УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,  судді: Курської А.Г.

Суддів:                                         Горбань
В.В., Шаповалової О. А.

При секретарі:                              Гончарук В.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3про усунення
перешкод у користуванні квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_3до ОСОБА_1,  ОСОБА_2про усунення перешкод у здійсненні
прав власника,  за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2на рішення Алуштинського міського суду АР Крим від 15.05.2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

07.04.2006
року ОСОБА_1та ОСОБА_2звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3про усунення
перешкод у користуванні квартирою.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що їм на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.
Відповідачка,  яка є власником
квартири,  розташованої в цьому ж будинку
поверхом вище,  почала будівництво
прибудови над своєю квартирою і перекрила димохід,  в результаті чого вони не могли топити піч і
зимували у холодному приміщенні. З цього приводу вони звертались до ДАБК,  відповідачка була притягнута до
адміністративної відповідальності,  але
незаконне будівництво не припинила. Неправомірними діями відповідачки ним
завдана моральна шкода. Позивачі просили зобов'язати відповідачку знести
самовільно збудовані нею два поверхи та стягнути з неї моральну шкоду в розмірі
1700 грн.

06.11.2006
року ОСОБА_3звернулась до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у
здійсненні прав власника,  мотивуючи свої
вимоги тим,  що їй на праві власності
належить 14/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1. Крім квартири вона користується
двома сараями. Відповідачі без згоди сусідів та відповідної проектної
документації збудували у загальному дворі паркан,  який перешкоджає їй користуватися належною їй
часткою домоволодіння та сараями. Просила зобов'язати ОСОБА_1і ОСОБА_2. знести
паркан та вивезти речі та сміття,  що
вони склали біля нього.

Рішенням
суду у задоволенні позову ОСОБА_1. і ОСОБА_2. відмовлено. Позов
ОСОБА_3задоволено,  зобов'язано
ОСОБА_1.,  ОСОБА_2. усунути перешкоди у
користуванні нею її часткою домоволодіння та сараєм шляхом знесення паркану,  встановленого у дворі будинку АДРЕСА_1 убрати
сміття і речі,  які складені біля
паркану.

В
апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1та ОСОБА_2просять його
скасувати,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають

Справа
№22-ц-4936/07                               Головуючий
у суді першої інстанції: Куренда В.Й.

Доповідач: Курська А.Г.

фактичним обставинам
справи. Крім того,  апелянти
вважають,  що суд неправильно застосував
до спірних правовідносин норми  ст. 376 ЦК України,  пославшись на те,  що вони не є суб'єктами звернення до суду з
вимогами про знос самочинної будови,
оскільки позов був заявлений з інших підстав,  передбачених
ст. 391 ЦК України.

Судова
колегія,  заслухавши
суддю-доповідача,  розглянувши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,  вважає їх такими,  що не підлягають задоволенню,  як необгрунтовані,  з наступних підстав.

При
відмові в задоволенні позову ОСОБА_1і ОСОБА_2в захисті прав власника суд дійшов
вірного висновку про недоведеність їх позовних вимог.

Судова
колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції,  оскільки вони не суперечать фактичним
обставинам справи,  доказам,  наявним в справі,  та нормам матеріального,  ЦК
України,  та процесуального
права,   ст.  ст. 10,
11,  60 ЦПК України.

Як
убачається з матеріалів справи 07.04.2006 року до суду звернулись ОСОБА_1і
ОСОБА_2( а.с. 2-3),  які вказали,  що проживають в квартирі АДРЕСА_1. В позові
вони стверджують,  що являються
власниками квартири №5 за вказаною адресою,
що квартира відповідачки ОСОБА_3знаходиться над квартирою №5,  в якій обладнано пічне опалювання,  що димохід проходить уздовж квартири
відповідачки,  а ОСОБА_3.,
нібито,  перекрила
димохід в квартирі №5 тим,  що веде
незаконне будівництво в своїй частині власності в два поверхи. Просили
зобов'язати відповідачку поновити димохід в квартирі АДРЕСА_1 на підставі  ст. 391 ЦК України шляхом знесення двох
поверхів незаконного будівництва в порядку усунення перешкод в користуванні
власністю. Також на підставі  ст. 1167 ЦК України просили
стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 1700 грн.

Між
тим,  матеріалами справи не підтверджено
те,  що позивачі ОСОБА_1та
ОСОБА_2являються власниками квартири №5. Власником квартири за вищевказаною
адресою є ОСОБА_4 ( а.с. 4) на підставі приватизації,  але він особисто не пред'являв позову про
захист прав власника,  не доручав таких
прав позивачам,  не приймав участі по
даній справі,  не підписував позовну
заяву й про порушення його особистих прав в позові не наголошується.

Щодо
позивачів ОСОБА_4,  то вони згідно зі
свідоцтвом про право власності на житло є власниками в рівних частках квартири
АДРЕСА_2 з 05.12.2005 року,  на одну
кімнату площею 13, 9 кв.м.  ( а.с.
5),  яку одержали на підставі Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду".

