РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

11 липня 2007р.                                                                                                   м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого:                  Градовського Ю.М.

судців:                             Артеменко І.А.

Суворова В.О.

при секретарі:                  Лабунській Т.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 3 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2006р. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 27030грн. В обґрунтування своїх
вимог позивачка посилається на те, що у 2001р.
відповідач надав позивачці розписку про отримання в борг суми у розмірі 132 600грн., еквівалентну 26 000 доларів США, яку він
отримав в борг від її покійного чоловіка ОСОБА_3 у 1996р. ЗО квітня
2004р. ОСОБА_2 також надав позивачці розписку про те, що повинен повернути її 5000 доларів США на протязі 2004-2005р.р., але цього не зробив.
Позивачка просить стягнути суму боргу еквівалентну 5000 доларів США, а також 8866грн.81к. плату за користування
чужим майном та 1699грн. моральну шкоду завдану через не отримання
боргу.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 3 березня
2007р. позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1556грн.41коп. відсотків за користування
чужими коштами та збитків від інфляції.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення боргу у сумі 25000грн. та плату за
користування чужим майном у сумі 8866грн., моральну шкоду у
сумі 1699грн., посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши
законність та обгрунтованність рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати, прийняти
по справі нове рішення.

Справа №
22ц-2837/2007                                                                                           Категорія: ЦП 44

Головуючий у інстанції: Нікітіна
С.Й. Доповідач: Градовський Ю.М.

2

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,
що ОСОБА_2 надав розписку про те, що зобов'язується у
встановлений термін повернути гроші у розмірі 5000 доларів США.
Враховуючи, що у встановлений термін гроші не повернуті, суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1
відсотки за користування майном, що становить 1556грн.41к.

Проте з таким висновком не може погодитись судова колегія, оскільки
висновки суду першої інстанції не відповідають
дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми
матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення справи по
суті, а тому апеляційний суд відповідно до ст.309ЦПК України рішення суду
скасовує, приймає нове рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, що 30 квітня 2004р. (а.с.5) ОСОБА_2
надав розписку про те, що він зобов'язаний повернути
ОСОБА_1 гроші у розмірі 5000 доларів США, позичені у її чоловіка у
1996р.

Враховуючи, що розписка надана у квітні 2004р., зазначені правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України в редакція 2003р.,
який набрав чинність з 1 січня 2004р.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 гроші та узяв
на себе зобов'язання їх повернути у встановлений термін. На вимогу дружини
ОСОБА_3 - ОСОБА_1 відповідач у травні 2001р.
та у квітні 2004р. надав розписку про те, що за договором позики він поверне обумовлену суму грошей. Виходячи з матеріалів
справи судова колегія встановила, що між сторонами виникли правовідношення
позики, які регулюються ст.1046ЦК України.

За правилами ст.1046ЦК України (в редакції 2003р.) за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)
або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

З розписки наданої ОСОБА_2 вбачається, що він зобов'язується повернути
гроші у розмірі 5000 доларів США, однак ні матеріалами справи, ні поясненнями сторін не підтверджено
самого факту передачі грошей ОСОБА_1

За таких обставин судова колегія дійшла до висновку про те, що умови
договору позики, а саме частина друга
ст.1046ЦК України не виконані, відсутній основний момент договору позики - факт передачі грошей, а тому взагалі договір позики не
відбувся.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції належної оцінки
цим обставинам не дав, неправильно застосував ту норму
матеріального права, яка повинна бути застосована.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду є незаконним,
а тому воно підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у
позові.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.309,316ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково. Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської
області скасувати. В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та моральної шкоди - відмовити.

3

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути оскарженим до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.