УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
травня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого,  судді
Дралло І.Г.,

суддів   М'ясоєдовоїТ.М,  Берзіньш B.C.,
при секретарі
Галіч Ю.Є.,  з   участю:
відповідача   Сученкова   О.П.,    представника   відповідача
Скрипніка   A.M.,
представника третьої особи Смолякова А.С. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Армянського міського суду АР Крим від 20
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної
шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим,  що
вона проживає в квартирі АДРЕСА_1. Відповідач проживає в цьому ж будинку
поверхом вище в квартирі 103. З вини відповідача тричі була залита водою її
квартира,  а саме: 11.11.2005 року,  28.01.2006 року,  11.02.2006 року,  внаслідок чого була порушена внутрішня
обробка стін і стелі в кухні,  коридорі і
залі. Вартість відновлювального ремонту квартири складає 872 грн.,  які позивач просить стягнути з відповідача.
Крім того,  був зіпсований кухонний
гарнітур,  а оскільки у позивача не має
можливості відновити гарнітур,  то вона
просить стягнути вартість нового гарнітуру у сумі 1675 грн.,  а зіпсований гарнітур передати відповідачу.
Також позивачка вказала,  що затоплення
заподіяли їй багато занепокоєнь,
хвилювань і турбот. Вона вимушена була вирішувати питання з ліквідації
течі,  усувати наслідки затоплення,  розшукувати відповідача,  який фактично не проживав у своїй
квартирі,  приходив для з'ясування
обставин через декілька годин і зрештою відмовився відшкодовувати їй матеріальну
шкоду. В результаті затоплення квартири позивачка і члени її сім'ї вимушені
були проживати у сирій квартирі,
витрачати багато особистого часу в зв'язку з вимушеними прибираннями.
Таким чином,  позивачка вважає,  що їй була заподіяна моральна шкода,  яку вона оцінює в 7000 грн. і просить
стягнути з відповідача,  а також
відшкодувати понесені нею судові витрати,
в тому числі витрати на проведення експертизи в сумі 600 грн.

Рішенням
Армянського міського суду АР Крим від 20 грудня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1  задоволені частково. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  1534 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди,  1000
грн. у відшкодування моральної шкоди,
600 грн. у відшкодування витрат,
пов'язаних з оплатою роботи експерта,
а також судовий збір в розмірі 51 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі
30 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не
погодившись з вказаним рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,
в якій ставиться питання про скасування рішення суду з направленням
справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована
тим,  що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального і процесуального права,  судом не повно з'ясовані обставини,  що мають значення для Оправи,  суд помилково вважав встановленими
обставини,  які позивачкою не доведені.

У запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити

Справа
№22ц-1709/07              Головуючий суду
першої інстанції      Таран Л О

Доповідач                                                                                             М'ясоєдова
Т М

2

без
змін,    як   законне
і   обґрунтоване,    а апеляційну скаргу відповідача залишити
без задоволення.

Третя
особа - міське виробниче управління ЖКГ м.
Армянська в запереченнях на апеляційну скаргу відповідача просить
рішення суду залишити без змін,  а
апеляційну скаргу відхилити як необгрунтовану.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
зі статтею 303 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи в
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно
до ч. 1  ст.  1166 Цивільного кодексу України майнова
шкода,  завдана неправомірними
рішеннями,  діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода,  завдана майну фізичної або юридичної
особи,  відшкодовується в повному обсязі
особою,  яка її завдала.

На
підставі ч. 1  ст.  1167 ЦК
України,  моральна шкода,  завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями,  діями чи
бездіяльністю,  відшкодовується
особою,  яка її завдала,  за наявності її вини,  крім випадків,  встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно
до вимог ч.3  ст.  10 і ч. 1
ст.  60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 ,
місцевий суд виходив з того,  що
позовні вимоги обґрунтовані,  оскільки
відповідач не вжив заходів для забезпечення збереження квартири та технічного
обладнання з центрального опалювання в квартирі,  забезпечення доступу до квартири для усунення
виниклих неполадок,  не проводив
підготовку цього обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період,  своєчасно не вжив заходів з ліквідації течі
та усунення наслідків затоплення квартири позивачки.

