Справа № 22 Ц- 1577/ 2007 р.        Головуючий
1-ї інстанції суддя : Алсйніков В.
- 44                                         Суддя-доповідач
апеляційного суду: Галущенко О. І
У Х В А Л А

2007р., вересня
місяця, 13 дня     Судова колегія судової
палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого:       Галущенка О.І.

суддів                     Довжук Т.С.

Базовкіної Т.М.

при
секретарі:   БобуйокІ.Ф.

за участю

позивачів
-           ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника -

відповідача-      ОСОБА_3, розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 29.05.2007 р.,
у справі за

позовами

ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про заборону щодо використання
квартир не за цільовим призначенням;

ОСОБА_1, ОСОБА_2. до ОСОБА_6, Фонду комунальної власності, Миколаївської
міської ради, приватних нотаріусів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та його дарування;

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2. про витребування нежитлового приміщення із
незаконного користування;

встановила:

15.11.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
заборону щодо використання квартир не за цільовим призначенням;

Позивачі зазначали, що відповідачі є власниками АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, але без належного дозволу та переведення у нежитловий фонд,
переобладнали їх у магазин "Доктор Авто", де продають різного роду
горючі речовини, чим порушують пожежні та санітарні норми і ставлять під
загрозу їх життя та власність.

Посилаючись на ці обставини, позивачі просили заборонити використання
квартир не за призначенням.

22.03.2006 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2. про
витребування нежитлового приміщення із незаконного користування.

ОСОБА_6 зазначав, що він є власником нежитлового приміщення ( підвалу),
який розташований під належною йому АДРЕСА_2.

Відповідачі незаконно зайняли підвал, хоча він розміщений
не під їхніми квартирами і чинять йому перешкоди у користуванні цим
приміщенням.

Посилаючись на ці обставини, він просив витребувати підвал із незаконного
користування відповідачів.

10.10.2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись з позовом до ОСОБА_6, Фонду комунальної власності Миколаївської
міської ради, приватних нотаріусів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та його дарування;

Позивачі зазначали, що вони є власниками квартир АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, які
приватизували у 2000 році разом з підвалом.

Але зазначений підвал на підставі рішення Миколаївської міської ради від
14.09.2005 р. № 36/16 було продано Фондом комунальної власності 28.10.2005 р.
ОСОБА_5, яка також незаконно подарувала його своєму чоловікові ОСОБА_6 за
договором від 10.11.2005 р.

Вважаючи рішення та договори незаконними, позивачі просили про задоволення
їх позовних вимог та стягнення 5000 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2007 р.
постановлено про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про витребування підвалу та
відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_4
та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення та ухвалення
нового про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на невідповідність
висновків суду дійсним обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 і його дружина ОСОБА_5,
являються власниками АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 та підвалу,
розташованого під АДРЕСА_2, які ними, в установленому порядку переведені до
складу нежитлових приміщень для розміщення магазину промислових товарів.

Встановлене підтверджується рішенням Миколаївської міськради № 1210 від
23.06.2006 p.,
свідоцтвами про право власності, договорами купівлі-продажу та дарування, а
також виписами з реєстру правочинів та прав власності на нерухоме майно.

Подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 являються власниками АДРЕСА_5, а ОСОБА_2 АДРЕСА_6.

Кожен з цих власників, крім підвалу, розміщеного під АДРЕСА_2 окремо
користуються підвалами, які розміщені під іншими квартирами зазначеного
будинку.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну оцінку
наданим доказам і прийшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних
вимог ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2. про незаконність рішення Миколаївської
міськради від 14.09.2005 р. в частині відчуження підвалу шляхом викупу та
визнання недійсними договору купівлі-продажу підвалу ОСОБА_5 та його дарування
ОСОБА_6

Ухвалюючи такі
висновки суд правильно виходив по-перше;

з відсутності доказів того, що підвал коли-небудь закріплювався за
АДРЕСА_5, АДРЕСА_6.

по-друге; підвал розташований під квартирою АДРЕСА_2, а АДРЕСА_5, АДРЕСА_6
розташовані на протилежній стороні двору.

по- третє, кожен із власників цих квартир має в
користування інші підвали.

в - четверте,
спірний підвал на час відчуження був комунальною власністю територіальної
громади м. Миколаєва, оскільки свідоцтво по право власності на нього, видане
Фонду комунальної власності 06.04.2004 p., ніким не
оспорене і є чинним.

За таких обставин, судом обґрунтовано визнано, що підстав для визнання
рішення про відчуження підвалу та його купівлі-продажу і дарування не
встановлено.

Слід визнати правильними і висновки суду, щодо безпідставності позовних
вимог про заборону на використання квартир в не житлових цілях.

При цьому, суд вірно виходив з того, що власники житлових квартир отримали
в установленому порядку дозвіл на переведення цих квартир у нежитлові приміщення
для розміщення магазину і не порушують вимоги закону щодо недопустимості
використання житла для промислового виробництва.

До того ж, позивачі не довели, що використання спірних нежитлових приміщень
завдає, чи може завдати шкоди здоров'ю або їх майновим інтересам.

Встановивши, що ОСОБА_6 є єдиним законним власником
підвалу, суд обґрунтовано зобов'язав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звільнити спірне нежитлове приміщення, яке їм не належить
і права користування на яке, вони не набули.

Доводи апелянтів про незаконність рішення суду та невідповідність його
висновків рішенню Конституційного Суду України № 4рп-2004 у справі про право
співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, не
заслуговують на увагу, оскільки право власності на спірний підвал, в установленому
законом порядку, набула територіальна громада міста.

Зазначене право заінтересованими особами, в межах строку
позовної давності, не оспорене, а тому підстав для визнання такого права чи
права користування за цими особами не існує.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги
стосовно невирішення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки суд
відмовив у задоволенні усіх вимог ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2. у тому числі і у
відшкодуванні моральної шкоди, виходячи з відсутності доказів причинения такої шкоди
ОСОБА_6, ОСОБА_5 чи Фондом комунальної власності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України,
судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 -
відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2007 p.- залишити без
зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу на протязі двох місяців може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.