Справа № 22Ц - 1554/07
Номер рядка статистичного звіту : 41
Головуючий у першій Інстанції: Івашкович І.І.
Суддя - доповідач : Мацунич М.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року                                                                                              м.
Ужгород

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської
області

в
складі:

головуючого
- судді Мацунича М.В.

суддів :
Собослой Г.Г., Панька В.Ф.

при
секретарі: Рогач І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1до ВАТ "Ужгородхліб" про стягнення
заборгованості по зарплаті та середнього заробітку за затримку повного
розрахунку ,-

встановила:

ОСОБА_1
не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в
якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування даного рішення
суду першої інстанції в частині відмови у стягненні середнього заробітку за
затримку повного розрахунку та прийняття нового рішення про задоволення позову.
Мотивує її тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки
ухвалено з порушенням норм процесуального права та невірно застосовано
матеріальне право.

Рішенням
Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2007 року позовні вимоги
задоволено частково.

В ході
апеляційного розгляду представник апелянта в особі ОСОБА_2, який діє на
підставі довіреності підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її
задовольнити з наведених підстав.

Протягом
судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21.08.2002
року звільнилась від відповідача та повинна була отримати повний розрахунок у
сумі 1740 грн.. Але такі не отримала, оскільки постановою державного виконавця
від 21.10.2002 року було накладено арешт на майно та оголошено заборону на його
відчуження.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка бере участь у справі та
дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній
скарзі, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області визнала за необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступних мотивів.

Як на
підставу своїх доводів апелянт посилається на те, що ВАТ
"Ужгородхліб" свідомо ініціювало накладення арешту на майно та ввело
державного виконавця в оману, зазначаючи, що сума 1740 грн. є якимись грошовими
коштами.

Проте
такі доводи не грунтуються на вимогах діючого матеріального законодавства та
наявних у справі доказів.

За
загальним правилом передбаченим ст. 117 КЗпП України виплата працівникові його
середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку
здійснюється тільки у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116
цього Кодексу.

Як вбачається
з матеріалів справи, невиплата апелянту заробітної плати у розмірі 1740 грн.
відбулось не по вині відповідача, а у зв'язку з накладенням арешту на цю суму
постановою державного виконавця від 21.10.2002 року на підставі ухвали судді
Ужгородського міського суду від 10.09.2002 року про накладення арешту на майно
та грошові суми апелянтки /а.с. 76, 77 /.

Оскільки
ухвалою судді Ужгородського міського суду від 10.09.2002 року було накладено
арешт на майно та грошові суми апелянтки і дана ухвала не була скасована, а
тому з цього моменту діяла заборона на майно.

Таким
чином, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308
ЦГТК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін .

2

Враховуючи
з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України
та статтею 117 КЗпП України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити .

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 31 липня 2007 року - залишити без змін .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили .