УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Курської А.Г.

суддів Горбань
В.В., Шаповалової О.А.

при секретарі
Сафіній Ф.Ф.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування
виконкому Сімферопольської міської ради, про визначення способів участі у
вихованні й спілкуванні з внучкою, відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду М.Сімферополя АР Крим від 22.02.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

31.10.2006 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
- орган опіки та піклування виконкому Сімферопольської міської ради про
визначення способів участі у вихованні й спілкуванні з внучкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, відшкодовування моральної шкоди, завданої
ухиленням відповідачів від виконання рішення органу опіки та піклування. Позов
мотивований наступним.

ОСОБА_1, ОСОБА_2
є дідом та бабкою малолітньої ОСОБА_5 З моменту народження внучки вони
піклувалися про неї, займалися її вихованням, купували одяг та ліки. Але батьки
малолітньої внучки стали перешкоджати їх спілкуванню, у зв'язку з чим вони були
вимушені звернутися до органу опіки та піклування із заявою про визначення
способу участі у вихованні дитини. Рішенням Опікунської ради від 12.10.2006
року був визначений час спілкування ОСОБА_1, ОСОБА_2 з ОСОБА_5: кожний тиждень
по суботах з 10.00 до 19.00 годин у місцях на розсуд діда та бабки. Однак
батьки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і надалі продовжують перешкоджати
спілкуватися їм з внучкою. Просили усунути перешкоди у спілкуванні з внучкою
ОСОБА_5 шляхом визначення часу побачень щотижня по суботах з 10.00 до 19.00
годин в місцях на розсуд діда та бабки; визначення часу побачень з внучкою один
раз у місяць з суботи з 10.00 годин до 19.00 годин у неділю; визначення
спільного відпочинку ОСОБА_1, ОСОБА_2 з внучкою ОСОБА_5 щорічно у період з
червня по серпень упродовж п'яти днів з метою оздоровлення в місцях на розсуд
діда та бабки; визначення часу спілкування з внучкою по телефону щодня. Крім того,
просили стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 20 000
гривень. Мотивували тим, що внаслідок неправомірних дій відповідачів,
пов'язаних з усуненням від виконання рішення Опікунської ради від 12.10.2006
року, їм завдано моральну шкоду.

Рішенням Київського районного суду М.Сімферополя АР Крим
від 22.02.2007 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволений частково. Визначено
способи участі у

Справа №22ц-3318/2007                                          Головуючий
у першії

інстанції
Бортнік О.П.

Доповідач       Курська А.Г.

вихованні і спілкуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 з внучкою
ОСОБА_5: визначено час побачень щотижня по суботах з 10.00 до 19.00 годин;
визначено спільний відпочинок щорічно в період із червня по серпень місяць
протягом п'яти днів з метою оздоровлення внучки; визначено час спілкування по
телефону щодня. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять рішення суду у частині відмови у визначенні
побачень з внучкою ОСОБА_5 одного разу на місяць в період з 10.00 годин у
суботу до 19.00 годин у неділю і відмови у стягненні моральної шкоди у розмірі
20 000 гривень скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у
повному об'ємі.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, цивільну справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що судом не
надано належної оцінки обставинам по справі.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх адвокатів, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає їх такими, що
не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ч.1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія
дійшла висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно та
всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали
сторони, і дійшов вірного висновку, що права ОСОБА_1, ОСОБА_2 порушені і
підлягають захисту, а їх позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Так, судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є дідом та бабкою ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Батьки ОСОБА_5 -ОСОБА_3, ОСОБА_4 перешкоджають
спілкуванню ОСОБА_1, ОСОБА_2 з внучкою. Рішенням Опікунської ради від
12.10.2006 року був визначений час спілкування ОСОБА_1, ОСОБА_2 з ОСОБА_5:
щотижня по суботах з 10.00 до 19.00 годин у місцях на розсуд діда та бабки. Але
батьки внучки ухиляються від виконання цього рішення Опікунської ради.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із положень ст. 257
Сімейного кодексу України, відповідно якої баба, дід мають право спілкуватися
зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх
прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід мають право
на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Визначаючи
спосіб участі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у вихованні внучки ОСОБА_5, судом у
відповідності зі ст. 263, ч.2 ст. 159 СК України був врахований вік, стан
здоров'я дитини, поведінка батьків, діда та бабки, інші обставини, що мають
істотне значення. Суд дійшов вірного висновку, що не підлягає задоволенню
частина позовних вимог, що стосується знаходження дитини один раз на місяць з
10.00 у суботу до 19.00 у неділю у діда та бабки, оскільки це порушувало б
права батьків дитини ОСОБА_3, ОСОБА_4, які працюють, у зв'язку з чим у
спілкуванні з дитиною обмежені вільним від роботи часом.

Колегія суддів
вважає, що визначений судом першої інстанції час спілкування ОСОБА_1, ОСОБА_2 з
внучкою ОСОБА_5 є достатнім, відповідає принципу розумності і не порушує нічиїх
прав та положень сімейного законодавства. В зв'язку з цим доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також апеляційної скарги ОСОБА_3 у частині незгоди з
визначеним судом часу спілкування діда та бабки з внучкою ОСОБА_5 є
безпідставними.

Доводи батька
дитини ОСОБА_3 про те, що такими зустрічами порушуються як права малолітньої
доньки, так і його права на її виховання в сім'ї, не заслуговують на увагу і не
підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 257 СК України
суб'єктами сімейних відносин є баба і дід, яким надано право не лише на
спілкування, а й брати участь у вихованні внуків. Оскільки виховання
здійснюється через спілкування з внучкою, то суд правильно захистив право як на
безпосередні контакти баби і діда з внучкою, так і за допомогою телефону.

Інші доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновків суду першої інстанції і
тому не приймаються до уваги.

Що стосується
вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення на їх користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень, судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про те, що вони не підлягають задоволенню.
Так, позивачі вимагали стягнути моральну шкоду з відповідачів, завдану
ухиленням останніх від виконання рішення органу опіки та піклування від
12.10.2006 року, на підставі ч.2 ст. 158 СК України. Але цією частиною статті
158 СК України передбачено зобов'язання відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому г батьків, хто проживає окремо від дитини, особою, яка
ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Можливості бабки
та діда стягнути моральну шкоду за невиконання такого рішення ні цією статтею,
ні іншими статтями Сімейного кодексу України не передбачено. Тому такі вимоги
позивачів є безпідставними і не ґрунтуються на законі.

В засіданні
апеляційного суду на доводах про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2 не
наполягали.

Згідно з ч.1 ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
325 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення
Київського районного суду М.Сімферополя АР Крим від 22.02.2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.