Справа № 22ц-3166/07
Головуючий в суді першої інстанції Скворцова В.Г.
Категорія  19                   Доповідач в суді апеляційної інстанції Медведева Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
вересня 2007 року             Колегія
суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого
- Медведєвої Л.П.

Суддів                              - Борисова     С. А.

Галан                                                           Н.М.

при секретарі -
Михайлової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в М.
Луганську справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов'яносербського
районного суду Луганської області від 07 травня 2007 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки,

ВСТАНОВИЛА :

В
апеляційній скарзі відповідачка просить зменшити розміри стягнення з неї
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на те,  що рішення не
відповідає вимогам розумності і справедливості.

Заперечення
на апеляційну скаргу від інших осіб,  які
беруть участь у справі,  до суду не
надано.

Оскаржуваним
рішенням позов задоволено частково,  з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 6 245 гривень 38 копійок,  на користь держави судовай збір в сумі 62
гривні 45 копійок.

В судовому
засіданні відповідачка апеляційну скаргу підтримала.

Позивач
та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи,  обговоривши доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів встановила
наступне.

Звернувшись
до суду 13 червня 2005 року з зазначеною позовною заявою,  позивач
у   викладенні   обставин,
якими   він   обґрунтовував   свої
позовні

вимоги,  вказав,
що 28 грудня 2002 року на автошляху Луганськ-Сватово водій ОСОБА_1,  керуя автомобілем Фольксваген,  порушила правила безпеки дорожнього руху і скоїла на
нього наїзд,  завдала йому тілесні
ушкодження,  у зв'язку з чим він став
інвалідом.  ОСОБА_1. скоїла злочин,  передбачений
ст. 286 ч.2 КК України. 12.05.2005 року Слов'яносербським районним судом
Луганської області ОСОБА_1. визнана винною,
кримінальну справу щодо неї було припинено за п."б"  ст. 1 Закон} України „ Про амністію" від
11.03.2003 року.

На
лікування ним було витрачено 20 700 гривень,
частково в сумі 6 500 гривень відповідачкою було відшкодовано.
Невідшкодованою залишилася матеріальна шкода в сумі 14 200 гривень.

Став інвалідом,  він крім
випробування фізичних страждань,  не має
можливості працевлаштуватися за бажанням,
витрачає час на пошук роботи згідно стану свого здоров'я. Цим йому
завдано і моральної шкоди,  яку він
оцінює на суму 10 000 гривень.

Просив стягнути
з відповідачки всього 24 200 гривень.

За
результатами розгляду цивільної справи судом першої інстанції були встановлені
наступні обставини та визначені наступні правовідносини.

Так,  судом було встановлено,  що 28.12.2002 року на автодорозі
Луганськ-Сватове ОСОБА_1. керувала транспортним засобом марки Фольксваген державний номер
НОМЕР_1,  рухаючись у напрямку з М.
Луганська в м. Первомайськ. На 22 км автодороги ОСОБА_1. порушила п.п.1.4,  12.1 Правил дорожнього руху в Україні і
скоїла наїзд на потерпілого ОСОБА_2.,
внаслідок чого останньому були причинені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно
постанови Слов'яносербського районного суду Луганської області від 16 травня
2005 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1. за  ст. 286 ч.2 КК України закрита на підставі
п."б"  ст. 1 Закону України „
Про амністію" / 2003 року /.

У
зв'язку з заподіянням тілесних ушкоджень позивач тривалий час знаходився на лікуванні,  сумма
його витрат на лікування складає 2 465 гривень 84 копійки,  витрати на бензін 278 гривень 56 копійок.

Задовольняючи
частково позов в частині відшкодування матеріальної шкоди,  суд першої інстанції виходив з того,  що позивач відповідно до вимог  ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів у
підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 20 700
гривень.

Задовольняючи
позов в частині відшкодування моральної шкоди в пред'явленому позивачем розмірі
в сумі 10 000 гривень,  суд першої
інстанції врахував такі обставини,  як
завдання позивачу тяжких тілесних ушкоджень .характер і тривалість
страждань,  стан здоров'я позивача
-потерпілого від злочину, наслідки тілесних ушкоджень,  істотність вимушений змін у його життєвих і
виробничих стосунках,  ступень зниження престижу.

Спір
судом вирішено на підставі    ст.      ст.
23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України,  при ухваленні рішення суд
керувався    ст.      ст.
10, 60, 212, 214 ЦПК України.

За
наслідками розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку,  що суд розглянув не всі вимоги і цей недолік
не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Вимоги    ст.
215 ЦПК України визначають зміст рішення суду.

В
рішенні суд зазначив,  що грошове
відшкодування шкоди,  заподіяної
відповідачем позивачу,  добровільно
частково відшкодовано відповідачем.

Однак,  з яких підстав суд визнав
суму часткового відшкодування саме моральної шкоди,  незрозуміло,
в том час,  коли суд повинен був
цю обставину мотивувати належним чином.
Позивач в позовній заяві вказував,
що відповідачем частково відшкодовані витрати на лікування.

Крім
цього,  суд в резолютивній частині не
зазначив свій висновок по суті позовних вимог,
а саме : яку суму стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок
компенсації матеріальної шкоди ,  а яку
суму в рахунок компенсації моральної шкоди.

На
підставі наведеного,  колегія суддів
дійшла висновку про скасування рішення з направленням цивільної справи на новий
судовий розгляд.

Керуючись    ст.
ст.   209, 303, 307, 311, 314, 315
ЦПК України,

УХВАЛИЛ А:

Рішення
Слов'яносербського районного суду Луганської області від 07 травня 2007 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки,  скасувати,  справу направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може 6ути оскаржена у
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий