Справа № 22ац-517/07р                               Головуючий
№ 13                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007р
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької
області в складі:

головуючого
Дяченка В.М. Трушкова М.М., Баркової Л.Л. при секретарі Фік К.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним і відшкодування
моральної шкоди за апеляційною скаргою третьої особи товариства з обмеженою
відповідальністю „Виробничо - комерційна фірма „ ABBA"
/далі ТОВ" АВВА"/ на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 10 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 квітня 2007 року визнано
недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 10 серпня 2002 року
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди.

В
апеляційній скарзі третя особа ТОВ "ABBA" просить рішення
суду скасувати, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши
суддю - доповідача, представника третьої особи ОСОБА_3, який доводи скарги
підтримав, заперечення позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 і його представника
ОСОБА_4, які
просили рішення суду залишити без зміни, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
із вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з того, що укладена угода є недійсною ,
оскільки була укладена лише про людське око, для заховання іншої угоди.

З таким
висновком суду не можна не погодитися.

Відповідно
до положень статті 58 ЦК
України в ред.. 1963
року, недійсною є угода , укладена лише про людське око, без наміру створити
юридичні наслідки.

Судом першої інстанції
встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 серпня 2002 року
сторони уклали договір позики. Того ж дня вони, в забезпечення договору позики
, уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1, вказавши, що він діє до повернення
ОСОБА_1 суми боргу. Проте, після повернення боргу відповідач відмовився від
розірвання договору дарування , посилаючись на те, що позивачка не сплатила
йому передбачені договором позики відсотки.

Таким
чином у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що договір дарування
був укладений для заховання іншої угоди, договору позики . Цього не заперечує і
відповідач.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про нео бхідність
задоволення позову і визнання недійсним договору дарування квартири.

Наведене
апелянтом у апеляційній скарзі висновків суду не спростовує. Рішення відповідає
встановленим обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для його скасування чи зміни немає. Керуючись
ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ТОВ „ Виробничо - комерційна фірма „ ABBA"
відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10 квітня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку   протягом двох місяців з дня
набрання чинності.