РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня місяця 14 дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії в складі:

Головуючого,
судді   : - Моісеєнко Т.І.

суддів     -: Мамасуєвої Л.О., Полянської В.О.

при
секретарі     : - Цендра ОМ.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Феодосійської міської ради, третя особа Феодосійське міське управління земельних ресурсів, Управління архітектури і
містобудівництва м. Феодосії про усунення перешкод користування
власністю, стягнення моральної шкоди, визнання недійсним рішення Феодосійської
міської ради, із зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення
моральної та матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Феодосійського міського суду від 13 березня 2007 року та додаткове
рішення від 18 травня 2007 року -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Феодосійської міської ради, третьої особи
Феодосійському міському управлінню земельних
ресурсів, Управлінню архітектури і містобудівництва м. Феодосії про усунення
перешкод у користуванні власністю - земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що 11 грудня 2000 грудня йому був виданий державний акт на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,0256 га. для обслуговування квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_2 самовправно захопив земельну ділянку навпроти його
домоволодіння, огородив її колючою
проволокою, та закрив проїзд до його будинку, чим чинить йому перешкоди в
користуванні земельною ділянкою та домоволодінням, причинив моральну шкоду, яку
він оцінює у 2000 грн. і просив стягнути її на свою користь.

В серпні 2005
року ОСОБА_1 доповнив свої позовні вимоги та просив визнати рішення
Феодосійської міської ради від 1 жовтня 2004 року АДРЕСА_1711, яким був
затверджений акт вибору та обслідування земельної ділянки переданої ОСОБА_3 для

Справа № 22-ц-1047- ф/2007                                                  Головуючий в першій
інстанції

суддя Панченко
О.І. суддя-доповідач      Мамасусва Л. О.

-2-

будівництва та обслуговування будинку поАДРЕСА_2,
недійсним, як такий що порушує його права, як суміжного землекористувача.

ОСОБА_2 позов не
визнав і звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою, стягнення моральної та матеріальної
шкоди, посилаючись на те, що ОСОБА_1 користується земельною ділянкою більшого
розміру, чим та що була надана йому у власність, веде самовільне будівництво
майже впритул до його будинку, що призводить до руйнування його будинку, та
спричиняє матеріальну та моральну шкоду, яку він оцінює в 6000 грн.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 13 березня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано недійсним рішення 30 сесії 4 скликання
Феодосійської міської ради від 1 жовтня 2004 року АДРЕСА_1711 „Про затвердження
актів вибору і обслідування земельних ділянок для будівництва індивідуальних
жилих будинків"; усунути перешкоди в користуванні власністю, ОСОБА_2
зобов'язано зняти дротяну огорожу, яка проходить навпроти земельної ділянки
позивача. В задоволенні іншої частині позову відмовлено. В задоволенні
зустрічного позову вказаним рішенням суду було відмовлено.

Додатковим
рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 18 травня 2007 року було
вирішено питання про розподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені ним витрати по оплаті державного мита в розмірі 8 грн. 50 коп.
та витрати по проведенню судової експертизи у розмірі 523 грн. 20 коп., на
користь держави з ОСОБА_2 стягнуто витрати на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

На вказані
рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційні скарги, в яких ставить питання про їх
скасування.

Так апелянт
просить скасувати рішення Феодосійського міського суду від 13 березня 2007 року та прийняти нове рішення про
задоволення його позову і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, також
просить скасувати додаткове рішення з направленням питання на новий
розгляд.

В обґрунтування
апеляційних скарг апелянт посилається на порушення норм матеріального і
процесуального права, неповноту з'ясувань обставин, які мають значення для
справи, неналежну оцінку доказів, що є в матеріалах справи.

Вважає зазначені рішення суду не обгрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству України.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг,
пояснення сторін, які з'явилися, представників відповідача та
третіх осіб, вважає, що апеляційна скарга відповідача на рішення суду від
13.03.2007 року не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове
рішення суду від 18.05.2007 року є частково обґрунтованою.

При розгляді
справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2
незаконно зайняв земельну ділянку розташовану навпроти домоволодіння позивача,
що знаходиться по АДРЕСА_1, встановив дротяну огорожу,
та закрив проїзд до вказаного будинку, чим чинить ОСОБА_1 перешкоди в користуванні
земельною ділянкою та домоволодінням

З такими висновками суду першої інстанції погоджується
колегія суддів.

З матеріалів
справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 1999 року є власником кв.АДРЕСА_1

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
членами її сім'ї

На підставі державного акту про
право приватної власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення 24
сесії 23 скликання Феодосійської міської Ради АР Крим від 27.10.2000 року №888
позивач є власником земельної ділянки площею 0.0256 га по

3

АДРЕСА_1 (а.с.16). Межи земельної ділянки встановлені в натурі на місцевості,
що підтверджено актом від 14 липня 2000 року.(а.с. 105).

Рішенням 19
сесії 22 скликання Феодосійської міської Ради від 13.03.1998 року №296 відповідачу ОСОБА_2 в постійне користування
надана земельна ділянка площею 0.01
га по АДРЕСА_2 для будівництва гаражу (а.с.37).

