АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 9 кв - 157 / 2007р.                                         Головуючий по 1 інстанція
Категорія : 56                                                              Лобко А.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Попруга С.В. Доповідач в касаційній інстанції Адаменко Л.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«
23 » травня 2007р.                                                             м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області у складі суддів:

Вініченко Б.Б. Адаменко Л.В. Бородійчук
В.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Сумського державного університету про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди

встановила:

У червні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтувавши його тим, що 7
липня 1997 року між ним, Буринською районною державною адміністрацією та Сумським державним
університетом був укладений договір
про індивідуальну підготовку студента на умовах повної оплати вартості навчання протягом 5 років зазначеною райдержадміністрацією.

Відповідно до Договору відповідач брав на себе
зобов'язання підготувати ОСОБА_1,
як спеціаліста, за спеціальністю «Правознавство» та забезпечити необхідні умови для отримання відповідних знань,
вмінь та навиків за спеціальністю.

У червня 2000 року
відповідач видав йому диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Правознавство» та відмовивши йому в
подальшому навчанні, запропонував
перевестись на заочне відділення Сумської філії університету внутрішніх справ м. Харків, де він продовжував
навчатись протягом двох з половиною
років. При цьому Буринська РДА подальше навчання його не оплачувала так, як договір на його навчання із вказаним
закладом не укладала, а тому він витратив
на це навчання свої особисті кошти у сумі 5 975грн. Крім того, він не міг отримати роботу в Буринські РДА в зв'язку з тим, що
його рівень освіти молодшого спеціаліста
не відповідав вказаному в договорі - спеціаліст. Внаслідок цього йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 2 000 грн.

Позивач доводив, що зазначені дії відповідача є
неправомірними, а тому його права підлягають
захисту шляхом задоволення позову.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 16 липня
2004 року
позов

ОСОБА_1
задоволений частково. Ухвалено стягнути з відповідача на його користь 5 975грн. матеріальної та 1
000 грн. моральної шкоди, 68,25
грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11
жовтня 2004
року рішення суду першої інстанції скасоване, в позові ОСОБА_1
відмовлено, ухвалено стягнути з
нього на користь Сумського державного університету судові витрати у розмірі 34
грн.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстав для перегляду рішення
апеляційного суду немає.

Суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку проте, що позивач не
надав належних доказів про те, що він на конкурсній основі мав бути прийнятий до Національного університету внутрішніх
справ і його навчання повинно було
проводитись за рахунок держави, а також, що Буринська РДА відмовилась продовжити оплату його навчання у зазначеному вузі,
або відмовила в прийнятті його на роботу.

Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні
позову в частині відшкодування моральної шкоди обґрунтований відповідно до
вимог діючого на той час законодавства та умов
укладеного з позивачем договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті
ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що
судове рішення ухвалене судом апеляційної інстанції з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а також відсутні
передбачені ч.1
ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок суду
апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 332, 342 ЦПК України, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України»
щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» №
697 - V від 22.02.2007 року, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення    апеляційного суду Сумської
області від 11
жовтня    2004 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.