УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

03
жовтня    2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
у складі:

Головуючого судді: Іващенко В.В.

Суддів: Летягіної О.В.,

Корольова М.Ф.

При секретарі: Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судову засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЖЕО Київського району м. Сімферополя про визнання права
власності на жилу площу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 17 квітня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Свої
вимоги вона мотивувала тим, що проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1
з 2003року. ОСОБА_3 є наймачем цієї квартири. У даній квартирі на правах ч.1ена
родини наймача проживає невістка наймача - відповідачка ОСОБА_2 зі своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_4. Оскільки позивачка проживає зі своєю матір'ю
однією родиною, остання дала дозвіл на реєстрацію позивачки у спірної квартирі,
однак відповідачка не дає згоду на реєстрацію позивача в квартирі.

Вважає
відмову відповідача від дачі згоди на реєстрацію позивача в спірній квартирі
незаконним. Вказує на те, що позивачка на протязі з 1972 - 1983 років проживала
в спірній квартирі і була в неї зареєстрована. У 1983 року виписалась з
квартирі, оскільки зареєструвала шлюб й перейшла на постійне місце проживання
до свого чоловіка, де й була зареєстрована. У цей час у зв'язку з необхідністю
догляду за своєю матір'ю проживає в спірній квартирі як ч.1ен родини наймача,
тому вважає, що   придбала право
користування квартирою.

Відповідачка
ОСОБА_2 звернулась до суду за зустрічним позовом, у якому просила виселити
ОСОБА_1 зі спірної квартири. 17 квітня 2007року, однаку судовому засіданні
просила її зустрічні позовні вимоги залишити без розгляду.

Рішенням     Київського районного     суду м.
Сімферополя       Автономної
Республіки Крим від 17 квітня 2007 року у позові ОСОБА_1 - відмовлено.

Зустрічна
позовна заява залишена без розгляду.

На
зазначене рішення суду ОСОБА_1   подала
апеляційну скаргу.

Справа № 22-ц- 4620/2007                                    Головуючий суду першої
інстанції - Бортник О.П.

Доповідач -Летягіна О.В.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду з постановлениям нового рішення з
задоволенням її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Вказує, на те, що висновок суду відносно
того, що „ .. для придбання права на жилу площу необхідна потреба позивачки в
житлі.." не відповідає нормам закону, оскільки ні одна стаття Житлового
кодексу України, або будь - який нормативний акт не містять таку умову. Крім
того позивачка вселилась у спірну квартиру у 2003року за згодою всіх
проживаючих, та мешкає в ній зі своєю матір'ю однією родиною. Статтею 64 ЖХ
України передбачено, що ч.1ени сім'ї наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого приміщення. Таким чином вважає, що позивачка
несе обов'язки які випливають з договору найма
у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачки в позові, суд виходив з того, що хоча позивачка і
проживала з 2003 року з наймачем ОСОБА_3 однією родиною, суд не вважає що вона
придбала право на проживання у спірної квартирі, тим більш, що позивачка сама
пояснювала , що вселилася в квартиру з метою догляду за своєю хворою матерю, що поряд з
іншими встановленими судом обставинами , не породжує право позивачки на жилу
площу в спірної квартирі. З такими висновками суду погоджується колегія суддів.

Судом було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з однієї жилої
кімнати 18,4 кв.м, кухні, кбмори,прихожій.

Наймачем квартири є ОСОБА_3, яка постійно проживає в квартирі з
зареєстрованими у квартирі ч.1енами її сім'ї : невісткою ОСОБА_2 і онуком
наймача.

У зв'язку з необхідністю догляду за наймачем квартири ОСОБА_3 в спірну
квартиру за згодою всіх проживаючих вселилася дочка наймачки ОСОБА_1 у 2003
році.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом з 1994 року є власником квартири АДРЕСА_2, що складається
з жилої кімнати 11,9 кв.м, кухні,коридору, туалету.

Крім того, позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1983 року з
ОСОБА_5 і до одержання спадкоємної квартири була зареєстрована й проживала у
квартирі АДРЕСА_3 разом зі своїм чоловіком.

Одним з доводів апеляційної скарги є те, що суд не врахував той факт, що
відповідачка з сином проживає окремо від наймача в коморі на першому поверсі, а
наймач происиває з позивачкою в іншої кімнаті на другому поверсі, тому її
проживання і користування квартирою не заважає відповідачці у проживанні в
своєї кімнаті, якою є комора.

Судом було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не дає
згоди на реєстрацію позивачки у спірної квартирі, так як вважає, що позивачка
має своє житло і не є особою яка нуждається в полишенні житлових умов,в той час
як вона ж сином проживає в коморі, яка не є жилим приміщенням. До того ж
закріпленням за позивачкою права на жилу площу в квартирі будуть ущемлені
житлові     права проживаючих в квартирі,
в якої і так відсутня  жила площа

передбачена
нормою на кожного проживаючого. Крім того, вона проживаю з дорослим сином в
однієї кімнаті, хоча вони є різностатевими особами.

Судова колегія вважає довід апеляційної скарги не
обґрунтованим, так як дійсно проживання відповідачки з дорослим сином в коморі,
окремо від наймача, яка не є жилою площею квартири, не можна враховувати як
забезпечення їх житлом в передбачених законом нормах. До того ж згідно з
технічними документами на спірну квартиру вона має одну жилу кімнату площею
18,4 кв.м. в якої зареєстровано троє проживаючих, один з них іншої стати.

Іншим доводом апеляційної скарги є те, що позивачка
проживаючи і користуючись спірною квартирою з 2003 року, у тому числі оплачує
комунальні  послуги, s придбала
тим самим право користування цією квартирою. Позивачка посилається при цьому на
положення ст.64 ЖК України, з яких слідує, що ч.1ени сім'ї наймача, які
проживають разом, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки випливають з договору найму жилого приміщення. Вважає, що є ч.1еном
сім'ї наймача, так як є її дочкою.

Колегія суддів вважає, і цей довід необгрунтованим так як не можна віднести
до ч.1енів родини дочку наймача, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі, має
чоловіка, сина, зареєстрована в іншої квартирі, яка їй належить на праві
власності, і яка тимчасово вселилася в квартиру для догляду за хворою матерю, за тимчасовою
згодою постійно проживаючого і зареєстрованого ч.1ена родини.

Стаття 303 ч.1 ЦПК України передбачає, що при розгляді справи у
апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість
рішення суду першій інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, що
були заявлені і суді першій інстанції.

Враховуючи дане положення, рішення суду колегією суддів переглядалося в
межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає рішення суду законим та
обґрунтованим і підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Керуючись статтями 303, 304, 313, 315, 317, 319 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 17 квітня  2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає, законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законною сили в
касаційному порядку до Верховного Суду України.