Рішенням сесії
Феодосійської міської Ради АДРЕСА_1711
від 1.10.2004 року був затверджений
акт вибору і обслідування земельної ділянки і надання її в користування ОСОБА_3
площею 0.07 га по АДРЕСА_2. При цьому в акті вибору і обслідування земельної
ділянки не була визначена конкретна прив'язка до місцевості, місце розташування
вказаної земельної ділянки не було визначено.(а.с. 102 -104).

З матеріалів
справи, технічного паспорту БТІ на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_1, вбачається, що перед виходом з квартири
АДРЕСА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 існує проїзд, (а.с.55,100) Відповідачем
ОСОБА_2 впритул до паркану позивача навпроти
будинку АДРЕСА_1, встановлена огорожа з металевого колючого дроту, який перешкоджає
позивачу відкриттю воріт та проїзду по АДРЕСА_1. З матеріалів справи також
вбачається, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку. огорожену
відповідачем ОСОБА_2 відсутні..

Відповідно до
вимог ст.391 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність» власник має
право усунення всяких перешкод у здійсненні ним права користування власністю та
розпоряджатися своїм майном, хоча б це і не пов'язано з позбавленням володіння.

Відповідно до
ч.6 ст.123 ЗК України проект відведення земельної ділянки погоджується із
землекористувачами та іншими органами.

Відповідно до вимог ст.ст. 125,126 ЗК України право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником
або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як вбачається з
матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 приступив до використання спірної
земельної ділянки і встановив огорожу, створивши перешкоди позивачу в
користуванні своєю власністю, незаконно, оскільки межи виділеної йому рішенням 30 сесії 4 скликання Феодосійської
міської Ради земельної ділянки не були встановлені, державний акт не
виданий, що свідчить про відсутність в нього права власності та права
користування спірною земельною ділянкою

З огляду на
наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовані і засновані на законі, тому
підлягають судовому захисту.

Колегія суддів
також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, оскільки ним не надано суду доказів того, що він є
власником квартири АДРЕСА_2, що діями ОСОБА_1 було порушено його право
власності і йому спричинена матеріальна чи моральна шкода, в зв'язку з
будівництвом, яке здійснює ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про
скасування рішення 30 сесії 4 скликання Феодосійської міської Ради
АР Крим №1174 від 1.10.2004 року в частині
затвердження акту вибору і обслідування земельної ділянки ОСОБА_3 в районі
будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до
вимог ч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною
їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням 30 сесії 4 скликання Феодосійської міської
Ради № 1711 від 1.10.2004 року порушені права позивача ОСОБА_1, оскільки в

-4-

ньому маються помилки відносно
місяця розташування спірної земельної ділянки, воно г не конкретним ,
постановлено без прив'язки до місцевості і без установлення границь.

Вказані
обставини стали підставою для зайняття і огорожи
земельної ділянки в районі будинків АДРЕСА_1 сім'єю ОСОБА_2 на власний
розсуд, що є неприпустимим.

Крім того,
колегія суддів вважає, що додаткове рішення Феодосійського міського суду АР
Крим від 18.05.2007 року відносно розподілу судових витрат між сторонами
підлягає зміні , в частині зменшення суми судових витрат за проведення
експертизи на 261 грн.60 коп., оскільки відповідно до ухвали Феодосійського
міського суду АР Крим від 20.12.2005 року про призначення судової будівельно -
технічної експертизи витрати по проведенню експертизи покладені на сторони у
рівних частках, що складає згідно рахунку
Кримського науково -дослідного інституту судових експертиз МЮ України -523 грн.20     коп.,
з     яких     ОСОБА_2
сплатив     261      грн.60
коп.     (а.сі 51).

Відповідно до
вимог ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ОСОБА_1 за власною ініціативою
сплатив 523 грн., тобто повністю за проведення експертизи, однак це протирічать
ухвалі суду першої інстанції та не є підставою для стягнення з ОСОБА_2 на його
користь 523 грн..

Крім того колегія суддів не може прийняти до уваги твердження апелянта про
необхідність повернення йому судових витрат, сплачених ним при зверненні до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 у вигляді державного мита у розмірі 8 грн.50
коп., та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у
розмірі 30 грн., оскільки це не відповідає вимогам ч. 1ст.88 ЦПК України, так
як рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 303, 308, п.1ч. 1 ст.309, 314 ЦПК України колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АРК в м. Феодосії,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 13 березня
2007 року відхилити.

Уточнити
резолютивну частину рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 13 березня
2007 року про скасування рішення 30 сесії 4 скликання Феодосійської міської
Ради АР Крим АДРЕСА_1711 від 01.10.2004 року «Про затвердження акту вибору і
Обстеження земельної ділянки для будівництва жилого будинку ОСОБА_3 в районі
житлового будинку АДРЕСА_2.»

В іншої частині
рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 13 березня 2007 року залишити
без змін.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 18
травня 2007 року задовольнити частково.

Зменшити суму стягнення витрат на проведення експертизи з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 до 261 грн.60 коп.

В решті додаткове
рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 18 травня 2007 року залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанцій/набирає законної сили з моменту його

проголошення, може бути оскаржене до суд/ касаційної інстанції протягом
двох місяців з

дня набрання
законної сили.