АПЕЛЯЦІЙНИЙ     СУД       ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ     ОБЛАСТІ
Справа №
22ц-2484/2007                                     Головуючий
в 1 інстанції -Олефіренко Н.А.
19/21                                                    Доповідач   - Григорченко Е.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 червня 2007
року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого   - Глущенко Н.Г.

суддів            -
Григорченка Е.І.,  Максюта Ж.І.

при
секретарі   - Білоконь Н.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області на
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23
листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Павлограді про стягнення недоплаченої одноразової допомоги,  -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді звернулося до суду з апеляційною
скаргою,  в якій просить скасувати
рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
23.11.2006 року та відмовити позивачу в його позовних вимогах.

Зазначеним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені,
з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді стягнено на користь позивача
недоплачену одноразову допомогу в сумі 30937, 25 грн. / а. с.  29-30/.

Як на
підстави апеляційної скарги відповідач посилався на те,  що рішення суду ухвалене з порушенням норм
матеріального закону. Судом першої інстанції не дана належна правова оцінка
обставинам по справі / а.с.  32-33 /.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
знаходився у трудових відносинах з шахтою «Благодатна»,  ВАТ „Павлоградвугілля". В період роботи
на підприємстві позивач був травмований 16.11.1995р. в зв'язку з чим був
обстежений в МСЕК,  де йому встановили
20% втрати професійної працездатності / а.с.
7,  8-9 /.

Висновком
МСЕК від 15.11.2004р. позивач первинно-повторно був обстежений,  де йому встановили сукупно 50% втрати
професійної працездатності,  із яких: 30%
-

вперше,  в зв'язку с з отриманим професійним захворюванням,  - пиловий бронхіт,  та інші; 20% - по травмі повторно /а.с.  11.

Постановою
ВВД ФССНВВПЗ України в м.  Павлограді
№1654/5 від 07.12.2004 року позивачу було призначено страхові виплати -
одноразову допомогу із розрахунку: 1237, 49грн. х 5% = 6187, 45 грн.,  тобто виплата була обмежена чотирикратним
розміром граничної плати (доходу) / а. с.
5-6 /.

За таких
обставин,  суд першої інстанції прийшов
до висновку,  що таке обмеження виплати
позивачу одноразової допомоги не відповідає вимогам абз. 2 ч. 2  ст.  34
Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату
працездатності",  а тому стягнув з
Фонду на користь позивача недоплачену одноразову допомогу в сумі 30937, 25
грн.,  виходячи із розрахунку: 1237,
49грн. х 30% -6187, 45 грн. = 30937, 25 грн.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги
та заявлених вимог,  колегія суддів
приходить до висновку,  що скаргу
необхідно відхилити,  а рішення суду
залишити без змін,  з наступних підстав.

Вирішуючи
даний спір,  який виник між
сторонами,  суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права і обов'язки сторін,  обставини справи,  перевірив доводи сторін та,  дав їм належну правову оцінку,  постановив рішення,  яке відповідає вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими
доказами та поясненнями самих сторін.

При вище
наведених обставинах справи,  суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те,
що відповідно до абз. 2 ч. 2  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" позивачу має бути виплачена одноразова
допомога,  сума якої визначається із
розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток
збільшення втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження
МСЕК без обмеження чотирикратним розміром граничної плати (доходу),  із якої справляються внески до Фонду.

Зміни до
вказаної норми щодо обмеження розміру одноразової страхової виплати при
повторному ушкодженні здоров'я внесені лише Законом України № 717 від 23 лютого
2007 року,  що набув чинності 20' березня
2007 року.

Судова
палата у цивільних справах Верховного Суду України ( складом в 15 чоловік) в
своїй ухвалі від 06.04.2005 року по справі за позовом Міндубаєва Р.Ш. також
підтвердила ту обставину,  що згідно абз.
2 ч. 2  ст.  34 Закону України „ Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" виплачується одноразова допомога,  сума якої визначається із розрахунку
середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення втрати
професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК без обмеження
чотирикратним розміром граничної плати (доходу),  із якої справляються внески до Фонду.

Приведені
в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги,  оскільки зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно
ж до  ст. 212 ЦПК України виключне право
оцінки доказів належить суду,  який має
оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням,  що ґрунтується на всебічному,  повному та об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Крім
того,  приведені в апеляційній скарзі
доводи не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права,  що суперечить діючому законодавству.

Інші доводи
апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень
матеріального чи процесуального закону,
які могли б призвести до скасування судового рішення,  судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги є
необгрунтовані,  а рішення суду
відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись  ст.
ст.  218,  303,
307,  308 ЦПК України,  колегія судів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області -
відхилити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада
2006 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.