РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
вересня 2007 року                                                                                             м.
Чернівці

Колегія
суддів  судової палати у  цивільних
справах  апеляційного  суду Чернівецької області в складі:
Головуючого: Ружило О.А. Суддів: Чупікової В.В., Височанської Н.К. Секретар: Орлецька Я.І. З участю:
представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка
діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача
Кіцманська державна нотаріальна контора, Кіцманське бюро технічної
інвентаризації, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за
заповітом, визнання права власності на спадкове майно та поділ спадкового
майна, за зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
до ОСОБА_3 про
поділ спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької
області від 12 червня 2007 року в частині,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, про
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права
власності на спадкове майно та поділ спадкового майна.

Справа №22ц-613                                                 Головуючий
у 1 інстанції Олексюк Т.І.

Категорія 26                                                             Доповідач
Чупікова В.В.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 з 19.04.1948 p.,
спільно побудувала житловий будинок, на який в 1988 р. Драчинецькою
сільскою радою на підставі рішення виконкому Кіцманської районної ради на ім'я ОСОБА_5 було видано
свідоцтво про право власності на житловий будинок. В 1994 р. вона та ОСОБА_5 вчинили заповіт
на користь правнука ОСОБА_4 В 1999 р.
ОСОБА_5 помер, вона продовжувала проживати у спільно збудованому
будинку, але свої спадкові права не оформила. В подальшому її здоров'я
погіршилось, вона потребує догляду, а тому вирішила укласти договір довічного
утримання. Під час отримання документів в Кіцманському РБТІ дізналась, що
будинок зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 25.05.2000 р. Із спадкової справи №223 вбачається, що
24.03.2000 р. видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу
ім.Шевченка с.Драченці Кіцманського району розміром 0,89 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Вважає, що вказані свідоцтва
підлягають скасуванню як недійсні, оскільки спірний будинок являється спільною
сумісною власністю подружжя, вона будучи непрацездатною на день смерті
чоловіка, має право на обов'язкову частку, в управління та володіння спадковим
майном вступила своєчасно. Відповідачка ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори
заяви, у яких зазначалось про відсутність у померлого інших спадкоємців та
пережитого подружжя.

Просила визнати за нею право власності на весь житловий будинок з
господарськими спорудами, оскільки її частка у спадковому майні (2/3) більша за
частку (1/3) ОСОБА_4 ОСОБА_4, просила залишити право на земельну частку (пай) в
цілому.

Рішенням
Кіцманського районного суду Чернівецької області від  12 червня 2007 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, видані 25 травня 2000 року та 24 березня 2000 року
Кіцманською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_4 на підставі
заповіту, посвідченого Драчинецькою сільскою радою 06.05.1994р., за № 46,
спадкодавця майна ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований
в АДРЕСА_1, на 2/3 частини, та право на земельну частку (пай) у землі, що
перебуває у колективній власності колгоспу ім.Шевченка АДРЕСА_1, розміром 0,89
в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на
місцевості), на 1/3 частину.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом право власності на 2/3 житлового будинку (літ.А) з
господарськими спорудами: літніми кухнями (літ.Б.,В.), сараями (літ.Г.,Д.,Е.),
вбиральнею (літ.Ж.), підвалом(літ.Пд.), колодязем (№4), огорожею (№1-3),
загальною вартістю будівель та споруд 25645 гривень, розташованих в АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право
на 1/3 частину земельної частки (паю) у землі, що перебуває у колективній
власності колгоспу ім. Шевченка АДРЕСА_1, розміром 0,2966 в умовних кадастрових
гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), згідно
сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 00778777, виданого 17
квітня 1997 року ОСОБА_5

У позові ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 про поділ
спадкового майна відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, ставиться питання про скасування рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області від 12 червня 2007 року в частині
задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про часткове задовольння
позовних вимог позивачки та визнати за нею права власності на 7/12 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/6 частину земельної частки (паю) у розмірі
0,593 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у
землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім. Шевченка АДРЕСА_1.
Апелянт посилається на те, що оскаржене ним рішення суду першої інстанції було
постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом
першої інстанції невірно визначений розмір обов'язкової частки у спадщині, що
належить позивачці, та не застосована позовна давність, про сплив якої заявлено
відповідачем до винесення рішення.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить її відхилити,
а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 червня 2007
року залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники апелянта ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про право власності", який
діяв на час відкриття спадщини, однією з підстав набуття права власності є
одержання майна внаслідок успадкування.

По справі
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5/а.с.ІЗ/.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 та
визнаючи частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом,
видане 25 травня 2000 року Кіцманською державною нотаріальною конторою на ім'я
ОСОБА_4 на підставі заповіту, посвідченого Драчинецькою сільскою радою
06.05.1994р., за № 46, на житловий будинок з господарськими спорудами,
розташований в АДРЕСА_1, на 2/3 частини, визнаючи за ОСОБА_3 в порядку
спадкування за законом право власності на 2/3 вказаного житлового будинку з
господарськими спорудами суд першої інстанції виходив з того, що спірний
будинок разом з господарськими спорудами являється спільною сумісною власністю
подружжя.

