АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1444/2007                         Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року                                                                                                    м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Бондара В.О.

Суддів:                                   Бабак A.M.

Прокопенка О.Л.
При секретарі:    Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 грудня 2006 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3,  третя державна
нотаріальна контора м.  Запоріжжя про
визнання угоди дарування недійсною та визнання права власності на 1/2 частину
квартири ,  -

ВСТАНОВИЛА:

10.05.2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_3,  третя державна нотаріальна контора м.  Запоріжжя про визнання угоди дарування
недійсною та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

В позові
зазначав,  що 07 червня 2005 року між
ОСОБА_4,  яка діяла від імені ОСОБА_5 на
підставі довіреності та ОСОБА_2 укладено договір дарування 3/4 часток
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,  яка належала на праві власності його матері
ОСОБА_5

Оскільки
вказаний договір був укладений під тиском та залякуванням матері,  у липні 2005
року вона видала на його ім'я довіреність для представництва її інтересів у
суді,  та ним був поданий до суду позов
від імені ОСОБА_5 про визнання договору дарування від 07 червня 2005 року недійсним.

За час
знаходження позову у суді,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5
померла,  а її позовна заява та матеріали
справи були повернуті йому.

Просив
суд визнати договір дарування частини квартири АДРЕСА_1 недійсним та визнати за ним право власності на 3/8 частини квартири
у порядку спадкування за законом за ним.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 грудня 2006 року провадження
по справі закрито.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді від 25.12.06 року,  як таку,
що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального
права,  та справу направити на новий
розгляд.

Вислухавши
суддю-доповідача,  дослідивши обставини
справи,  колегія суддів вважає,  що -
апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно
п. 1 ч. 2  ст.  307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали
без змін,  та на підставі п. 1 ч. 1  ст.  312
ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,
якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог
закону.

Відповідно  ст.
717 ЦК України,  за договором
дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

З
матеріалів справи вбачається,  що 07 червня 2005 року між
ОСОБА_4,  яка діяла від імені ОСОБА_5 на
підставі довіреності та ОСОБА_2 укладено договір дарування 3/4 часток
двокімнатної квартири АДРЕСА_1
(а.с.  10).

Таким
чином,  рівноправними суб'єктами договору
дарування є ОСОБА_5 та ОСОБА_2,  між
якими було здійснено перехід майна та права власності на нього від ОСОБА_5 до
ОСОБА_1

Відповідно
ксерокопії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно орендного
підприємства Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації право
власності на 3/4 часток квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.  11).

За
результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2,  третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_3
про визнання угоди дарування недійсною та визнання права власності на
квартиру,  16.01.2006 року суд постановив
ухвалу,  якою провадження у справі закрив
у зв'язку зі смертю позивача (а.с.  57).

Незважаючи на те,  що ОСОБА_2,  на підставі доручення приймав участь у справі
в якості представника позивача,  з
ухвалою суду погодився,  питання про
залучення його до участі у справі в якості правонаступника не ставив,  та в апеляційному порядку ухвалу суду не
оскаржує.

За таких
обставин,  оскільки позивач за даним
позовом,  ОСОБА_1,  не є суб'єктом договору дарування,  в нього відсутнє право на пред'явлення позову
до суду,  а так як позов було прийнято
судом,  відкрито провадження по
справі,  та проведено розгляд
справи,  суд першої інстанції правомірно
закрив провадження по справі на підставі
ст.  205 ЦПК
України,  оскільки справа та цивільний
процес виникли не правомірно,  за
відсутності у позивача права на пред'явлення позову.

Однак,  судом першої інстанції
помилково зроблено посилання на п.6
ст.  205 УПК

України,  тому колегія суддів вважає,  що провадження по справі необхідно бути
закрито з

підстав,  що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства,
відповідно п.1

ст. 205 ЦПК України.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням
норм процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують її законність,  підстав для її скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись  ст.
ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів,  -

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 25 грудня 2006 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  проте може
бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців.