Справа №22ц-885, 2007р.                             Головуючий
Категорія: №27                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року травня місяця «23» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого -
Капітан І.А. Суддів: Цуканової І.В.,
Полікарпової О.М.  при секретарі -
Літвіновій А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського обласного Фонду милосердя
та здоров'я на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 31 січня
2007 року

за позовом

ОСОБА_1
до Херсонської міської Асоціації журналістів «Південь»,  Херсонського обласного Фонду милосердя та
здоров'я,  ОСОБА_2 про спростування
недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним вище позовом,
посилаючись на те,  що вона
здійснює діяльність арбітражного керуючого і ухвалою Господарського суду її
призначено розпорядником майна ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат»,  03.08.06 року в газеті «Вгору» опубліковано
статтю «Кого назначили рулить на ХБК?» в якій зазначено,  що проти неї порушено кримінальну справу за
зловживання владою або службовим становищем,
перевищення влади або службових повноважень та відмивання доходів,  одержаних злочинним шляхом,  а до того як суд визнає це,  вона встигне «порулить» ще і майном ХБК.
Оскільки ця інформація є недостовірною,
25.09.06р. вона звернулась до редакції газети «Вгору» і просила її
спростувати,  проте їй відмовлено.
Недостовірна інформація була поширена в мережі Інтернет,  її з приводу статті в газеті викликали в
Державний департамент з питань банкрутства,
що негативно вплинуло на її ділову репутацію та завдало моральних
страждань.

Рішенням
Суворовського районного суду м. Херсона від 31.01.2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано
недостовірними відомості про порушення кримінальної справи відносно неї,  опубліковані 03.08.06 року тижневиком «Вгору»
і зобов'язано редакцію тижневика опублікувати спростування відповідно до
резолютивної частини рішення суду.

Стягнуто з
ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

У
частині позову про стягнення на користь ОСОБА_1 зі співзасновників тижневика
«Вгору» - Херсонського обласного Фонду милосердя та здоров'я,  Херсонської міської Асоціації журналістів
«Південь» моральної шкоди,  та з ОСОБА_2
збитків у розмірі 3000 грн. відмовлено.

В
апеляційній скарзі Херсонський обласний Фонд милосердя та здоров'я просить
рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення,  яким повністю відмовити позивачці у
задоволенні її вимог.

При
цьому вказується,  що відповідачем
ОСОБА_2 поширена достовірна інформація,
оскільки

постанова
про порушення кримінальної справи існувала і

порушена справа була відносно
ОСОБА_1. Ця  постанова скасована судом
тільки 29.08.06 року,  оскільки ця
інформація була розповсюджена в мережі Інтернет і вона була у Міністра
департаменту з питань банкрутства,  а
редакція тижневика до цього не причетна,
то поширювачем інформації належить вважати прокуратуру Рівненської
області,  що суд залишив без уваги. На
думку апелянта,  суд першої інстанції не
дав оцінку тій обставині,  що не було
умислу журналіста на поширення недостовірної інформації та позивачем не
доведена моральна шкода.

У своїх
запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на обставини,  вказані у позовній заяві.

Заслухавши доповідача,  перевіривши
матеріали справи та обговоривши

підстави апеляційної скарги,  судова
колегія вважає,  що вона задоволенню не
підлягає з

наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни,  якщо
визнає,  що суд І інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_1,  районний
суд виходив з того,  що інформація,  викладена в газеті відносно ОСОБА_1 є
негативною і недостовірною. Оскільки

