Справа № 22-ц-4077 /2007 року               Головуючий 1 інстанції - Любчич
- спори про захист честі,          Доповідач
та відшкодування моральної . шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Харківської області у складі:

Головуючого-судді
- Кіся П.В.,

Суддів -
Колтунової А.І., Кругової С.С, при секретарі - Бирченко Г.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від 18.06.2007 року

по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист

честі, гідності
та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2006 року ОСОБА_1. і ОСОБА_2. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

Свої    позовні
вимоги    позивачі    обґрунтовували      тим,    що    відповідачі

розповсюджують
серед мешканців міста Ізюму недостовірну інформацію щодо їх причетності до
загибелі ОСОБА_5. , звинувачують їх в скоєнні тяжкого злочину -вбивстві . Ці
свідчення принижують їх честь і гідність, завдають фізичні і моральні
страждання

Рішенням
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.06.2007 р.в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1. та ОСОБА_2. відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 18.06.2007 р. та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, апелянти посилаються на порушення судом п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України , а саме висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так,
зазначають, що суд вважає не встановленим факт розповсюдження у відношенні
позивачів відповідачами недостовірних та ганебних висловів, які містять в собі
обвинувачення у вбивстві їх матері ОСОБА_5. та підпалу її будинку у місті
Ізюмі.

Крім
того, вважають, що суд не взяв до уваги та критично оцінив пояснення свідків ОСОБА_6
ОСОБА_7. та ОСОБА_8 Суду були надані усі необхідні докази, які підтверджують
вину відповідачів у розповсюдженні відносно позивачів недостовірних відомостей,
що вони винні в смерті ОСОБА_5. та пожежі в її будинку. Безпідставні
обвинувачення в скоєнні тяжкого злочину завдають їм страждання, порушують
спокій в сім'ї.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона
підлягає частковому задоволенню.

Згідно
п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Постановлюючи
рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,
що в ході судового розгляду позивачами не було доведено факту розповсюдження
інформації про спростування якої вони звернулися до суду з позовом.

З таким
висновком суду, судова колегія не погоджується, оскільки він не відповідає
матеріалам справи.

Законним
і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Поза
увагою суду залишилися показання свідків ОСОБА_6 ОСОБА_7. та ОСОБА_8., які
пояснювали в судовому засіданні, що в їх присутності відповідачі розповідали,
що ОСОБА_1. і ОСОБА_2. вбили їх матір і підпалили її будинок.

Суд
першої інстанції не дав належну оцінку поясненням вищеназваних свідків і
передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи
вищенаведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове задоволення позову.

Судовим
розглядом встановлено, що 22 жовтня 2005 року за місцем свого проживання в
АДРЕСА_1 під час пожежі загинула ОСОБА_5.

Згідно
постанови Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області від 10.02.06
року в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.2 ст.б КПК
України у зв'язку з відсутністю складу злочину.

Відповідно
до акту про пожежу ГУ
МНС України в Харківській області причиною пожежі стало порушення правил
експлуатації електрообладнання житлового будинку АДРЕСА_1. Під час проведення
рятувальних робіт виявлено загиблою ОСОБА_5.

Згідно з
висновками судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_5. смерть останньої настала
від опікового шоку. Будь-яких травматичних ушкоджень органів та системи,
ушкоджень характерних для боротьби та самооборони при дослідженні трупу не
виявлено.

Допитані
в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6., ОСОБА_7. і ОСОБА_8. пояснювали , що
відповідачі ОСОБА_3. і ОСОБА_4 розповідали про причетність до смерті їх матері
ОСОБА_1. і ОСОБА_2.

Так,
ОСОБА_6. пояснювала в суді, що їй розповідала ОСОБА_3. про те , що смерть
матері не нещасний випадок, її вбили ОСОБА_1. і ОСОБА_2. у яких з матір'ю були
неприязлеві стосунки (а.с.73).

Свідки
ОСОБА_7. (а.с.80) і ОСОБА_8. (а.с.83) пояснювали, що їм розповідала ОСОБА_4 про
пожежу і вбивство своєї матері, яке скоїли ОСОБА_1. і ОСОБА_2.

Згідно
ч.3 ст.277 ЦК України
вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.

Відповідно
до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода полягає в приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної особи.

Статтею
270 ЦК України
визначені види особистих немайнових прав в тому рахунку і право фізичної особи
на повагу до гідності і честі.

Згідно
ст.275 ЦК України
фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими главою З цього Кодексу.

Пунктом
9 частини 2 статті 16 цього Кодексу передбачено такий спосіб захисту цивільних
прав і інтересів як відшкодування моральної шкоди.

Згідно
ст.280 ЦК України,
якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано
моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі
змінами від 25 травня 2001 року „Про судову практику по справам про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при встановленні вказаного
факту судом враховується характер і об'єм страждань, які заподіяні позивачу,
характер немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін, стан
здоров'я потерпілого, необхідність поновлення попереднього стану та інше.

Що
стосується даної справи, судова колегія враховує значне коло осіб серед яких
було росповсюджено недостовірну інформацію, наявність негативних наслідків , а
саме громадського резонансу внаслідок цієї інформації серед мешканцім міста
Ізюму і за таких обставин, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на родинні стосунки сторін по справі і те, що поведінка
відповідачів була пов 'язана з емоційним станом, викликаним загибеллю їх рідної
матері. Крім цього, розповсюдженню недостовірної інформації сприяв той факт що
мав місце конфлікт між ОСОБА_2. і померлою ОСОБА_5. про який в суді першої
інстанції пояснювали свідки ОСОБА_9. і ОСОБА_10 (а.с.87,88). З кожного з
відповідачів підлягає стягненню по 100 грн. на користь кожного з позивачів.

На
підставі ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1. було сплачено дуржмито і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої
інстанції і в суді апеляційної інстанції , які підлягають стягненню з
відповідачів на користь позивача в сумі 126 грн. 50 коп.

Керуючись
п.9 ч.2 ст. 16, ст. 23, 270, 275, ч.3 ст.277 , ст.280, ЦК України , п.9
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі
змінами від 25 травня 2001 року „Про судову практику по справам про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. 213, 303, 304, 307, п.3
ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314 , 316 , 317, 319 ЦПК України , судова колегія

ВИРІШИЛА :

Апеляційну   скаргу            ОСОБА_1,   ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.06.2007 року - скасувати
і ухвалити нове.

Позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист честі, гідності та
відшкодування моральної шкоди, -задовольнити частково.

Визнати
недостовірною інформацію, що розповсюджувалась ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
причаєність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до загибелі ОСОБА_5

Стягнути
на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 - 100 (сто) грн.
і з ОСОБА_4 -100 (сто) грн.

Стягнути
на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 - 100 (сто) грн.
і з ОСОБА_4 -100 (сто) грн.

Стягнути
з ОСОБА_3 і з ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
126 (сто двадцять шість) грн. 50 коп.,
в іншій частині в задоволені позовних вимог -відмовити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна
скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.