УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

1 червня   2007 року                                                                                                м.
Донецьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого                                           Краснощокової
Н.С.,

суддів                                                      Олейникової
Л.С.

Шевченко В.Ю.,

Лоленко А.В.,

Біляєвої О.М., -

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про
розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою,
вселення та виселення та за зустрічним позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
перша Київська державна нотаріальна контора про розподіл домоволодіння та
визнання права власності на 1/3 частину жилого будинку, виділення в
користування всього домоволодіння і земельної ділянки та стягнення грошової
компенсації,

встановила:

У квітні 1997р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні власністю, вселення та виселення.

Посилався на те, що після смерті своєї матеріОСОБА_4 він
успадкував за заповітом 1/3 частину домоволодінняАДРЕСА_1 27 січня 1997р.
зазначена частина будинку зареєстрована за ним на праві власності в БТІ м.
Києва. Він не може користуватись своєю власністю, оскільки    відповідачка  змінила
замки і не впускає   його в
будинок.

Справа №33-ц -
364 кс/ 2007р.                                                              Категорія
ЦП 19

Головуючий у
першій інстанції Пізняхівський Ф.М. Доповідач Краснощокова Н.С.

Просив виселити
відповідачку із належної йому частини жилого будинку, вселити його та
зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні власністю.

4 липня 1998р. ОСОБА_3 помер, до участі у справі в якості його
правонаступника притягнута його дружинаОСОБА_1, яка 14 лютого 2000р. отримала
свідоцтво про право власності в порядку спадкування на 1/3 частину
будинку.ОСОБА_1 уточнила та доповнила позовні вимоги і просила усунути
перешкоди у користуванні власністю - частиною будинку, виселити відповідачку з
частини будинку, вселити її в 1/3 частину будинку, провести розділ
домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою.

ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1, уточнивши в подальшому
вимоги, просила розділити будинок між співвласниками, визнати за нею право на
1/3 частину будинку, що належала ОСОБА_3, а потім ОСОБА_1, виділити їй у
власність все домоволодіння та стягнути з неї на користь позивачки грошову
компенсацію в сумі 31 800 грн., виділити їй в користування всю земельну
ділянку. Зазначала, що ОСОБА_3 ніколи в будинку не проживав, земельною ділянкою
не користувався, вона за власні кошти в період з 1993р. по 1996р. виконала
великий обсяг робіт з ремонту будинку, що збільшило вартість будинку.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 червня
2005р. позов ОСОБА_1 задоволено, проведено розділ домоволодінняАДРЕСА_1 та
виділено в користуванняОСОБА_1 приміщення 1-5 розміром 10,9 кв. м., приміщення
1-6 розміром 10,9 кв. м., приміщення 1-7 розміром 9 кв. м., 1Л частину огорожі,
а всього площею 30,8 кв. м. та стягнуто зОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію в сумі 7 212грн. 10 коп. ОСОБА_2 виділено в користування ґанок,
приміщення 1-1 площею 7,6 кв. м., приміщення 1-2 площею 11,2 кв. м., приміщення
1-3 площею 11,3 кв. м. та приміщення 1-4 площею 21 кв. м., а всього площею 51,1
кв. м. Визначено конкретний порядок користування земельною ділянкою, ОСОБА_2
виділено в користування земельну ділянку площею 277,3 кв. м., ОСОБА_2 виділено
в користування земельну ділянку площею 554, 7 кв. м., зазначені конкретні межі
виділених земельних ділянок. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкодОСОБА_1 у
користуванні власністю. Виселено ОСОБА_2 з 1/3 частини домоволодіння, що
виділено в натурі ОСОБА_1 , аОСОБА_1 вселено в цю частину будинку.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня
2005р. в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 доОСОБА_1 про розділ домоволодіння,
визнання права власності на 1/3 частину жилого будинку, виділення в
користування всього будинку та земельної ділянки та стягнення грошової
компенсації  відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2005р.
відхилено апеляційні скарги ОСОБА_2, рішення Святошинського районного суду м.
Києва від 24 червня 2004р. та додаткове рішення цього суду від 31 березня
2005р. залишено без зміни.

У касаційній
скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду, справу направити на новий судовий розгляд, посилається на
порушення вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №
7 від 4 жовтня 1991р."Про практику застосування судами законодавства, що
регулює право власності громадян на жилий будинок" в спорах про поділ
будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві
власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток
кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі
зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням
грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У
тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради
(ст. 152 ЖК). При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні,
яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно
виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі
передаються власнику.

Задовольняючи позовОСОБА_1 про розділ домоволодіння в натурі суд першої
інстанції зазначив у рішенні про виділення сторонам конкретних приміщень у
користування, у той час, як вимоги про встановлення порядку користування
будинком не заявлялись.

Виділивши позивачці у користування приміщення 1-5,1-6,1-7 та ХА частину
огорожі, суд стягнув з неї на користь відповідачки грошову компенсацію в сумі 7
212 грн. 10 коп., не привівши мотивів та розрахунку компенсації. Таким чином,
суд збільшив долю позивачки в домоволодінні, однак не зазначив, як змінились
розміри ідеальних долей сторін у домоволодінні.

З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок є цілим будинком, він
має один вхід, а кімнати 1-5, 1-6, 1-7, які виділені позивачці, сполучені із
частиною будинку, що виділена відповідачці, дверима. Таким чином, для розділу
будинку в натурі на дві відокремлені частини необхідно провести переобладнання,
зокрема, влаштувати окремий вхід в частину, що виділяється позивачці. Суд, в
порушення зазначених вимог постанови Пленуму Верховного Суду України не
з'ясував, які переобладнання слід провести для відокремлення ізольованої
частини будинку, та не перевірив наявність дозволу виконкому місцевої ради на
проведення переобладнань.

Встановлюючи
порядок користування земельною ділянкою суд виділив у користування
позивачціОСОБА_1 земельну ділянку площею 277,3 кв. м., відповідачці ОСОБА_2 -
земельну ділянку площею 554,7 кв. м., тобто виходив із того, що земельна
ділянка у спірному домоволодінні становить 832 кв. м. Між тим, з висновку
експерта на а.с.20 т.4 вбачається, що із 832 кв. м. земельної ділянкиАДРЕСА_1
132 кв. м. - самовільний захват.

Згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України
№7 від 16 квітня 2004р. „Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ" у разі, коли громадяни, яким
жилий будинок належить на праві спільної власності, крім наданої для
будівництва й обслуговування цього будинку та господарських будівель земельної
(присадибної) ділянки з належного дозволу відповідного органу виконавчої влади
або місцевої ради тимчасово користуються ще й незайнятою суміжною ділянкою,
суд, вирішуючи спір про порядок користування присадибною ділянкою та
розпорядження нею, може одночасно визначити за тими ж правилами і порядок
тимчасового користування суміжною ділянкою, зазначивши в рішенні, що він
встановлюється на період до припинення права користування нею.

На зазначене суд не звернув уваги і виділив у користування сторонам
земельну ділянку у розмірі, більшому, ніж виділено рішенням Києво
-Святошинської районної ради м. Києва від 5.05.1956р.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді справи і неповно з'ясував
обставини, що мають значення для її правильного вирішення, задовольнивши позов
про розділ домоволодіння, виділив частини домоволодіння у користування, а не у
власність, не з'ясував обставин щодо можливості поділу будинку в натурі з
виділенням відокремлених його частин та проведенням необхідних для цього
переобладнань, не зазначив вартість виділених частин домоволодіння та розмір їх
ідеальних долей, чим унеможливив реєстрацію відокремлених частин домоволодіння
в органах реєстрації.

На зазначені порушення вимог процесуального закону не звернув уваги
апеляційний суд та залишив без зміни рішення суду першої інстанції, належним
чином не перевірив доводи апеляційних скарг.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню,
а рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 336,338 ЦПК України, колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргуОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду М. Києва від 24 червня 2004р.,
додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2005р.
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2005р. скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.