РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

"19" квітня 2007 року

Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровського
М.В., ЖолудькоЛ.Д.

при секретарі - Жовняревич Т.М.

з участю- ОСОБА_1, представника

ВАТ
"Тернопільголовпостач" Авдєєнко В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1та ВАТ "Тернопільголовпостач" на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2007 року по справі за позовом
ОСОБА_1до ВАТ "Тернопільголовпостач" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Встановила:

У жовтні 2006 р.ОСОБА_1
звернулась у суд з позовом до ВАТ "Тернопільголовпостач" про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
премії та моральної шкоди в сумі 10
тис. грн.

Позивачка вказувала, що наказом за №90-к від 14.09.2006 р. вона була звільнена відповідачем із посади начальника
відділу легкої промисловості ВАТ "Тернопільголовпостач" за ст.40 п.1
КЗпП України.

Посилаючись на те, що трудовий договір з нею був розірваний з ініціативи
власника з порушенням трудового законодавства, позивачка просила задовольнити
її позовні вимоги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 5.02.2007 року позов
задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1.на посаді начальника відділу легкої
промисловості ВАТ "Тернопільголовпостач". Стягнуто з ВАТ
"Тернопільголовпостач" на користь ОСОБА_14640 грн. зарплати за
час вимушеного прогулу, 1000
грн. моральної шкоди, 51
грн. судового збору на користь держави і ЗО грн. витрат на інформаційно
технічне забезпечення розгляду справи.

Справа №22а-3 71                                                Головуючий
у 1 інстанції
- Підлісна ЇМ.

Категорія - 40
'                                                                Доповідач
- Жолудько Л.Д.

У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить рішення змінити: збільшити розмір
грошового відшкодування моральної шкоди до 10 тис. грн. та стягнути з відповідача 500 грн. премії,
посилаючись на те, що суд в цій частині зібраним доказам не дав належної
оцінки.

В апеляційній скарзі ВАТ "Тернопільголовпостач" просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позивачці відмовити в позові,
посилаючись на те, що суд не звернув увагу на норми законодавства, які
регулюють порядок надання згоди на звільнення працівника з ініціативи власника
чи уповноваженого органу первинною профспілковою організацією, а також при
вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди та стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу не врахував відсутності доказів на підтвердження
факту спричинення моральної шкоди та одержання позивачкою в період вимушеного
прогулу одноразової допомоги в сумі 872
грн. 74 коп. та
допомоги по безробіттю.

У судовому засіданні апелянтОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала,
зіславшись на доводи, викладені в ній, апеляційної скарги ВАТ
"Тернопільголовпостач" не визнала, зіславшись на її безпідставність.

Представник ВАТ "Тернопільголовпостач" Авдєєнко В.В. апеляційну
скаргу ВАТ підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній, апеляційної скарги
ОСОБА_1не визнав, зіславшись на необґрунтованість рішення суду.

Розглянувши   справу,   перевіривши
законність   та   обгрунтованість

рішення суду     в межах доводів
апеляційних скарг,  колегія вважає,  що

апеляційна
скарга ОСОБА_1до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга ВАТ
"Тернопільголовпостач" підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов у частині поновлення позивачки на
роботі, суд

виходив з того, що при її звільненні з роботи за п.1
ст.40 КЗпП України

відповідачем було порушено встановлений ст.252   КЗпП України порядок

звільнення   керівників   виборного
профспілкового   органу   підприємства,

установи,
організації.

Колегія вважає, що з таким висновком суду слід погодитись, оскільки він
відповідає встановленим обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено, що позивачкаОСОБА_1 наказом за №45-к від 18.04.2002 р. була
призначена начальником відділу реалізації продукції легкої промисловості і
спецодягу ВАТ "Тернопільголовпостач" .

Наказом за №90-к від 14.09.2006 р. вона була звільнена із займаної

посади в зв"язку із структурними змінами в
організації виробництва (ст.40

п.1 КЗпП України).

Виборний  профспілковий орган,  членом якого
була позивачка,  не

розглядав
питання про надання згоди на її звільнення.

Вищий виборний орган цієї професійної спілки згоди на
звільнення позивачки не дав (постанова президії Тернопільського обкому
профспілки працівників державних установ України за №П-12/6 від 8.12.2006 p.).

Таким чином, суд мотивовано і у відповідності з вимогами
ст.252 КЗпП України визнав звільнення позивачки з ініціативи уповноваженого
власником органу незаконним, підставно поновивши її на раніше займаній посаді.

З урахуванням наявних у справі доказів суд обгрунтовано
встановив, що порушенням відповідачем законних прав позивачки останній були
спричинені моральні страждання, погіршився стан здоров"я, були втрачені
нормальні життєві зв"язки, що вимагало від неї додаткових зусиль для
організації свого життя.

Виходячи із встановлених судом обставин справи, характеру
і тривалості моральних страждань позивачки, суд мотивовано визначив розмір
грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., а тому посилання апелянта ОСОБА_1про спричинення їй
моральної шкоди в більшому розмірі є безпідставними.

Разом з тим, стягуючи на користь позивачки оплату за час вимушеного прогулу
в сумі 4640 грн.,
суд всупереч вимогам керівних роз"яснень Пленуму Верховного Суду України,
викладених у п.32 постанови №9
від 6.11.92 р. із
відповідними змінами "Про практику розгляду трудових спорів" не
врахував одержані позивачкою в період вимушеного прогулу допомогу по безробіттю
в сумі 8063 грн. 90 коп. та вихідну
допомогу в сумі 872 грн. 74 коп.

Виходячи з наведеного, та з урахуванням того, що сума допомоги по
безробіттю та вихідної допомоги перевищує суму оплати часу вимушеного прогулу
позивачки, колегія вважає, що в її позові про стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу і премії слід відмовити, скасувавши в цій частині рішення суду
і ухвалити нове рішення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових
витрат.

На підставі наведеного, ст.ст.235, 237-1, 252 КЗпП України,
п.32 постанови пленуму Верховного Суду України за №9 від 6.12.92 р. з
відповідними змінами "Про практику розгляду трудових спорів",
керуючись ст.ст.88, 307,ч.1,п.2; 309,
ч.І, п.3; 313; 314, ч.2; 316; 317; 319; 324; 325 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Апеляційну     скаргу                     ВАТ     "Тернопільголовпостач"     частково

задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5.02.2007 р. у частині
стягнення з ВАТ "Тернопільголовпостач" на користь ОСОБА_14640 грн. зарплати за
час вимушеного прогулу скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким
ОСОБА_1 в позові до ВАТ "Тернопільголовпостач" про стягнення зарплати
за час вимушеного прогулу відмови.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5.02.2007 р. у частині
стягнення з ВАТ "Тернопільголовпостач" 51 грн. судового збору (державного мита) на користь держави
і 30 грн.
витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи змінити,
зменшивши суму стягуваного з ВАТ "Тернопільголовпостач" судового
збору (державного мита) в дохід держави до 8 грн. 50
коп. та суму стягуваних з ВАТ "Тернопільголовпостач" витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи до 7 грн. 50 коп.

У решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.