Справа № 22ц-4738-2007р.                                Головуючий
1 інстанції Єгурнова Н.О.
32                                                         Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П.

суддів Саніковой
О.С. ,  Шамрило Л.Г.

при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області
від 30 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою,  що втратила право
користування жилим приміщенням,  -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційний суд Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1.  на рішення Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 30 березня 2007 p.,  яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. до
ОСОБА_2. про визнання його особою, що втратила право користування жилим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1,
відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду і
просить ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову. Посилається
на те,  що судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини,  що мають значення
для вирішення справи,  висновки суду не
відповідають дійсним обставинам справи. Вона не чинила відповідачу перешкод у
користуванні спірною квартирою,  останній
має спадкове житло і ніколи не звертався до суду з приводу усунення перешкод у
користуванні спірним житлом,  тому вважає
неповажною причину його не проживання в квартирі за місцем реєстрації.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення позивача ОСОБА_1., яка підтримала доводи апеляційної скарги і
просила її задовольнити,  перевіривши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що згідно
ордеру №18 від 18.05.2001 р. трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була отримана
ОСОБА_1  на склад сім'ї з чотирьох осіб,  куди увійшли подружжя ОСОБА_1 та їх двоє
дітей. Перелічені особи по теперішній час зареєстровані в спірній
квартирі,  шлюб між сторонами по справі
не був розірваний. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 02.08.2002 p.,
яке набрало чинності,
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1.
про визнання чоловіка особою,  що
втратила право користування жилим приміщенням у вищезазначеній квартирі,  та визнано причину не проживання ОСОБА_2. в
спірній квартирі з червня 2001 р. поважною,
оскільки вона була пов'язана з необхідним доглядом за матір'ю -
інвалідом 1 групи. Після смерті матері ОСОБА_3.,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,
відповідач ОСОБА_2 не міг проживати в квартирі у зв'язку
з неприязними

2

стосунками,  що склалися між ним та позивачкою. Остання
своєю поведінкою чинила перешкоди відповідачу у користуванні спірним
житлом,  неодноразово міняла замки на
вхідних дверях,  але не давала ключі ні
ОСОБА_2,  ні їх сину,  вважаючи квартиру своєю. Судом також
встановлено,  що між сторонами по справі
є усна домовленість про те, що ОСОБА_1. оплачує квартплату і комунальні
послуги,  а ОСОБА_2 - навчання дочки.

Згідно
ч.1  ст.64 ЖК України члени сім'ї
наймача,  які проживають разом з
ним,  користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки,  що
випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями,  що випливають із зазначеного договору.

Відповідно
до вимог ч.1 та ч.2  ст.71 цього Кодексу
при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього
може бути продовжено наймодавцем,  а в
разі спору - судом.

З
матеріалів справи вбачається,  що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.11.1974 p.,
від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження та дочку ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження (а.с. 6-8).
Згідно ордеру №18 від 18.05.2001 р. трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була надана
позивачу ОСОБА_1.  на склад сім'ї із 4-х
осіб,  куди увійшли,  крім неї,
чоловік ОСОБА_2 та їх двоє дітей (а.с. 11). Відповідно довідки
приватного підприємства „Наш дім" всі четверо зареєстровані по теперішній
час у вищезазначеній квартирі,  яка не
приватизована (а;с. 9). З пояснень сина сторін ОСОБА_4.,  допитаного судом першої інстанції в якості
свідка,  вбачається,  що в спірній квартирі проживає тільки його
мати ОСОБА_1., яка заперечує проти приватизації квартири і не дає йому та
батькові ключі від квартири,  тому він із
сім'єю мешкає в чужій квартирі (а.с. 37-38). Дочка сторін ОСОБА_4. підтвердила
домовленість батьків про те,  що витрати
по утриманню квартири несе мати,  а
батько утримує її та оплачує її навчання (а.с. 39-40). Рішенням суду від
02.08.2002 p.,
яке набрало законної сили,
встановлена поважність причини не проживання відповідача ОСОБА_2. в
спірній квартирі з червня 2001 р. (а.с. 25-26).

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,
всебічно, об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам
і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов правильного висновку про
те,  що позовні вимоги ОСОБА_1.  не підлягають задоволенню.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог,  суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що після смерті матері,  яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 p.,  ОСОБА_2 не
проживає в спірній квартирі з поважних причин,
оскільки позивач ОСОБА_1. чинить перешкоди у користуванні житлом
відповідачу.

Доводи
скарги про те,  що ОСОБА_1.  не чинить відповідачу перешкоди у користуванні
житлом суперечать зібраним по справі доказам,
а тому є безпідставними. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути
підставою для скасування рішення суду,
оскільки не ґрунтуються на законі і висновків суду не спростовують.

Рішення
суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування
немає. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального
закону,  що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Згідно
зі  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст. 304,
307,  308,  314-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2007 року
залишити без змін.

3

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ухвалою суду апеляційної інстанції законної сили.