Справа №22-ц-2893/2007р.                                             Голов.
1 інст. - Павловська І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року червня місяця 05 дня колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

головуючого судді                                        Луніна С.В.

суддів                                                             Берещанської І.І., Кузнецової О.О.

при секретарі                                                Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства „Сонячна долина" про визнання
розірвання договору оренди недійсним та стягнення матеріальної шкоди, за
апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сакського міськрайоного суду Автономної Республіки Крим від
30 січня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

09.08.2006 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
27.11.2000 року із головою фермерського господарства „Сонячна долина"
Донцовим М.К. був укладений договір оренди її земельного паю. Починаючи з 2003
року відповідач ухиляється від орендної сплати, вважаючи що договір розірваний
із 29.12.2002 року. Домовленості про розірвання договору оренди між сторонами не було. Відповідач надав їй інші
договори і пообіцяв, що будитиме обробляти землю, та платити податки. На
теперішній час відповідач землю не обробляв, але у 2003 році сіяв коріандр.
Оскільки вона згоду на розірвання договору не давала, просила стягнути орендну
плату за землю у сумі 3487,55 грн.

Відповідач позов
не визнавав і пояснював, що у 2002 році він отримав роз'яснення з
дерадміністрації про те, що договори оренди із пайовиками земельних паїв
можливо заключати тільки після одержання
ними державних актів на землю. Тому, 29.12.2002 року він провів зібрання, де
позивачка була присутня, розповів про необхідність придбання державного акту і
запропонував укласти договір на обробку землі. Присутні виявили свою згоду
з його пропозицією своїми підписами у його тексті договору про розірвання, та
підписали інший договір.

Представник відповідача доповнив, що в інтересах позивачки прокурор
звертався до суду із позовом про стягнення орендної плати, у тому
числі і за 2003 рік, а тому просив провадження в цій залишити без розгляду.
Стосовно інших вимог вказав, що позивачці про порушення її прав було відомо із
2002 року, але до суду вона звернулася лише 09.08.2006 року, тобто за межами
строку позовної давності.

Представник
Сакської РДА позов не визнав і пояснював, що позивачка неоднарозово зверталася
до них зі скаргами з того, самого приводу, її вимоги перевірялися і
держадміністрацією було встановлено що договір оренди землі було розірвано
29.12.2002 року, про що зроблено запис у Книги реєстрації договорів оренди
Крайненською сільською радою.

2

Рішенням Сакського міськрайоного суду Автономної Республіки Крим від 30
січня 2007 року ОСОБА_1 у позові відмовлено за його необґрунтованістю. Справу у
частині стягнення матеріальної шкоди за 2003 рік закрито.

На вказане
рішення суду представник позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати і направити справи на новий судовий розгляд,
посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розгляд справи було проведено
не повно та не всебічно, без урахування наданих позивачем доказів, а докази,
які були представлені відповідачем не відповідають вимогам процесуального
законодавства. Крім того, рішенню суду від 16.11.2004 року не дана належна
правова оцінка, у зв'язку з чим суд першої інстанції помилково дійшов висновку
про наявність спору між тими сторонами і з того ж предмету спору.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явилися у засідання
апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню, з таких підстав.

Суд в межах
заявлених вимог повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони, і
дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивачки про стягнення
орендної плати за період із 27.11.2000 року по 27.11.2003 року вже були
предметом розгляду і рішення по цим вимогам набрало законної чинності.

Такі висновки
суду не суперечать процесуальному закону і відповідають вимогам ст.ст.61, 205
ЦПК України.

Що стосується
порушення строку позовної давності, то звертаючись до суду ОСОБА_1 вказувала,
що її права були порушені у 2003 році, тому судова колегія дійшла висновку, що
при розгляді справи права позивачки не було порушено.

Згідно з ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав
для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Сакського міськрайоного суду Автономної Республіки Крим від 30 січня 2007 року,
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.