Справа №22ц-1203/07     Головуючий у 1 - й інстанції Костюченко
18                      Доповідач
апеляційного суду
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої
Буренкової К.О.,

суддів
Колосовського С. Ю.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за
участю позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 9 лютого 2007 p.,  ухвалене
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошей та
моральної шкоди,

встановила:

В жовтні
2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики та моральної шкоди.

Позивач
зазначав,  що між ним та відповідачкою 3
червня 2004 р. було укладено письмовий договір позики,  за умовами якої він передав позивачці 31920 грн.,  які остання зобов'язалася повернути не
пізніше 3 червня 2005 р. Однак в обумовлений договором строк відповідачка
позичені кошти не повернула.

Позивач
також зазначав,  що внаслідок порушення
відповідачкою зобов'язань по даній угоді йому спричинена моральна шкода,  компенсацію якої він оцінив в 2000 грн.

Посилаючись
на наведені обставини,  позивач просив
суд стягнути на його користь з відповідачки борг за договором позики в сумі
31920 грн. і 2000 грн. моральної шкоди,
а також судові витрати і витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

В
судовому засіданні позивач збільшив свої вимоги і просив стягнути з відповідача
75750 грн. в рахунок боргу за даним позовом,
мотивуючи ці вимоги збільшенням цін на нерухоме майно,  та звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1,  яка є предметом договору іпотеки,  укладеним 3 червня 2004 р. в нотаріальному
порядку між ним та відповідачкою.

Рішенням
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 9 лютого 2007 р. позов ОСОБА_13адоволено частково.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_13 ОСОБА_3  40253 грн.
в погашення боргу з
урахуванням відсотків за користування позикою,
а також 226 грн.72 коп. судових витрат.

Додатковим
рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 26 квітня 2007 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 к ОСОБА_2  відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить
рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення. Апелянт
посилається на те,  що суд не дав
належної оцінки наданим нею доказам на підтвердження повернення боргу позивачу.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом,  3 червня 2004 сторони уклали письмовий
договір позики,  за умовами якого
ОСОБА_2  взяла в борг у ОСОБА_1 31920
грн.,  які зобов'язалася повернути до З
червня 2005 р. Однак дане зобов'язання позивачка не виконала.

Встановивши
ці обставини справи,  суд на підставі  ст.
ст.  526,  1046,
1049 ЦК прийшов
до вірного висновку,  що на відповідачку
слід покласти обов'язок сплатити позивачу 31920 грн. боргу за договором позики.

Посилання
відповідачки на те,  що суд не взяв до
уваги показання свідків про повернення нею відповідачу боргу в повному обсязі
не спростовують висновків суду. Відповідно до положень  ст.
545 ЦК виконання
зобов'язання повинно бути підтверджено відповідною розпискою кредитора. Такого
письмового доказу відповідачка суду не надала.

Згідно
ч. 1  ст.
11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб,  поданим відповідно до
цього Кодексу,  в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,  які беруть участь у справі.

Із
змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається,  що вимоги про стягнення відсотків за
договором позики ОСОБА_1 не заявляв. Незважаючи на зазначені обставини та
вимоги процесуального закону,  суд
стягнув на користь позивача з відповідачки суму боргу та відсотки за договором
позики.

Тому
рішення слід змінити,  стягнувши на
користь позивача лише 31920 грн.,  як
суму основного боргу за договором позики.

Слід
змінити рішення і в частині розподілу судових витрат і на підставі  ст.  88
ЦПК стягнути на користь позивача з відповідача 319 грн. таких витрат.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
309,  316 ЦПК України,  колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2  задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.  Миколаєва
від 9 лютого 2007 р. змінити.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 31920 (тридцять одну тисячу дев'ятсот двадцять)
грн. боргу за договором позики та 319 (триста дев'ятнадцять) грн. судових
витрат.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.