Між тим
з такими висновками місцевого суду не можна погодитися,  оскільки вони не відповідають вимогам закону
і фактичним обставинам.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1
є співвласником квартириАДРЕСА_1. З позову заявника слідує,  що тричі 11.11.2005 року,  28.01.2006 року,  11.02.2006 року її квартира була залита
водою,  яка поступала з квартири
103,  що розташована поверхом вище.

На
момент залиття квартири ОСОБА_1  наймачем
квартири 103 був ОСОБА_2 на підставі договору найму житла від 09.11.2002
року,  а з 09.02.2006 року відповідач
оформив право власності на цю квартиру.

Оскаржуваним
рішенням суду встановлені три випадки залиття водою квартири позивачки з вини
відповідача,  а саме: 11.11.2005
року,  28.01.2006 року,  11.02.2006 року,  в наслідок чого позивачці заподіяна
матеріальна та моральна шкода.

Між тим
позивачка не надала доказів того,  що
саме з вини відповідача ОСОБА_2 була затоплена її квартира,  і що він зобов'язаний проводити ремонт
централізованого опалення і між його діями та спричиненою їй матеріальною і
моральною шкодою є безпосередній зв'язок.

Матеріали
справи також не містять доказів на підтвердження цих висновків суду. Так,  про усунення аварійного протікання позивач
звертався до аварійних служб тільки один раз (а.с.  125),
а до експлуатуючих служб - не звертався взагалі (а.с.  108). При цьому звернення до експлуатуючої
організації позивача було не про усунення аварії та її наслідків,  а про обстеження її квартири,  і не одразу після аварії 28.01.20Ьб
року,  а тільки 30.01.2006 року.

Такий
акт був складений 09.02.2006 року,  "s але в
ньому немає відомостей безпосередньо про аварію,  а зазначені сліди затікання на стелі та
стінах квартири заявника. Але такі самі сліди є і в квартирі відповідача
(а.с.  69). Показання свідків щодо
прибуття аварійних служб суперечливі. Із показань свідків слідує,  що аварійні команди не прибували жодного разу
або через 10-12 годин.

Відомості
про залиття квартири та його причини посадові особи,  що складали акт.

внесли в акт зі слів
позивача. Єдиний свідок,  якого допитав
суд з осіб,  які складали та підписували
його - начальник ЖЕД-4,  безпосередньо
обслуговуючий будинок №23,  в якому
проживають сторони,  свідок ОСОБА_3. Вона
вказувала на відсутність вини відповідача у розмороженні радіатора опалення у
його квартирі,  посилаючись на можливість
прориву на горищі будинку системи опалення,
звідки вода могла текти через квартиру відповідача в квартиру позивача.
Оскільки якщо система замерзла у квартирі,
то більш ймовірно замерзання такої системи на неутепленому горищі. Вона
ж пояснила суду,  що будинку ЗО років і
опалювальне обладнання відпрацювало свій термін (а.с.  112).

Єдиним
реальним випадком,  коли відбулась аварія
є тільки випадок 28.01.2006 року як наслідок замерзання та руйнування системи
опалення на горищі та частини радіатора опалення у квартирі відповідача.

Щодо
залиття квартири позивача 11.11.2005 року та 11.02.2006 року,  то в матеріалах справи немає цьому жодного
доказу.

Таким
чином,  ухвалюючи рішення по справі,  суд вважав встановленими не доведені
обставини,  що мають значення для справи,  і безпідставно виходив з того,  що система опалення в будинку функціонувала
нормально і лише бездіяльність відповідача призвела до розмороження системи
опалення,  свищів у стояках,  тощо. В той же час свідки з квартир,  розташованих нижче квартир сторін давали
свідчення суду про те,  що вони вимушено
встановлювали індивідуальне опалення саме через відсутність у будинку належного
опалення у спірний період часу.

Ці ж
свідки показали,  що вони навіть не чули
про підготовку до опалювального сезону,
яку нібито здійснювало МВУ ЖКГ м.
Армянська та підпорядковані їй організації у спірний період часу,  тому не відповідає дійсності встановлена
судом обставина про те,  що з 2001 року
обслуговування опалювального обладнання в квартирі відповідача не відбувалось
через його відсутність.

