Справа № 33ц - 296/07                                 Головуючий у 1
інстанції - Підлісна І.М.
- 5                                                   Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
червня 2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку Апеляційного суду Волинської області в складі:

Шевчук
Л.Я.,  Мудренко Л.І.,  Подолюка В.А.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення місця проживання дитини,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 24 березня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення
Апеляційного суду Тернопільської області від 24 березня 2005 року,  яким скасовано рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 9 грудня 2004 року й ухвалено нове рішення про відмову
в позові.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Апеляційним
судом встановлено,  що позивач
обґрунтовував свої позовні вимоги тим,
що між ним і відповідачкою шлюб розірвано,  дитина залишилася проживати з матір'ю,  проте відповідачка належним чином не виконує
свої батьківські обов'язки,  а тому
позивач просить суд встановити місце проживання дитини з ним.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові,  апеляційний суд виходив з
того,  що відповідно до с 161 СК України
при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особисту прихильність дитини до кожного з них,  вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини,
що мають істотне значення.

2

Оскільки
належних доказів,  які б свідчили,  що відповідачка належним чином не виконує
свої батьківські обов'язки,  в справі не
має,  а докази,  на які послався суд першої інстанції в
обгрунтування своїх висновків таких обставин не підтверджують,  апеляційний суд обгрунтовано відмовив в
позові за недоведеністю позовних вимог та відсутністю правових підстав для
задоволення позову.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог  ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду,  чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу,  про перевагу одних
доказів над іншими.

Згідно з
ч.2  ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та
процесуального права і відсутні передбачені
ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового
рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не спростовують.

Керуючись  ст.
ст. 332,  336 ЦПК України,  колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку Апеляційного суду Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Тернопільської області від 24 березня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.