Справа № 22-ц
-2256/2007 р. Головуючий
І інст. Стеганцев СМ. Доповідач:
Шаповал Н.М.    -Категорія: стягнення боргу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2007 p., судова колегія судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого              - Шаповал Н.М.

Суддів                          - Хребтова В.П.,
Маминої О.В.,

за участю
секретаря  - Дмитренко А. М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 15 люто­го 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про виконання зобов'язань згідно договору позики, -

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, у
розмірі 4581 грн., мотивуючи тим, що 18 жовтня 2004 року відповідач одержав від
нього гроші у зазначеному розмірі та зобов'язався з 17 січня 2005 року
щомісячно виплачувати по 100 грн. строком до 01 січня 2008 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує своє зобов»язання, просив
стягнути суму боргу у розмірі 4581 грн. і судові витрати в сумі 81 грн.

У судовому засіданні позивач зменшив суму боргу до 3781
грн., оскільки 800 грн. у добровільному порядку йому повернув відповідач.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 лютого
2007 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставиться питання про скасування рішення і ух­валення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Посилається на порушення судом норм матеріального права і неповне
з'ясування об­ставини по справі.

Судова
колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає за­доволенню, а рішення суд згідно вимог п. З, 4   ст. 309 ЦПК України, скасуванню з ухвален­ням
нового рішення.

Відмовляючи
позивачу у задоволенні його позовних вимог, суд виходив із того, що при
написанні розписки гроші не передавались, вона була написана на підставі боргу,
який виник по договору їх спільної діяльності у 2001 - 2003 році. Факт
повернення грошей під­тверджується договором про спільну діяльність та
поясненнями свідків.

Колегія суддів вважає, що ці висновки суду першої інстанції не можуть бути
визнані правильними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам по
справі, вимогам ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона ( пози­кодавець) передає у власність другій стороні
( позичальникові) грошові кошти, а позичаль­ник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

В матеріалах
справи є розписка, з якої вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути
ОСОБА_1 4581 грн. Виплату повинен проводити кожного місяця у розмірі 100 грн.,
починаючи з 17 січня 2005 року та повністю сплатити борг протягом 4 років, до
01.01. 2008 року. (а.с. 3)

Як в районному
суді, так і в суді апеляційної інстанції факт написання цієї розписки ОСОБА_3
не оспорюється.

З розписки
ОСОБА_1 вбачається, що він отримав від ОСОБА_3 з січня по серпень 2005 року у
рахунок погашення боргу по 100 грн. кожного місяця у розмірі 800 грн. (а.с. 15)

Доводи відповідача про те, що сторони по справі займалися
господарською діяльніс­тю та гроші фактично не передавались йому, безпідставні.

З розписки про надання грошей у борг та розписки про
отримання частини боргу вба­чається, що мова йде за договір позики.

Крім
того, згідно ст. 1051 ЦК
України, позичальник не вправі заперечувати позов за його безгрошовістю
шляхом свідоцьких показань в тих випадках, коли договір позики укла­дений у
письмовій формі.

Зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Якщо
боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то
кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при
неможливості по­вернення зазначити про це в розписці, що ним видається.
Розписка може бути замінена напи­сом на борговому документі, що повертається.
Знаходження боргового документа у боржни­ка посвідчує припинення зобов'язання,
поки не доведено інше.

Оскільки сума боргу повернута частково, судова колегія вважає за необхідне
поверну­ти частину позики, що залишилася виходячи з наступного.

Згідно
ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок позичаль­ника повернути позику частинами
( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини пози­ки, що
залишилася.

Оскільки
відповідач прострочив повернення частини позики, тому слід достроково повернути
частину позики що залишилася у розмірі 3781 грн. (4581 грн. - 800 грн. = 3781
грн.)

Відповідно
до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рі­шення,
суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. За таких підстав, слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий
збір у сумі 51 грн. та 30 грн. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи.

Керуючись ст. ст. 301, 302, п.3,4, ст. 309,312, 315, 317
ЦПК України, ст. 1046,1051 ЦК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 15 лютого
2007 ро­ку скасувати.

Постановити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3781 грн. ( три тисячі
сімсот вісімдесят одну грн.) -суму боргу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 51 грн. та за інформаційно - технічне забезпечення 30 грн.

Рішення суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржено
в касаційному по­

рядку протягом двох місяців з дня проголошення
безпосередньо до Верховного Суду Украї­

ни.