Справа № 22ц-3855/07                                     Головуючий 1
інстанції- Литвиненко
2021                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

25
червня 2007 року Колегія судців судової палати по цивільним справам
апеляційного суду Дніпропетровської об ласті у складі:

головуючого
судді: Болтунової Л.М.  суддів: Пищиди М.
М. ,  Кузнецова В.О. при секретарі: Шило СЮ.

розглянувши
у відкритому судовому засідання в м.
Дніпропетровську справу по апеляційній скарзі відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Павлограді Дніпропетровської області на рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 24 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області про
стягнення одноразових виплат , -

встановила:

У
вересні 2006 року позивач звернувся до суду і просив ухвалити рішення ,  яким стягнути з відповідача на свою користь
142314,  50 грн. В обгрунтування своїх
вимог вказував на те ,  що тривалий час
він працював на підприємствах вугільної промисловості,  де під час роботи отримав у 1994 році
травму,  а в 2005 році професійне
захворювання.

Відповідно
до висновку МСЕК від 29.06.2005 року йому встановлено первинно-повторно 60%
втрати професійної працездатності,  з
яких 50% вперше по профзахворюванню та 10% по травмі 1994 року повторно.
Оскільки відповідач відмовляється виплатити йому одноразову допомогу в повному
обсязі,  він просив його позовні вимоги
задовольнити.

Рішенням
Павгорадського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

В
апеляційній скарзі ВВД ФССНВУ в м Павлограда ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового рішення суду про відмову в задоволенні позову
,  оскільки воно не грунтується на
вимогах закону .

Вивчивши
матеріали справи,  законність та
обґрунтованість рішення суду,  колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивач
працював з 1983 року по 2005 рік на підприємствах вугільної промисловості,  де був травмований та отримав професійне
захворювання.

Згідно
висновків МСЕК від 29.06.2005 року йому встановлено первинно-повторно 60%
втрати професійної працездатності,  з
яких 50% вперше по профзахворюванню.

Постановою
ВВД ФССНВУ в м.  Павлограді № 483/5 від
04 липня 2005 року йому була нарахована одноразова допомога в розмірі 158 714,
50 грн. та обмежено до виплати 16400 грн.,
що не перевищує чотирикратного розміру граничної суми заробітної
плати,  з якої справляються внески до Фонду.

Задовольняючи
вимоги позивача,  суд посилався на
те,  що Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання ,
які спричинили втрату працездатності, " у зв"язку з повторним
встановленням МСЕК вищого ступеню втрати стійкої профпрацездатності не передбачає
можливості обмеження суми одноразової допомоги чотирикратним розміром граничної
суми заробітної плати.

Однак,  з таким висновком колегія судців не
погоджується,  оскільки він суперечить
вимогам закону.

Абзац 1
ч.2  ст. 34 Закону визначає порядок
визначення суми одноразової страхової допомоги потерпілому при стійкій втраті
працездатності унаслідок нещасного випадку чи професійного захворювання. При
цьому встановлено обмеження,  що розмір
одноразової виплати не може перевищувати чотирикратного розміру страхової суми
заробітної плати ( доходу),  з якої
справляються внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.
Розмір граничної суми заробітної плати ( доходу) щорічно визначається Верховною
Радою України при затвердженні Державного бюджету.

Абзац 2
ч.2  ст.
34 Закону не є спеціальною нормою стосовно абзацу 1 цієї частини,  а тому в даному випадку не застосовується
правило про відміну дії загальної норми спеціальною.

Норма
абзацу 2 ч.2  ст.  34 Закону не встановлює новий розмір і нові правила
визначення розміру одноразової допомоги,
а лише порядок перерахунку вже раніше визначеного розміру. Тобто абз.2
ч.2  ст.
34 Закону не встановлює іншого порядку визначення розміру допомоги,  а лише порядок його перерахунку при зміні
ступеня непрацездатності. Тому обмеження граничного розміру одноразової
страхової виплати встановлене абз. 1 ч.2
ст.  34 Закону,  повинно застосовуватися і при перерахунку
розмірі допомоги.

Таким
чином,  висновок суду першої інстанції
про те,  що одноразова допомога позивачу
повинна бути виплачена відповідачем у повному обсязі заподіяної шкоди на
підставі Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,  які спричинили втрату працездатності, "
не грунтується на вимогам законодавства.

Оскільки
судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального права,  що призвело до неправильного вирішення
справи,  колегія суддів вважає,  що рішення слід скасувати та постановити нове
рішення про відмову в позові.

Керуючись  ст.
ст.  304,  314,
316,  319 ЦПК України,  колегія суддів , -

вирішила :

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Павлограді Дніпропетровської області
задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада
2006 року скасувати і в позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення ,  однак може бути оскаржено шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців до Верховного Суду України з цього
часу.