УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007
року                                                                                       м.
Ужгород

Колегія суддів палати з цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області  в   складі
:

головуючого    Дроботі В.В.,

суддів                  Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

при
секретарі   Байзат С.Ю.,

з участю представника
апелянта Ракушинця А.А., відповідачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою позивача Ужгородського підприємства теплових мереж
«Ужгород-теплокомуненерго» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17
квітня  2007 року,

встановила :

Ужгородське підприємство теплових мереж
«Ужгородтеплокомуненерго» пред'явило до ОСОБА_1   позов
про стягнення заборгованості за надані послуги.

Позивач зазначав, що відповідачці, яка проживає в АДРЕСА_1, протягом
2004-2006 років підприємство надавало послуги з теплопостачання та гарячого
водопостачання. Відповідачка спожила їх, але оплату не провела. Загальна
заборгованість складає 9701,54 грн., в тому числі 7619,78 грн. боргу, 426,37
грн. річних відсотків, 1655,39 грн. інфляційних втрат.

Рішенням суду з відповідачки на користь позивача стягнуто 3752,82 грн.
боргу, 337,75 грн. річних відсотків та 1655,39 грн. інфляційних втрат.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати і ухвалити нове,
яким задовольнити його вимоги у повному обсязі . Посилається на те, що суд
неправильно застосував  матеріальний
закон.

Колегія вважає,
що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено і ця обставина не оспорюється
сторонами , що позивач надавав відповідачці комунальні послуги, за які остання
не проводила оплату.

Справа:  22-1014/07                                                     номер
рядка статистичного звіту : 44

головуючий у
першій інстанції : Марчук о.п. Доповідач: Дроботя в.В.

Стягнувши заборгованість по сплаті цих послуг, суд вірно керувався ст. 24 ЗУ «Про
теплопостачання» , ст. 20 ЗУ
«Про житлово-комунальні послуги « , п. ЗО «Правил надання населенню послуг
з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і
водовідведення « .

Також вірно суд
визначився з розміром стягнення.

Згідно ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки , а
згідно п. З ст. 267 ЦК України
вона застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним
рішення .

Оскільки відповідачка до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення
рішення зробила заяву про застосування ст. 267 ЦК України , то суд обгрунтовано стягнув заборгованість по
сплаті комунальних платежів саме в межах трьохрічного строку позовної давності.

Доводи скарги про те, що відповідачка такої заяви не робила, у з чим суд не
вправі був застосовувати строк позовної давності , позбавлені підстав і
спростовуються протоколом судового засідання від 17 квітня 2007 року (а.с. 11).

Рішення суду відповідає вимогам закону, грунтується на
повно та всебічно з'ясованих обставинах справи , підтверджено доказами,
дослідженими в судовому засіданні, тому підстав для його зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст.ст.
307, 308 ЦПК України, колегія суддів , -

ухвалила    :

Апеляційну скаргу позивача Ужгородського підприємства теплових мереж «
Ужгородтеплокомуненерго»  відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 квітня 2007року залишити
без зміни.

Ухвала може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.