Справа № 22ц-1030/2007р.                                                Головуючий
- цивільна   Доповідач - Острянський В.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня
2007 року                      Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого:
Позігуна М.І.

Суддів:    Острянського В.І., Мельниченка Ю.В.

При секретарі:
Гавриленко Ю.

з участю:
ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на рішення Н.-Сіверського районного суду від 07
травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
спростування недостовірної інформації, захист честі і гідності, відшкодування
моральної шкоди, -

встановив:

У березні 2007 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, захист честі і
гідності, відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він
є депутатом Команської сільської ради Н.-Сіверського району і 26.06.2006 року
разом з іншими депутатами звернувся з депутатським запитом до голови Команської
сільської ради, а 17 і 21 липня 2006 року - з колективним листом відповідно до
голови Н.-Сіверської районної ради та прокурора Н.-Сіверського району, у яких
просив перевірити роботу директора комунального підприємства (далі- КП) при сільській
раді ОСОБА_1 щодо забезпечення водопостачання та витрат коштів за здане молоко
та зібрані кошти з населення за водопостачання. Приводом до цього послужило те,
що за заявою ОСОБА_1 Н.-Сіверський РЕМ
відключив 23.06.2006 року електропостачання на водонапірні вежі деяких сіл,
внаслідок чого їх мешканці на протязі 3-х днів залишались без води. Після
цього, 14.12.2006 року ОСОБА_1 і директор ТОВ „Україна" ОСОБА_3 звернулись
до прокурора Н.-Сіверського району та начальника Н.-Сіверського РВ УМВС із
заявою, у якій обізвали позивача „бандитом" і звинуватили в тому, що він
разом з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ін. „на протязі двох років пише необгрунтовані
скарги, не дає нормально працювати ні товариству, ні КП, що відкривши пункт

прийому
металобрухту, приймає крадений металобрухт". Поширені відповідачами
відомості не відповідають дійсності і ганьблять честь і гідність позивача в
очах його колег, виборців. Це також підтверджується постановою начальника
Н.-Сіверського РВ УМВС від 28.12.2006 року про відмову в порушенні кримінальної
справи. В зв"язку з цим, позивач оцінив моральну шкоду в сумі 1700 грн.,
що полягала у душевних стражданнях. Просив зобов"язати відповідачів
спростувати перед прокуратурою Н.-Сіверського району, Н.-Сіверським РВ УМВС,
перед мешканцями с.Комань поширені ними недостовірні відомості про те, що він
„бандит" і „на протязі двох років пише необгрунтовані скарги, не дає
нормально працювати ні товариству, ні комунальному підприємству, систематично
не платить за водопостачання, відкрив пункт прийому металобрухту і приймає
крадений металобрухт" у такий же спосіб, у який вони були поширені і
зобов"язати відповідачів попросити у позивача вибачення, стягнути з
ОСОБА_3і ОСОБА_1 на його користь завдану моральну шкоду в сумі 1700 грн. по 850
грн. з кожного.

Рішенням Н.-Сіверського районного суду від 07 травня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_2до ОСОБА_3і ОСОБА_1 задоволені частково,
розповсюджені ОСОБА_1 громадянам ОСОБА_6, ОСОБА_4 відомості про те, що
ОСОБА_2„злодій", „наброда", „злодюга", „бандит" визнані
такими, що не відповідають дійсності, порочать честь і гідність ОСОБА_2 та
зобов"язано ОСОБА_1 спростувати їх в усній формі перед громадянами
ОСОБА_6, ОСОБА_4 протягом місяця, з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400 грн. у відшкодування завданої ОСОБА_2
розповсюдженням відомостей, які не відповідають дійсності та порочать його
честь і гідність - моральної шкоди. В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3
відмовлено. В рішенні суд зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду
України про офіційне тлумачення положення ч.1 ст.7 ЦК Української РСР від
10.04.2003 року звернення громадян до правоохоронних органів, що містять певні
відомості про недодержання законів посадовими особами передаються чи
повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи
окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими
посадовими особами. Тому, такі звернення не можуть вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь і гідність або завдають шкоду інтересам
посадової чи службової особи правоохоронного органу. Крім того, суд врахував
практику Європейського суду щодо розгляду такої категорії справ та висновки
останнього про те, що межі допустимої інформації щодо посадових і службових
осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних
громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то
мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Зважаючи на
те, що позивач є службовою особою, як депутат сільської ради, тому суд і
прийшов до висновку, що необхідно відмовити йому в позові до відповідачів в
частині спростування інформації перед прокуратурою і РВ УМВС. Суд відмовив у
задоволенні позову до ОСОБА_3, оскільки

встановив, що відповідачем ці відомості не поширювались. При задоволенні
вимог в частині стягнення шкоди з ОСОБА_1, суд виходив з того, що відповідачкою
були розповсюджені відомості, які порочать честь та гідність позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення
змінити, виклавши його резолютивну частину в іншій редакції, з якої виключити
слова про задоволення позову щодо неї, про визнання розповсюджених нею
відомостей ОСОБА_6 і ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2„злодій", „наброда",
„злодюга", „бандит" такими, що не відповідають дійсності, порочать
честь, гідність позивача та про зобов"язання спростувати їх в усній формі
перед тими ж громадянами протягом місяця, про стягнення з неї 400 грн.
моральної шкоди та судових витрат.

