УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
лютого 2007 року                                                                                        м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Ніколової Б.Ю.,

суддів :
Ніколаєвої В.М. ,  Варвус Ю.Д.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю:

позивачки
ОСОБА_1,  її представника ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  їх представників

ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-310 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2006
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,  встановлення меж землекористування та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про встановлення порядку землекористування.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  їх представників,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  колегія суддів

встановила:

В лютому
2001 року ОСОБА_1 3вернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,  ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою,  встановлення меж
землекористування. В обґрунтування своїх вимог вказувала,  що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1
та земельної ділянки площею 488, 67 кв.м.
Відповідач ОСОБА_3 здійснив перебудову належної йому частини будинку
АДРЕСА_1 та самовільно захопив належну їй частину земельної ділянки. Тому
просила задовольнити позов та зобов'язати відповідача усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою та знести частину спорудженого ним житлового
будинку.

В
березні 2001 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 3
позовом про встановлення порядку землекористування та відшкодування моральної
шкоди. Посилався на те,  що він є
власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки розміром 413
кв.м.  ОСОБА_1 самовільно захопила
частину цієї земельної ділянки,
побудувавши на ній житловий будинок,
чим створює йому перешкоди.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року позовні
вимоги сторін задоволено частково. Встановлено порядок користування земельними
ділянками сторін - власників будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ОСОБА_1,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно додатку №2 судової
будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2001 р.

Головуючий
у першій інстанції - Лисяк Г.І.                                            Справа
№ 22ц- 310

Доповідач
- Ніколова Б.Ю.                                                                        Категорія
№ 33

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним,  просить його скасувати,  посилаючись на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,  невідповідність
висновків суду фактичним обставинам.
Зазначає,  що суд не прийняв до
уваги висновки експертів від 15 листопада 2002 року та від 3 листопада 2006
року,  а висновок,  яким керувався суд,  є невірним та порушує її права як власника
земельної ділянки. Суд не залучив до участі у справі Хмельницьку міську
раду,  яка приймала відповідні рішення
щодо землекористування та зміни меж.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом
вірно встановлені дійсні обставини,  дано
їм належну оцінку,  а його висновки щодо
часткового задоволення позовних вимог сторін узгоджуються з матеріалами справи,  відповідають закону.

Відповідно
до  ст.
107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової
документації.

Визначивши
порядок землекористування сторін відповідно до додатку №2 судової
будівельно-технічної експертизи від 30 червня 2001 року,  суд встановив та правильно виходив з
того,  що згідно правовстановлюючих
документів у користуванні позивачів знаходиться 415, 15 кв.м.  земельної ділянки,  а за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 720,
15 кв.м. ,  проте фактично у їх користуванні
біля належних їм будинковолодінь знаходиться земельна ділянка у більшому
розмірі - 1284, 77 кв.м.  замість 1135, 3
кв.м.

Тому суд
дійшов правильного висновку,  що при
визначенні порядку землекористування сторін за ОСОБА_1 слід залишити 469, 91
кв.м.  земельної ділянки,  а за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 815, 14 кв.м.
,  тобто пропорційно до закріплених за
ними розмірів земельних ділянок.

Висновки
суду підтверджуються матеріалами справи,
в тому числі первинними обліковими документами,  з яких вбачається,  що першим користувачем земельної ділянки в
розмірі 815, 15 кв.м. ,  яка закріплена
за будинковолодінням АДРЕСА_1 згідно постанови народного суду 1 дільниці
Проскурівського округу від 29 жовтня 1926 року значиться ОСОБА_7,  за будинковолодінням АДРЕСА_2 була закріплена
земельна ділянка розміром 1116, 15 кв.м. ,
першим користувачем якої була ОСОБА_8
і після смерті останньої згідно свідоцтва про право на спадщину від
22.10.1946 року №1270 такий розмір земельної ділянки перейшов у користування
ОСОБА_9.

Такі ж
розміри земельних ділянок закріплені за зазначеними будинковоодіннями
квартальною зйомкою та інвентаризацією земель,
що затверджена рішенням виконкому Проскурівської міської ради від 5
травня 1954 року №423,  у зв'язку з чим
розмір земельних ділянок,  закріплених за
власниками будинковолодінь,  на той час
становив 1931, 13 кв.м.  (аркуші справи
4, 13, 14, 69, 70).

З матеріалів
справи вбачається,  що згідно рішення
Хмельницького міськвиконкому №8 від 27.02.1958 р. у власників будинків АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1 було вилучено: 396 кв.м.
біля будинковолодіння АДРЕСА_2 і 400 кв.м.  біля будинковолодіння АДРЕСА_1,  у зв'язку з чим у їх користуванні залишилось
відповідно 720, 15 кв.м та 415, 15 кв.м.
(а. с.  5).

Згідно
договору дарування жилого будинку від 6.09.1979 року позивачка ОСОБА_1 отримала
в дар жилий будинок АДРЕСА_1,  за яким
закріплено 415 кв.м.  земельної ділянки
(а.с.  6-7).

Згідно
свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1987 року будинковолодіння АДРЕСА_2
розташоване на земельній ділянці розміром 720 кв.м.

Оцінивши
наведені докази в їх сукупності,  суд
обґрунтовано не прийняв до уваги надані сторонами довідки,  в тому числі довідку Проскурівського міського
інвентаризаційного бюро №1138 від 14.10.1946 року,  обліковий опис від 9.06.1927 року,  згідно якої за ОСОБА_7 АДРЕСА_3 закріплено
912 кв.м.  земельної ділянки,  а також висновок №17 судової
будівельно-технічної експертизи від 03.11.2006 року,  згідно якої за ОСОБА_13начиться земельна
ділянка площею 511 кв.м.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази які б спростовували висновки
суду першої інстанції.

Рішення   суду
грунтуються   на  повно,
всебічно   досліджених   матеріалах
справи,  постановлене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315,  319 ЦПК України,   колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 22 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.