Справа №22ц-1424/07 Суддя 1-ї інстанції: Стрельніков Д.В.
Категорія 38 Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Буренкової К.О.,

суддів Базовкіної Т.М., Галущенка О.І.,

при секретарі судового засідання Танцуріній СМ.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників третьої особи -ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Миколаївського районного суду від 12 квітня 2007 p., ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,

встановила:

В лютому 2007 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач зазначав, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_6, 2003 р. народження, та ОСОБА_7, 1997 р. народження. Проте від обов'язку по утриманню та вихованню дітей вони ухиляються, тривалий час з дітьми не спілкуються. Крім того, ОСОБА_5 не працює, зловживає спиртними напоями, а ОСОБА_4 вдруге засуджена за скоєння злочину. В зв'язку з чим діти знаходяться на його (позивача) вихованні та утриманні.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд позбавити відповідачів батьківських прав та стягнути на його користь з кожного із відповідачів аліменти на утримання дітей.

Ухвалою Миколаївського районного суду від 12 квітня 2007 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача залучено службу у справах неповнолітніх Миколаївської районної державної адміністрації.

Рішенням Миколаївського районного суду від 12 квітня 2007 р. позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Вирішено питання про стягнення судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в частині позбавлення її батьківських прав скасувати. Відповідачка посилається на те, що

судом неповно з'ясовані дійсні обставини спору, в зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку про те, що вона ухиляється від утримання та виховання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, представників третьої особи, свідчення свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від ЗО березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народження.

Судом встановлено, що з народження діти постійно проживають з дідусем ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_9, знаходяться на їх утриманні та вихованні. Мати дітей ОСОБА_4 участі у вихованні та утриманні дітей не приймала, не цікавилася їх здоров'ям, не займалася їх лікуванням, спілкувалася з дітьми рідко, навчанням ОСОБА_7 в школі не цікавилася.

Наведені обставини підтверджуються наявними в справі доказами, а саме: висновком служби у справах неповнолітніх Миколаївської районної державної адміністрації від 26 січня 2007 p.; інформацією Комсомольської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів від 6 грудня 2006 p.; свідченням свідка ОСОБА_8 -секретаря Безводнянської сільської ради, письмовими поясненнями відповідачки, в яких вона не заперечувала, що діти постійно проживають у сім'ї позивача, вона їх відвідувала лише по можливості та забирала на канікули дочку ОСОБА_7.

На підставі вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2005 р. ОСОБА_4 вдруге засуджена за ст. 307 ч. 2, ст. 71 КК України до шести років позбавлення волі і відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

На підставі рішення виконкому Безводнянської сільської ради №32 від 17 жовтня 2006 р. неповнолітні ОСОБА_7 і ОСОБА_6 передані під опіку ОСОБА_1.

Встановивши наведені обставини, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що відповідачка свідомо нехтувала своїми батьківськими обов'язками та ухилялася від виховання дочок. Доказів поважності причин такої винної поведінки стосовно дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідачка суду не надала. Тому суд на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України позбавив ОСОБА_4 батьківських прав.

Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовували б висновки суду.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Миколаївського районного суду від 12 квітня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.