті своєї матері ОСОБА_4  на підставі
заповіту від 26 січня 1984 року.

Відповідачка
ОСОБА_2. проти позову заперечувала і звернулася до суду із зустрічною позовною
заявою,  в якій просила визнати недійсним
заповіт від 26 січня 1984 року,
посвідчений від імені ОСОБА_4
Ворзельською селищною Радою Київської області,  як такий,
що вчинений внаслідок введення в оману,
визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1,  з зобов'язанням
сплатити відповідачу ОСОБА_1. вартість долі його спадщини в цьому будинку на
момент її відкриття.

У ході
судового розгляду справи ОСОБА_2. неодноразово уточнювала та доповнювала свої
позовні вимоги по зустрічному позову і остаточно просила визнати недійсним
заповіт від 26.01.1984 року,  посвідчений Ворзельською селищною Радою
народних депутатів Київської області від імені ОСОБА_4  та визнати за нею ОСОБА_2. право власності на
будинок АДРЕСА_1.

Рішенням
Ірпінського міського суду Київської області від ЗО травня 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за

Справа №33ц-192кс/07  :

Головуючий у
першій інстанції Оладько С. І. Доповідач
Гайдук В.І.

заповітом
від 14.06.2001 p. на ім'я ОСОБА_2.
про успадкування нею 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 із надвірними
спорудами після смерті ОСОБА_4 ,  яке
було видане Ірпінською державною нотаріальною конторою та зареєстроване під №2-1754;
визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом від 26.01.1984 р. після смерті ОСОБА_4 ,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні
зустрічної позовної заяви ОСОБА_2. відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду

Київської області від 21 вересня 2006 року рішення Ірпінського міського
суду Київської

області від 30 травня 2006 року в частині задоволення первісного позову
ОСОБА_1

скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення,  яким первісний позов ОСОБА_1

задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину
спадкового

будинку АДРЕСА_1,  в решті рішення
Ірпінського міського суду Київської області від 30 травня

2006 року залишено без змін.

У
касаційній скарзіОСОБА_1. ставить питання про скасування рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 21
вересня 2006 року та залишення без змін рішення Ірпінського міського суду
Київської області-від 30 травня 2006 року,
мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
вважає,  що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Згідно
із частиною 2 статті 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332,  337 ЦПК України,  колегія судців,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської
області від 21 вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.