Справа22ц-1666/2007р.                      Головуючий
в суді 1 інстанції: Гончарова
Доповідач: Карайван Т.Д.
УХВАЛА Іменем України

19 квітня 2007 року Апеляційний суд Луганської області в
складі:

Головуючого: Карайван Т.Д.

Суддів: Іванової І.П., Дмитрієвої Л.Д.

При секретарі: Кагадій І.І.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Луганську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1на рішення
Ленінського районного суду м. Луганська від 19 січня 2007 року за позовом
ОСОБА_1до Луганського підприємства ТОВ "Медіана ЛТД", відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м.Луганську про відшкодування
шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом та моральної шкоди, зустрічним позовом ТОВ
"Медіана ЛТД" до ОСОБА_1про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2004
року позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. В огбгрунтування позовних
вимог посилався на те, що він у період роботи у відповідача ТОВ "Медіана
ЛТД" 30 жовтня 1995 року отримав трудове каліцтво, внаслідок якого
визнаний таким, що втратив працездатність у розмірі 20%, згідно висновку МСЕК
від 5 травня 1996 року безстроково. Всі документи для нарахування йому сум
відшкодування шкоди він передав адміністрації відповідача, але відшкодування
шкоди йому не провадилося, а згодом з"ясувалося, що відповідач загубив
його документи, у зв"язку з чим позивач змушений був повторно пройти
медичне обстеження, де йому знову висновком МСЕК від 26 березня 2003 року
підтверджено 20% працездатності безстроково. Позивач 7 квітня 2004 року всі
необхідні документи здав відповідачеві відділенню ВД ФСНВ в М.Луганську, де
йому призначили тільки щомісячні платежі з 1 травня   2004 року. У   виплаті одноразової допомоги і   моральної
шкоди йому   було

відмовлено.

Позивач вважає,
що з вини відповідача, який втратив документи йому не були призначені страхові
виплати, тому він просив суд зобов"язати власника ТОВ "Медіана
ЛТД" виплатити йому заборгованість з 5 травня 1996 року по 7 квітня 2003
року з щомісячних платежів у сумі 3919 грн.20 коп., одноразову допомогу в сумі
1522 грн. і моральну шкоду в сумі 30750 грн. Також просив провести перерахунок
боргу згідно коефіцієнтам підвищення заробітної плати на підприємстві.

В уточненій
позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача ТОВ "Медіана
ЛТД" заборгованість з одноразової допомоги у сумі 9472 грн.60 коп.,
заборгованість з невиплати щомісячних платежів у сумі 10618 грн.80 коп.,
заборгованість з недоплати щомісячних платежів у сумі 12181 грн.46 коп. та моральну   шкоду в сумі

2

40000 грн. При цьому
позивач посилався на те, що заробітну плату для нарахування

страхових виплат потрібно брати виходячи з- довідки про середню зарплату,
виданую

Головним управлінням статистики України в Луганській області від 22 лютого
2005 року,

яка складає 473 грн.61 коп.                                                            _ .              .

Відповідач ТОВ
"Медіана -ЛТД" звернувся до позивача з зустрічним позовом про
стягнення збитків, спричинених необхідністю звернення за юридичною допомогою у
зв"язку з позовами позивача у сумі 691 грн.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги ОСОБА_1. задоволенбі частково. Суд вирішив стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в М.Луганську на
користь ОСОБА_1. у зв"язку з пошкодженням здоров'я внаслідок трудового
каліцтва одноразову допомогу в сумі 4220 грн. та моральну шкоду в сумі 4000
грн.

У задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено за необґрунтованістю.

У задоволенні
зустрічного позову ТОВ "Медіана ЛТД" до ОСОБА_1. відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача,
осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не знайшов підстав для
її задоволення.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і
всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які
сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом
встановлено, що позивач отримав виробничу травму 30 жовтня 1995 року, працюючи
у відповідача ТОВ "Торгове товариство "Медіана". Відповідачем
був складений акт форми Н-1 і позивач був направлений на МСЕК для встановлення
ступеню втрати працездатності. Відповідно до висновку МСЕК позивач втратив 20%
професійної працездатності.