постанова,  складена від імені начальника слідчого
відділу прокуратури Рівненської області не завірена і потрапила до автора статті
ОСОБА_2 з неофіційного джерела,  факт
винесення такої постанови спростовується ухвалою суду від 19.08.06р. /а.с.
44/,  у відповідачів,  на думку суду,  не було підстав вважати її достовірною та
розповсюджувати. Така інформація,  як
вважав суд першої інстанції,  порушує
особисті немайнові права ОСОБА_1,  завдає
шкоди її особистим немайновим благам,
які охороняються законодавством: честі,
гідності та діловій репутації.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази та правильно визначив закон,
який регулює спірні правовідносини,
рішення суду є законним та справедливим.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи,
що 03.08.06 року у тижневику «Вгору» №31(201) опубліковано статтю «Кого
назначили рулить на ХБК?»,  в преамбулі
якої зазначалось,  що «інвестор» ХБК
привів на комбінат керуючого,  якого
прокуратура м.  Рівно обвинувачує в
посадових злочинах і спричиненні шкоди тамтешнім підприємствам.  У самій етапі говориться,  що відносно призначеного арбітражного
керуючого,  а не по факту,  24.04.06р. порушено кримінальну справу за
зловживання владою або службовим становищем,
перевищення службових повноважень та легалізацію (відмивання)
доходів,  одержаних злочинним
шляхом,  спричинення шкоди одному ВАТ в
розмірі 910 тис.  грн.. /а.с. 15/.

11.10.06р.
автор етапі ОСОБА_2,  розглянувши заяву
ОСОБА_1 від 25.08.06р. відмовив у спростуванні зазначеної інформації,  що і стало підставою для звернення позивачки
в суд із зазначеним позовом /а.с. 68/.

На
підставі наведеного судова колегія вважає,
що суд І інстанції прийшов до правильного висновку про те,  що редактором тижневика «Вгору» ОСОБА_2
поширена недостовірна та негативна інформація щодо позивачки,  та що цими діями їй заподіяно моральну
шкоду,  а також виважено визначив розмір
цієї шкоди.

Доводи
ОСОБА_2 про те,  що інформація отримана з
офіційних джерел і про те,  що її
поширювачем є прокуратура Рівненської області є суперечливими,  оскільки він

не
заперечує,  що отримав постанову,  яка є слідчою таємницею,  без запиту і не завірену належним чином,  тобто,
неофіційно. А тому ця інформація підлягала перевірці.

Сам по
собі факт відповідності постанови слідчого вимогам,  що пред'являються до документу,  правового значення немає,  оскільки,
як встановлено ухвалою суду від 29.08.06 року,  така

постанова
визнана такою,  що не приймалась.

Посилання
апелянта на те,  що відповідно до Закону
України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист
журналістів»,  у разі спору щодо завданої
моральної шкоди посадовій особі,  суд має
з'ясовувати наявність умислу журналіста,
не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Цим же
Законом (ч.6  ст. 17) передбачено,  що журналіст або (та засіб масової
інформації) звільняються від відповідальності за поширення інформації,  що не відповідає дійсності,  якщо суд встановить,  що журналіст діяв добросовісно та здійснював
її перевірку.

Таких доказів
відповідачем суду не надано.

Про
наявність умислу ОСОБА_2 на поширення недостовірної інформації щодо позивачки
свідчать його дії по прийняттю такої постанови від особи,  що не є її автором або офіційною
установою,  що має право виносити такі
постанови,  нездійснення перевірки
достовірності інформації,  викладеної в
постанові,  не використання ним
можливості позасудового спростування неправдивих відомостей.

Також
колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта щодо недоведеності
позивачкою,  під час судового розгляду
факту заподіяння їй моральної шкоди,
оскільки судом встановлено,  що
розповсюдженням недостовірної інформації спричинено шкоду честі,  гідності та діловій репутації позивачки.
Недостовірні відомості стосуються наявності підстав для підозри її у скоєнні
злочину,  що підриває її авторитет,  як посадової особи.

З
урахуванням цих обставин,  керуючись
засадами розумності та справедливості,
суд визначив розмір моральної шкоди,
з чим і погоджується судова колегія. Таким чином,  підстав для скасування рішення немає.

Згідно
ч.1  ст. 303 ЦПК України колегія суддів
не дає оцінки рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо
відповідачів Херсонського обласного Фонду милосердя та здоров'я,  Херсонської міської Асоціації журналістів
«Південь»,  оскільки воно в цій частині
ніким не оскаржується.

Керуючись  ст.
304,  п.1 ст. 307, 308, 313,  п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Херсонського обласного Фонду милосердя та здоров'я відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Херсона від 31 січня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.