№ 33ц-565-07                                                 Головуючий
в першій інстанції: Деркач Н.І.
Категорія: 36                                                   Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21
вересня 2007 року                                                                            м.
Рівне

Колегія  суддів
судової палати  у  цивільних
справах  апеляційного  суду Рівненської області в складі: Собіни
І.М.

Демянчук С.В.
Шимківа С.С.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління Львівської залізниці,
Івано-Франківської транспортної прокуратури, Івано-Франківської обласної прокуратури,
Державного Казначейства України про стягнення моральної шкоди на рішення
Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2005 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2005 року,

встановила:

26.01.2005 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління
Львівської залізниці, Івано-Франківської транспортної прокуратури,
Івано-Франківської обласної прокуратури, Державного Казначейства України про
стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтував тим, що 13.07.1998 року транспортною
прокуратурою відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками ч. 2
ст. 165 КК України, яка знаходилась в провадженні три роки. 18.10.2001 року
постановою Івано-Франківського міського суду справа була закрита в зв"язку
з відмовою прокурора підтримувати обвинувачення. При розслідуванні справи та
при її розгляді службові особи допустили порушення законності. Перебуваючи на
підписці про невиїзд, він не міг знайти місця роботи, виїхати за межі міста. В
зв"язку з зазначеними обставинами, які негативно вплинули на стан
здоров"я позивача, його ділову репутацію, він почав часто хворіти, втратив
авторитет, повагу друзів. ОСОБА_1 спричинена моральна шкода. А, саме, йому
спричинена моральна шкода в сумі: управлінням Львівської залізниці - 120000 грн.;
Івано-Франківською транспортною прокуратурою - 380000 грн.; Івано-Франківською
обласною прокуратурою - 5000 грн.; за незаконне засудження з Управління
Державного Казначейства України - 50000 грн.. Дані суми просив стягнути в
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 липня
2005 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської
області від 31 жовтня 2005 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Львівської залізниці, Івано-Франківської транспортної прокуратури,
Івано-Франківської обласної прокуратури, Державного Казначейства України про
стягнення моральної шкоди.

В касаційній скарзі на дані рішення ОСОБА_1 вказав, що вони є
необгрунтованими та незаконними.

Службовими особами транспортної прокуратури порушено його конституційні
права, зокрема, при порушенні проти нього кримінальної справи, проведенні
слідства і при притягненні його як обвинуваченого.

Суд не відхилив
його доводів стосовно поширення щодо нього Львівською залізницею відомостей,
які не відповідають дійсності; порочать його честь та ділову репутацію.

Ухвала Івано-Франківського обласного суду від січня 2001 року, якою
скасовано незаконний вирок міського суду від 27.12.2000 року, є беззаперечною
підставою для відшкодування завданої йому шкоди.

Просить рішення суду першої та апеляційної інстанції скасувати, ухваливши
нове, яким стягнути моральну шкоду з Львівської залізниці -120000 грн ;
Івано-Франківської транспортної прокуратури - 380000 грн..

В поданих запереченнях на касаційну скаргу Львівська залізниця просить
касаційну скаргу відхилити, зазначає, що рішення суду є законними та
обгрунтованими.

Колегія суддів
вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та процесуального права і не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє
законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено
з додержанням судом норм матеріального та процесуального права, і доводи скарги
висновків суду не спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Керуючись Законом України "Про внесення змін до Закону України
"Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, ст.ст. 331, 332, 335-337, 343,
344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Рівненської області,

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 липня
2005 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня
2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.