АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

"13"
вересня 2007 року

Колегія
судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого -
Козака І.О. суддів - Дикун СІ.,  Жолудько
Л.Д. при секретарі - Заєць К.В. з участю - апелянта ОСОБА_1,  відповідача ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від
21 червня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди,
-

встановила:

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 21 червня 2007 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та задовольнити її
вимоги про стягнення із відповідача майна на суму 7000 грн. При цьому апелянт
зазначила,  що суд не звернув увагу на ті
обставини,  що вона була насильно
виселена з квартири,  де залишила свої
меблі на загальну суму 7000 грн.,  котрі
були незаконно привласнені відповідачем.
А також,  що суд безпідставно не
прийняв до уваги показань свідків ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 на підтвердження позовних вимог.

Під час
розгляду справи в апеляційному суді апелянт підтримала вимоги апеляційної
скарги.

Відповідач
апеляційної скарги не визнав,  вважаючи
рішення суду законним та обгрунтованим.

Справа
№22а - 781                                                  Головуючий
у 1 інстанції - Хома М.  В.

Категорія
- 23                                                                      Доповідач
-Дикун СІ.

2

Судом встановлено,  що на підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 6 травня 2004 року ОСОБА_1 продала,  а ОСОБА_2 купив квартируАДРЕСА_1.

У грудні
2004 року ОСОБА_2 продав вищезазначену квартиру ОСОБА_5

Колегія
суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід
відхилити,  виходячи із наступного.

За
нормами  ст.  ст. 22,
1166 ЦК України
право на відшкодування збитків має особа,
якій завдано таких збитків у результаті порушення її цивільного права.

Відповідно
до вимог  ст.  ст. 10,
11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,  на які вона посилається,  як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб,  які беруть участь
у справі.

Відмовляючи
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків
та моральної шкоди,  суд виходив з тих
обставин,  що позивачкою не представлено
і в судовому засіданні не здобуто доказів про те,  що відповідач чинив перешкоди ОСОБА_1 у
вивезенні з квартири належних їй речей і,
що зазначене позивачкою майно залишилось у квартирі АДРЕСА_1 та
привласнене відповідачем.  А також,  що відповідачем спричинена позивачці моральна
шкода.

Колегія
судців погоджується із наведеним висновком суду,  оскільки він відповідає обставинам
справи,  вимогам матеріального та
процесуального закону.

Суд
підставно не прийняв до уваги показань свідків ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на підтвердження доводів
позивачки,  оскільки дані свідки не були
безпосередньо присутні при виселенні позивачки,
а також,  їм нічого не відомо з
приводу місця знаходження спірного майна після продажу квартири.

Підстав
для скасування рішення суду з мотивів,
наведених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

На
підставі наведеного та,  керуючись  ст.
ст. 307,  ч.1,  п.1; 308,
315 ЦПК України,  колегія суддів,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

3

.-Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 21 червня  2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2-х
місяців з дня набрання нею законної сили.