Доводи скарги зводяться до того, що при ухваленні рішення суд вийшов за
межі позову, тобто ухвалив рішення, яким поклав на неї зобов"язання, про
які позивач взагалі не просив. Також вказує, що суд порушив норми матеріального
права. Зокрема, що згідно з ст. 47-1 Закону України „Про інформацію" ніхто
не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень,
тобто висловлювань, які не містять фактичних даних, та не можуть бути
витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх правдивості. Що такі слова завжди є мовними
засобами для вираження емоцій. І в будь-якому випадку, вона не повідомляла
ОСОБА_6 і ОСОБА_4 про конкретні факти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить рішення змінити, яким стягнути з
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 850 грн. замість 400 грн., зобов'язати ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 спростувати перед прокуратурою Н.-Сіверського району і Н.-Сіверським РВ
УМВС України в Чернігівській області поширені ними недостовірні відомості про
те, що він „бандит" у такий же спосіб, у який вони були поширені,
зобов"язати ОСОБА_3 спростувати перед позивачем відомості про те, що він
„бандит" у такий же спосіб, у який вони були поширені, зобов'язати
відповідачів попросити у позивача вибачення. Доводи скарги зводяться до того,
що завдана позивачу моральна шкода, що виразилась у його душевних стражданнях
відповідає розміру не менше 850 грн. з одного відповідача. Вважає, що висновок
суду про те, що позивач є публічною особою і його вимоги до прокуратури і РВ
УМВС не можуть бути задоволені є хибним, оскільки суд стверджує, що абсолютно
всі заяви, скарги не можуть розцінюватися поширенням недостовірної інформації.
Також, суд необгрунтовано відмовив в задоволенні вимог до ОСОБА_3, оскільки в
судовому засіданні відповідач не заперечував, що він обзивав позивача
„бандитом".

Заслухавши суддю-доповідача ,пояснення ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд

вважає,
що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а скарга ОСОБА_2 -
відхиленню з наступних підстав.

Постановивши рішення в частині відмови позивачу у
задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що звернення відповідачів по
справі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 до прокурора району і начальника райвідділу внутрішніх
справ з листом про захист своїх прав, які, на їх думку, порушуються іншими
особами (а.с.9), не може вважатись поширенням недостовірної інформації і за
правилами чинного цивільного законодавства (ст.277 ЦК України) не
підлягає спростуванню і не породжує інших юридичних наслідків, в т.ч. для
стягнення моральної шкоди.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд неправомірно
відмовив у задоволенні позовних вимог, в т.ч. і у вимозі щодо зобов"язання
відповідачів попросити у ОСОБА_2 вибачення та в частині відмови в задоволенні
вимог до ОСОБА_3 не можуть бути підставою для скасування судового рішення і не
знайшли свого підтвердження в засіданні апеляційного суду.

Такий висновок суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав
правильну оцінку і не суперечить нормам матеріаьного права, які регулюють
спірні правовідносини.

Проте суд, вирішуючи справу і прийшовши до висновку, що розповсюджені
ОСОБА_1 громадянам ОСОБА_6 і ОСОБА_4 відомості про те, що
ОСОБА_2„злодій",''наброда",''злодюга",''бандит" є такими,
що не відповідають дійсності та порочать його честь і гідність, порушив правила
ст. 11 ЦПК України про те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених
позивачем вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

З матеріалів справи однозначно слідує, що позивач, заявивши вимоги
(а.с.2-3), які грунтуються виключно на обставинах, вказаних в листі
відповідачів до прокурора району та начальника райвідділу внутрішніх справ щодо
захисту їх прав від дій інших осіб, в т.ч. і позивача і які, на їх думку, є
неправомірними, в установленому порядку ці позовні вимоги не змінював і не
доповнював. Тому, висновок суду про розповсюдження ОСОБА_1недостовірної
інформації щодо ОСОБА_2 у вказаний судом спосіб не грунтується на нормах
процесуального закону, а рішення суду в цій частині не може вважатись законним
і обгрунтованим.

За таких обставин судове рішення підлягає зміні, шляхом
скасування його в частині про часткове задоволення позову і вирішення питання
про судові витрати та постановления
нового в цій частині про відмову у задоволенні вимог.

Враховуючи вищезазначене ,керуючись ст..ст.15 ,23 ,277
,297 ,299 ЦК України
,постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 28 вересня 1990 року з
подальшими змінами „ Про застосування судами законодавства ,що регулює захист
честі ,гідності і ділової репутації громадян та організацій „ ,ст..ст.11,88
,303,307 ,309 ч.1 п.4, 316 ,317,319 ЦПК України апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення
Новгород-Сіверського районного суду від 7 травня 2007 року в частині визнання
розповсюдженими ОСОБА_1 громадянам ОСОБА_6 і ОСОБА_4 відомостей про те, що
ОСОБА_2„злодій","наброда,""злодюга", „бандит",
які не відповідають дійсності, порочать честь і гідність ОСОБА_2; зобов'язання
ОСОБА_1 спростувати їх в усній формі перед ОСОБА_6 і ОСОБА_4 протягом місяця з
дня набрання рішенням законної сили; стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 400
грн. моральної шкоди та 32 грн. судових витрат - скасувати.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення суду набуває чинності з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України впродовж
двох місяців з дня набрання ним законної сили.