Між
тим,  жодного доказу про те,  що будь-ким порушуються їх права на кімнату
№4 за вищевказаною адресою,  не
надано,  позову не заявлено,  хоча справа в судовому провадженні
знаходилась з 12.10.2006 року ( а.с. 1) до 15.05.2007 року (а.с. 77).

На
протязі всього розгляду справи ОСОБА_1та ОСОБА_2налагались довести суду порушення своїх прав власності саме на
квартиру №5.

Відповідно
до вимог ч.1  ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,  встановленому
цим Кодексом,  звернутися до суду за
захистом своїх порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

На
засадах змагальності позивачі ОСОБА_1та ОСОБА_2не довели,  що їх право власності порушено будь-ким й що
воно потребує захисту на підставі  ст.
391 ЦК України.

За
змістом  ст. 391 ЦК України та  ст. 48 Закону України „Про
власність",  яка діяла на день
пред'явлення ОСОБА_1. та ОСОБА_2позову в 2006 році,  передбачене нею положення про право власника
вимагати усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння,

Справа
№22-ц-4936/07                                Головуючий
у суді першої інстанції: Куренда В.Й.

Доповідач: Курська А.Г.

та відшкодування
завданих ними збитків відповідно до закону поширюються і на особу,  яка хоча й не є власником,  але володіє майном на праві повного
господарського ведення,  оперативного
управління або на іншій підставі,  передбаченій
законом чи договором.

Позивачі
не надали доказів про те,  що квартирою
№5 вони володіють на підставі договору чи закону.

Згідно з
ч.7  ст. 41 Конституції України
використання власності не може завдавати шкоди правам,  свободам та гідності громадян,  інтересам суспільства,  погіршувати екологічну ситуацію й природні
якості землі. Тому якщо власник або співвласник будинку зведенням будівель і
споруд порушує права решти учасників спільної власності (когось із них) чи
інших осіб,  у тому числі погіршує для
них екологічну ситуацію,  вони відповідно
до статей 55,  124 основного Закону та
інших актів законодавства мають право заявляти в суді вимоги про знесення цих
будівель і споруд ( незалежно від того,
зводились вони з відповідного дозволу чи без нього) або усунення
допущених порушень іншим шляхом.

Позивачі,  як власники квартири №4 не заявляли
позову,  що відповідачка своїм
будівництвом порушила технічний стан їх квартиру.

Щодо
повноважень ОСОБА_5.,  яка діяла в суді
першої інстанції на підставі трьох довіреностей від 05.12.06 року ( а.с.
55-57),  серед яких є довіреність від
ОСОБА_4. ( а.с. 56),  то вона відстоювала
в суді першої інстанції тільки інтереси ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,  про що свідчать заяви ( а.с. 26,  36,
48,  67,  69,
70) та зміст протоколів судових засідань ( а.с. 71-75,  33,
43),  на які не принесено
зауважень про їх неповноту чи неправильність.

За таких
підстав доводи апеляційної скарги про те,
що суд першої інстанції неналежно дослідив надані докази щодо порушення
прав власника з квартири №5,  є
безпідставними,  оскільки сам
власникОСОБА_4.,  знаючи,  яка справа розглядається в суді ( а.с.
54),  не підтримав позов і не
заявив,  що саме його права порушуються
сусідкою з квартири поверхом вище - ОСОБА_3.

Крім
того,  в інтересах ОСОБА_4. не було
надано ні заяви на апеляційне оскарження рішення суду,  ні апеляційної скарги,  хоча представник ОСОБА_5. мала такі
повноваження.

Судова
колегія вважає,  що позовні вимоги
ОСОБА_3по зустрічному позову до ОСОБА_1. та ОСОБА_2. розглянуті з додержанням
вимог матеріального та процесуального права.

Відповідачі
по справі не заперечували,  що звели
кам'яний паркан серед двору загального користування без дозволу ОСОБА_3.

Доводи
ОСОБА_3про те,  що цим парканом порушено
її права,  оскільки їй закрито доступ до
сараю,  відповідачі ОСОБА_1та ОСОБА_2не
спростували.

За таких
підстав,  суд першої інстанції на захист
прав власника правильно зобов'язав ОСОБА_1та ОСОБА_2. знести паркан,  що не суперечить вимогам  ст. 386,
391 ЦК України.

Інші
доводи апеляційної скарги ОСОБА_1. та ОСОБА_2. не спростовують висновків суду
по суті спору і не підлягають задоволенню.

Згідно
зі  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 303,  304,  307,
308,  313-315,  317,
325 ЦПК України,  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Справа
№22-ц-4936/07                               Головуючий
у суді першої інстанції: Куренда В.Й.

Доповідач: Курська А.Г.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2відхилити,
рішення Алуштинського міського суду АР Крим від 15.05.2007 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,

однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців з

дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.