Проте, такий
висновок зроблений внаслідок неповного з"ясування обставин, що мають
значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦГЖ України є підставою
для скасування рішення суду першої інстанції в частині та ухвалення нового
рішення стосовно вказаної позовної вимоги.

По справі встановлено, що жилий будинок разом з належними
до нього будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 21 в с.Драчинці належав
колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5, що
засідчується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 18.05.1988
року. Вказане свідоцтво ніким не оспорене і не визнане в установленому законом
порядку недійсним /а.с.22/. Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційної інстанції пояснювала, що її батько та син позивачки і померлого
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - з дня нородження і по день своєї смерті, 13.01.2000 року,
постійно проживав в одному господарстві разом з батьками/а.с.46, 49, 50/. З
врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачці ОСОБА_3, їхньому сину ОСОБА_6 належало на
праві власності по 1/3 частині жилого будинку разом з належними до нього
господарськими спорудами.

По справі також встановлено, що ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заповідав все своє майно ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на час його смерті була непрацездатною /а.с.6, 8, 14/.

Відповідно до ст.535 ЦК
України, в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини,
непрацездатна дружина незалежно від змісту заповіту успадковує не менше 2/3
частки, яка б належала кожному із спадкоємців по закону. З матеріалів справи
вбачається, що було два спадкоємці по закону: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_6
Таким чином, ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка успадковує 2/3 від 1/6, що
складає 1/9 частини жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами
(1/3 : 2=1/6).

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що
позивачці ОСОБА_3
належить на праві власності 1/3 + 1/9 = 4/9 частини жилого будинку разом з
належними до нього будівлями та спорудами по вул.Шевченка, 21 в с.Драчинці і в
цій частині підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 25.05.2000 року, яке видане ОСОБА_4 державним нотаріусом
Кіцманської державної нотаріальної контори на підставі заповіту, посвідченого
Драчинецькою сільською Радою 06.05.1994 року за реєстром №46.

Разом з тим,
судом першої інстанції з врахуванням вимог закону правильно визначена частина (
1/3) частки /паю/ у землі, що перебуває у колективній власності колгоспу ім.
Шевченка АДРЕСА_1, розміром 0,2966 в умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), яка успадковється
позивачкою ОСОБА_3 після
смерті її чоловіка і обгрунтовано в цій частині визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_4 24.03.2000 року державним
нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної
контори   на   підставі
заповіту,   посвідченого   Драчинецькою

сільською Радою
06.05.1994 року за реєстром №46.

Доводи апелянтки про те, що судом першої інстанції неправильно визначений
розмір обов"язковоої частки у спадщині, оскільки не враховані всі
спадкоємці по закону, а саме: двоє дітей померлого від першого шлюбу
спростовуються письмовими доказами, які досліджувалися в суді першої інстанції.
Як вбачається з протоколу судового засіданні, сторони не заявляли про наявність
у померлого ОСОБА_5 дітей від першого шлюбу. Апелянт не надав таких доказів до
апеляційної скарги із зазначенням причин їх неподання в суді апеляційної
інстанції.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачкою строку
позовної давності спростовуються письмовими доказами, дослідженими в суд першої
інстанції, протоколом судового засідання, на який не подані заперечення в
установленому в законі порядку, довідкою Драчинецької сільської ради за №1147.

На підставі ст.12 Закону України "Про власність", ст.535 ЦК
України в редакції 1963 року, ст.ст.15, 16 ЦК України та керуючись ст.ст.209,
218, 307, 309 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4,
задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області
від 12 червня 2007 року в частині задовлених позовних вимог щодо визнання права
власності за ОСОБА_3 на 2/3
житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та визнання на 2/3
недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 25.05.2000 року
державною нотаріальною конторою на ім"я ОСОБА_4 на підставі заповіту,
посвідченого Драчинською сільською радою 06.05.1994 року за №46, спадкодавця
майна ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 4/9 житлового будинку №21 (літ.А) з господарськими спорудами:
літніми кухнями (літ.Б.,В.), сараями (літ.Г.,Д.,Е.), вбиральнею (літ.Ж.),
підвалом(літ.Пд.), колодязем (№4), огорожею (№1-3), розташованих по АДРЕСА_1.

Визнати в цій
частині недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.05.2000
року, яке видане ОСОБА_4 державним нотаріусом Кіцманської державної
нотаріальної контори на підставі заповіту, посвідченого Драчинецькою сільською
Радою 06.05.1994 року за реєстром №46.

В решті рішення Кіцманського районного суду Чернівецької
області від 12 червня 2007 року залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.