Справа
№ 22ц - 1647 -
2007 року.               Головуючий 1
інстанції Дорошенко А.В.
апеляційного суду
УХВАЛА.

24
вересня 2007 року.                                                                            м.  Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів:
Данилової О.О. та Кутової Т.З.,

із
секретарем судового засідання Гапєєвою Т.В.,
у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Закритого
акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ЗАТ КБ "ПриватБанк")
переглянула ухвалу судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської
області від 16 червня 2007 року,
постановлену за його ж заявою про видачу судового наказу.

Заслухавши
доповідь судді,  перевіривши у межах
оскарження обставини та докази,  якими
сторона їх стверджувала , -

УСТАНОВИЛА:

15
червня 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк
"ПриватБанк" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_1 3 287 гривень 49 копійок заборгованості за кредитним
договором від 20 жовтня 2005 року,  з
яких 2 427 гривень 71 копійка заборгованість за кредитом і 959 гривень 78
копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Ухвалою
судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської області від 16
червня 2007 року в прийнятті зазначеної заяви відмовлено,  оскільки із заяви і наданих документів
вбачається спір про право.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ КБ
"ПриватБанк",  посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального
права,  просить скасувати ухвалу і
постановити нову - про видачу судового наказу.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
у прийняті заяви про видачу судового наказу,
місцевий суд виходив з того,  що із
заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області погоджується з таким висновком суду,
вважає його вірним,  обгрунтованим
й законним.

Так,  звертаючись до суду із заявою про видачу
судового наказу відповідно до п. 1 ч. 1
ст.  96 ЦПК України,  ЗАТ КБ
"ПриватБанк" посилався на те,
що його вимога ґрунтується на правочині,
яким він вважає заяву ОСОБА_1.. ( а.с- 3- 4 ) про надання Кредитного
ліміту на Кредитній картці,  вчиненому у
письмовій формі,  і,  що відшукувані грошові суми є безспірними.

Між
тим,  з умов договору про надання
Кредитного ліміту ОСОБА_1.,  позичальниця
взяла Кредитний ліміт у розмірі 5 000 гривень,
під зобов'язання сплачувати щомісяця по 4 % за користування ним й вчасно
повертати тіло ліміту.

Беручи
до уваги специфіку договору про надання Кредитного ліміту,  а той передбачає невизначене у часі
використання і повернення позичених грошей; часткове повернення позичених
грошових сум при нечітко виписаній черговості зарахування отриманих сум,  вважати вимоги безспірними - підстав
немає,  тим більше,  за наявності кримінальної справи,  порушеної прокуратурою за заявами громадян
про

шахрайство при укладені відділенням "Березанське" ЗАТ КБ "ПриватБанк" договорів
про надання громадянам району Кредитного ліміту на Кредитній картці.

Оскільки
наказне провадження може бути порушено лише по документально підтвердженим і
безспірним вимогам,  то у прийняті даної
заяви Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"
слід відмовити.

Такого ж
висновку і з тих же мотивів дійшов й суд першої інстанції,  а тому його ухвала є законною і не підлягає
скасуванню.

Керуючись
статтями 307,  312-315 ЦПК України,  колегія суддів судової палати , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк
"ПриватБанк" відхилити,  а
ухвалу судді місцевого Березанського районного суду Миколаївської області від
16 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двох
місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного
Суду України.