УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року                                                                 м. Івано-Франківськ

Колегія     суддів
судової     палати     в
цивільних     справах     Апеляційного     суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                Беркій О.Ю.

суддів                          Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря                     Довжинської Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення
права на частку у спільному майні та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
вселення в житло, -з участю апелянта ОСОБА_4, позивачки -
відповідачки ОСОБА_3.

встановила:

Рішенням Косівського районного суду від 30 травня 2007 року припинено право
ОСОБА_4, що проживає в с.Бабин Косівського району
Івано-Франківської області на частку у спільному майні, яке
знаходиться АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_2, ОСОБА_3. сплатити ОСОБА_4 грошову компенсацію 5848грн.
вартості 1/5 частки належного йому будинковолодіння.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3. про вселення
відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3. в користь держави 241грн.
40коп. недоплаченого державного мита.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те,
що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та судом невірно
витлумачено норми матеріального права. Так,
судом не враховано, що згідно ч.1 ст.365 ЦК України припинення права на частку в спільному майні може мати місце при дотриманні
чотирьох умов. Дві з них, суд не взяв до
уваги, зокрема те, що спільне володіння і користування майном можливе, так як 2001 року вони всі практично будинком користувалися.
Крім того, позивачі фактично проживають як в
житловому будинку, так і в літній кухні. Другою умовою є те, що таке позбавлення завдасть істотної шкоди його інтересам та
інтересам його сім"ї. Судом не враховано, що на праві власності іншого
житла у нього немає, з батьками дружини у нього склалися неприязні
стосунки. У зв"язку з чим позбавлення його житла порушує його
Конституційне право на житло.

Справа № 22-ц-888/2006р.                                           Головуючий у І інстанції Цалина Б.М.

Категорія 5                                                                  Доповідач Беркій О.Ю.

2

Судом не дано оцінки тому факту, що позбавити такого права можна тільки особу, яка виділяється з спільної сумісної власності.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким
задовольнити його вимоги, а в позові позивачам відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з
мотивів, викладених у скарзі.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_3. апеляційну скаргу заперечила, посилаючись
на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням Косівського районного суду від 8 лютого 2006 рок визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину
будинковолодіння, що АДРЕСА_1, що складається із житлового будинку та господарських
будівель в ідеальній долі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 до жовтня 2001 року проживав в даному господарстві, після одруження перейшов на постійне місце
проживання до своєї дружини в с.Бабин Косівського району, де фактично проживає
на даний час разом із своєю сім"єю.

Згідно пояснень сторін, свідків та акту обстеження житлово-побутових умов будинковолодіння вбачається, що спірне будинковолодіння
складається із 2-х кімнат, коридора, кухні та комори, загальною площею
61,70кв.м., в т.ч. житлової - 33,90 м.кв. Сім"я ОСОБА_1 складається із
семи чоловік. В одній із кімнат проживають ОСОБА_2, що є інвалідом дитинства, її сестра ОСОБА_3 із своєю неповнолітньою донькою, а в
іншій кімнаті проживає голова двору ОСОБА_1 та
його син ОСОБА_5 із своєю дружиною та сином.

Оскільки законодавцем чітко визначено коло умов, за наявності яких можливе припинення права на частку у спільному майні, то суд
першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3. прийшов до правильного висновку, що будинковолодіння є неподільним, частка ОСОБА_4 є
незначною і не може бути виділена в натурі, між
сторонами склалися неприязні стосунки, а тому на підставі ст.365 ЦК України слід припинити право власності ОСОБА_4 на 1/5 частину
будинковолодіння АДРЕСА_1 з виплатою йому грошової
компенсації за належну частку у спільному сумісному майні.

Посилання апелянта на те, що таке припинення права власності завдасть
істотної шкоди його інтересам та членам його сім"ї не заслуговують на
увагу, оскільки він з 2001 року проживає в будинку батьків його
дружини в с.Бабин, і його твердження про виселення з цього будинку є
голослівним.

У зв"язку з цим судом обґрунтовано відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні
позову про вселення.

Твердження ОСОБА_4 про те, що спільне володіння і користування будинком є
можливим є необгрунтованим, оскільки спірне будинковолодіння не відповідає
належним умовам проживання всіх членів сім"ї.

Що стосується посилань ОСОБА_4 на те, що судом не була оцінена земельна ділянка, яка приватизована за даним будинковолодінням, то
такі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання припинення
права власності на земельну ділянку судом не вирішувалося.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції
постановлено рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування
з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

3

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Косівського районного суду
від 30 травня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної сили.