Ні
позивач,  ні третя особа не надали
жодного доказу про неможливість такого обслуговування через відсутність
відповідача у спірній квартирі.

В суді
першої інстанції відповідач не визнавав,
що він не проживає у вказаній квартирі,
навпаки заявляв суду,  що проживає
там,  а його відсутність під час аварій
могла бути пов'язана з випадковістю,  яку
використав позивач (а.с 97).

При
розгляді справи експертиза судом для встановлення дійсних причин затоплення
квартири позивача не призначалась,  а
висновки оцінювача відповідачем оспорювались.

В той же
час характер питань,  які вирішував
суд,  потребували експертизи у
відповідності зі статтею 143 ЦПК України для з'ясування обставин,  що мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва,  техніки,  ремесла тощо.

Колегія
суддів вважає,  що не можна без
проведення експертизи встановити причину з якої лопнула заморожена батарея у
квартирі відповідача,  з'ясувати строк
експлуатації допнутого радіатора,
потребу і терміни,  в які слід
проводити промивку цього приладу і хто це повинен проводити.

Замість висновку
експерта суд безпідставно використав пояснення-повідомлення управляючого
санацією третьої особи - МВУ ЖКГ м.
Армянська,  який є
балансоутримувачем,  обслуговуючою
організацією. Про некомпетентність санатора свідчить те,  що він визначив,  що батарея лопнула від великого терміну
експлуатації,  але при цьому він не
знав,  коли саме будинок зданий в
експлуатацію.

Згідно
акту огляду,  повідомлення МВУ ЖКГ
м.  Армянська в квартирі відповідача на
одній секції чавунного радіатора на кухні є дірка. Откол шматка чавунної
батареї в ніч на 28.01.2006 року відбувся через тривалу експлуатацію радіатора.

Із
пояснень свідка начальника ЖЕД-4 ОСОБА_3 слідує,  що затоплення квартири позивачки відбулося
через розмороження чавунного радіатора і вини ОСОБА_2 в цьому не має.

Судом не
встановлено чи була пов'язано затоплення квартири позивачки саме з пошкодженням
чавунної батареї і в рішенні не вказано,
які конкретно дії по підготовці радіатора та стояків не здійснив
відповідач.

В той же
час обладнання,  яке спричинило (могло
спричинити) затоплення квартири позивача: транзитні стояки та радіатор
опалення,  через яке транзитом іде
теплоносій,  є обладнання всього будинку.
Тому обов'язок проводити підготовку такого обладнання до

4

опалювального
сезону регулюється п.п. 5 ч. 2  ст.  21 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги". У відповідності з наведеною нормою такий обов'язок покладено на
виконавця - третю особу МВУ ЖКГ м.
Армянська.

До
участі у справі,  крім МВУ ЖКГ м.  Армянська,
не притягнуто особу на яку було покладено обов'язок по опаленню
будинку,  в якому мешкають сторони,  і не з'ясовано чи виконувала вона належним
чином обов'язки по опаленню будинку в спірний період часу.

Виходячи
з наведеного погодитися з висновком суду про те,  що затоплення квартири позивачки виникло саме
з вини ОСОБА_2 не можна,  оскільки
законних підстав для покладення на відповідача такого обов'язку з матеріалів
справи не слідує.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку,
що при розгляді суперечки суд першої інстанції належним чином не
з'ясував дійсні обставини,  за яких
відбулося залиття водою квартири позивачки і хто саме в цьому винен: відповідач
ОСОБА_2,  третя особа,  яка
не виконувала належним чином обов'язки по проведенню підготовки до
опалювального сезону або це мало місце з вини організації,  яка проводила опалення будинку у вказаний
позивачкою час.

Виходячи
з наведеного,  керуючись пунктами 3,  5 статті 311,
статтями 303,  304,  313,
315,  317 Цивільного
процесуального кодексу України,  колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Армянського міського суду АР Крим від 20 грудня 2006 року скасувати і направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.