Відповідно до ст..33 Правил
відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим
ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я,
пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків, затвердженими
Постановою КМУ №472 від 23 червня 1993 року, які діяли на час виникнення
правовідносин вирішення питання про відшкодування шкоди, вирішуються на
підставі заяви потерпілого про таке відшкодування, яка подається власнику, з
вини якого заподіяна шкода з додатком усіх необхідних документів.

3

Якщо заяву на
відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки з
дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, відшкодування
провадиться з дня подання заяв.

Судом встановлено, що позивач у встановленому законом порядку с заявою про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням здоров"я,
до ТОВ "Торгове товариство "Медіана", з яким знаходився у
трудових відносинах, та правонаступником якого є відповідач ТОВ
"Медіана-ЛТД", безпосередньо після встановлення йому стійкої втрати
працездатності у 1996 році не звертався. Його доводи про те, що всі документи
їм були передані за місцем роботи спростовуються як відомостями які містяться в
його позовній заяві, так і поясненнями свідків. Свідок ОСОБА_2., на чиї пояснення
посилається позивач, як на підтвердження звернення з заявою до власника, суду
пояснила, що нею особисто від позивача були прийняті акт про нещасний випадок,
довідка на легку працю, довідка МСЕК про втрату працездатності, заява про
надання матеріальної допомоги. Але ж остання заява не може розцінюватися як
заява про визначення та виплату сум відшкодування шкоди, тим більше, що позивач
матеріальну допомогу отримав.

Тому у відповідача не було правових
підстав для нарахування позивачу сум у відшкодування шкоди.

З урахуванням
наведеного, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для
визначення заборгованості відповідача з виплат відшкодування шкоди за період з
1996 року по 2002 рік, та задоволення позову у цій частині.

Судом також
встановлено, що вперше з офіційною заявою про відшкодування шкоди позивач
звернувся до відповідача у 2002 році, тобто після набрання чинності Законом
України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності.

Відповідно до
Закону обов"язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок каліцтва на
виробництві покладено на управління Фонду СНВ України в м.Луганську.

Окрім того,
Законом передбачено, що його дія поширюється на осіб, які працюють на умовах
трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях,
незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян- суб"єктів
підприємницької діяльності. Особи, право яких на отримання відшкодування шкоди
раніше було встановлене згідно із законодавством СРСР або законодавством
України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування
на виробництві або професійного захворювання, пов"язаних з виконанням ними
трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного
випадку відповідно до цього Закону.

Виходячи з
викладеного, суд зробив правильний висновок, що оскільки перше звернення позивача за відшкодуванням шкоди мало
місце у період дії вказаного Закону, то питання відшкодування цієї шкоди
повинно провадитися за його правилами.

Відповідно до
ст..ст..21,28,34 Закону, суд обґрунтовано провів розрахунок сум відшкодування
шкоди і правильно поклав обов'язок по її відшкодуванню на відділення ВД ФСНВ
України в М.Луганську.

При цьому
апеляційний суд вважає, що суд не вийшов за межі позовних вимог без згоди
позивача, оскільки питання відшкодування шкоди повинно бути вирішене по суті
для повного захисту порушеного права позивача.

Доводи
апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду
суду першої інстанції і судом ретельно перевірялися.

Посилання
позивача на порушення норм процесуального права при розгляді справи не може
бути прийняте до уваги, оскільки з протоколу судового засідання вбачається, що
сторони були присутні в судовому засіданні, давали пояснення в об"ємі
достатньому  для   вирішення
справи.   В   останнє
судове  засідання  позивач
та  його

4

представники не з'явилися без поважної причини. Про час і місце наступного
розгляду справи були повідомлені належним
чином, оскільки були присутніми у попередньому судовому
засіданні.

Зауважень на протокол судового засідання позивачі не подавали, про що повідомили в суді апеляційної інстанції. Інші доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи
були порушені, або неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасуванню рішення немає.

Керуючись ст..ст..307,308,314 ЦПК
України, апеляційний суд,-

У Х В А ЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити. Рішення Ленінського
районного суду м. Луганська від 19 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її
проголошення, та може бути

оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту її

проголошення.