Справа № 22 Ц - 3895 / 2006 р.                      Головуючий
Категорія                                                          Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня  2007 p. колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого -
Дьоміної О.О.

Суддів            - Мережко М.В., Данілова О.М.

При секретарі - Колесник Н.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві
цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського

міськрайонного суду Київської області від 15 листопада
2006 р. по справі за позовом

ОСОБА_1 до садівничого товариства '' Славутич ''  про визнання

статуту товариства недійсним

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін , перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,-:

Встановила:

У грудні 2005 р. позивачка звернулася в суд з позовом до голови садівничого
товариства „ Славутич „ ОСОБА_2. про поновлення конституційного права на
отримання достовірної інформації ,примушення до надання письмової відповіді по
запитам , компенсацію матеріальних та моральних збитків . Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що відповідач не приймає у неї письмові заяви, не надає
інформації про стан довкілля, та інформацію, приховування якої являє загрозу
життю і здоров"ю позивачки.

Оскільки позивачка за станом здоров"я не може займатися цією справою
самостійно, тому вона звернулася за допомогою до близьких родичів , які
займаються цією справою у свій робочій час, втрачаючи свій заробіток. Таким
чином завдана матеріальна шкода, крім того діями відповідача позивачці завдана
моральна, оскільки вона змушена бігати по інстанціях, займатися справами
захисту своїх прав та законних інтересів.

Позивачка просить відновити її права, шляхом прийняття заяв та наданням
інформації по заявам у встановленому законом порядку, стягнути матеріальну та
моральну шкоду, судові витрати, всього 2 775 грн.50 коп.

У серпні 2006 року позивачка ОСОБА_1. змінила позовні
вимоги, просила визнати статут товариства недійсним та скасувати державну
реєстрацію садівничого товариства „ Славутич", оскільки даний статут
прийнятий з порушенням скликання зборів, на яких відбулося затвердження
статуту.

Ухвалою суду від 15 листопада 2006 року провадження по справі в частині
скасування державної реєстрації садівничого товариства „ Славутич „ закрито.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 15 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати,
посилаючись на його незаконність, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити
її вимоги.

Апеляційна
скарга  не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції у відповідності до статуту
садівничого товариства „ Славутич" , статут затверджений загальними
зборами товариства від 16 квітня 1998 року ( протокол № 3) та зареєстрований
рішенням виконавчого комітету Великобугаївської сільської ради № ЗО від 07
червня 1998 року та погоджений Головою Київської обласної ради садівничих
товариств від 08 червня 1998 року.

Крім того, як вбачається з протоколу, саме на загальному зборі садівничого
товариства „ Берізка", у зв"язку з перереєстрацією садівничих
товариств „ Берізка „ та „ Славутич" та їх об'єднанням, був затверджений
новий статут садівничого товариства „ Славутич"

Згідно свідоцтву серії НОМЕР_1 садівницьке товариство „ Славутич" мас
державну реєстрацію з 07 червня 1998 року та код юридичної особи № 26313430.

07 червня 1998 року
сільським головою с Велика
Бугаївка Васильківського району в

межах садового товариства зареєстрована громадська
організація - садівницьке

товариство „ Славутич".

8  період з 1998 по
2006 роки позивачка була не тільки учасником СТ „ Славутич", а

й входила до складу правління та приймала участь в
діяльності товариства, починаючи з

дня його створення.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 1
-KB
№ 058694 від 05 січня 1998 року ,на підставі рішення виконкому
Великобугаївської сільської ради № 64 від 27 липня 1996 року за актовим записом
№ 110, позивачці в с Велика
Бугаївка в садівничому товаристві „ Славутич" передана у приватну
власність земельна ділянка площею 0,12 га.

Відповідно до ст.. 52 Закону СРСР „ Про кооперацію в СРСР" (який діяв
до 10 липня 2003 року), садівницькі товариства є складовою частиною системи
кооперації.

Відповідно до ст.. 11 вказаного Закону, у статуті кооперативу зазначаються:
найменування кооперативу, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності,
порядок вступу до кооперативу і виходу з нього , права та обов'язки членів
кооперативу, його органи управління та контролю, їх компетенція , порядок
утворення майна кооперативу і розподіл доходів, порядок і підстави виключення з
кооперативу, умови реорганізації і припинення діяльності кооперативу.

Відповідно до ст..8 Закону України „ Про кооперацію" ( від 10 липня
2003 року) статут кооперативу повинен містить склад його засновників, порядок
внесення змін до статуту корперативу, порядок встановлення розмірів  сплати внесків та паїв членами кооперативу та
відповідальність за порушення зобов"язань щодо їх сплати, форми участі
членів кооперативу в його діяльності, порядок обліку і звітності в кооперативі,
порядок скликання загальних зборів, умови і порядок повернення паю.

Відповідно до ст.87,88,89 ЦК
України невідповідність установчих документів юридичної особи закону є
підставою для відмови у її державній реєстрації.

Відповідно до ст. 71 ЦК
України (в редакції 1963 року) та ст.. 256,257 ЦК України (в
редакції 2004 року) позовна давність - це строк, у межах якого особа може
звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який
встановлюється тривалістю у три роки.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, прийшов до
обгрунтованого висновку, що    порушення,
які допущені при затвердженні    статуту
садівничого товариства .,

Славутич"
не є суттєвими , та не порушують прав членів громадського об"єднання
-товариства , крім того позивачка , відповідно до вимог ст.,60 ЦПК України , не
надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачка не пропустила
строк звернення до суду, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи,
тому висновок суду щодо застосування строків позовної давності є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, т.я. суд першої
інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову,
тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись
ст.ст.З03,304, 307, 308, 313, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 -відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 15 листопада

2006 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена протягом двох місяців в касаційному порядку до Верховного
Суду України .