Справа Л» ЗЗи-333                                                       Головуючий
- 25                                                                Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

4 липня
2007 року.                                                                                           м.  Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука
В.Г.,  Расевича СІ.,  Шевчук Л.Я.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків та відшкоду­вання моральної шкоди за касаційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2005 року,  ухвалу цього ж суду від 9 грудня 2005 року та
ухвалу апеля­ційного суду Тернопільської області від 6 червня 2006 року,  -

встановила:

У лютому 2005
року ОСОБА_1  звернувся в суд з
зазначеним позовом.

В
обгрунтування позовних вимог зазначав,
що між ним та відповідачем 15 грудня 2004 року був укладений договір
підряду на проведення будівельно-ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1. 22 січня
2005 року ОСОБА_2 не допустив працівників позивача на об'єкт,  чим порушив пункт 13.3 зазначеного договору.
Такі дії відповідача свідчать про розірвання ним договору підряду в
односторонньому порядку. За виконання робіт по договору ОСОБА_2 сплатив 3924,
09 грн. авансу. Фактично було виконано робіт згідно договору підряду на
загальну суму 6425, 1 грн. Таким чином,
різниця між вартістю виконаних робіт і сплаченою відповідачем сумою за
виконанні роботи становить 2501, 01 грн.,
яку позивач просив стягнути в його користь. Крім того,  згідно п. 13.4 відповідач повинен сплатити
штраф у розмірі 30 % вартості підрядних робіт за односторонню необгрунтовану
відмову від виконання своїх обов'язків протягом дії договору,  що становить 2331, 90 грн.,  та пеню в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожен день прострочення платежу,
у відповідності до п. 13.5 договору підряду,  що становить 175 грн. Також позивач просив
стягнути з відповідача 2000 грн. втраченої вигоди,  1000 грн. за надання консультацій та сприяння
у придбанні матеріалів у відповідності до п.5.2 договору,  5000 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди та судові витрати.

Уточнивши
позовні вимоги,  ОСОБА_1 ,  просив стягнути з відповідача,  крім вище за­значеного,  також 1633, 5 грн. за простій з вини відповідача,  згідно п.13.2 договору підряду.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1899

2

грн. 46 коп.
вартості виконаних робіт та 59 грн. 50 коп. сплаченого державного мита. В
задово­ленні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою
цього ж суду від 9 грудня 2005 року виправлено допущену в рішенні місце­вого
суду від 24 листопада 2005 роїсу явну арифметичну помилку,  а саме,
загальну суму,  яку слід стягнути
з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 з 1899грн. 46 коп. на 2250
грн. 91коп.

Додатковим
рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2006 ро­ку в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з підстав того,  що судом не було вирішено його позовної
вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 6 червня 2006 року рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2005 року й ухвалу
Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2005 року та додаткове рішення
Тернопільського міськрайон­ного суду від 10 березня 2005 року залишено без
змін.

В
обґрунтування касаційної скарги представник ОСОБА_3 посилається на пору­шення
судами норм матеріального і процесуального права в частині задоволення позовних
ви­мог позивача,  в зв'язку з цим ставить
питання про скасування рішення Тернопільського міськ­районного суду від 24
листопада 2005 року,  ухвали цього ж суду
від 9 грудня 2005року та ухва­ли апеляційного суду Тернопільської області від 6
червня 2005 року і ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
скасування судових рішень відсут­ні,
виходячи з наступного.

Судами
встановлено і це відповідає обставинам справи,
що між ОСОБА_1  та ОСОБА_2 15
грудня 2004 року був укладений договір підряду на проведення
будівельно-ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1 на суму 7905 грн. 22 січня 2005
року з ініціативи ОСОБА_2 ремонтні роботи були припиненні із-за неякісного їх
проведення. Останній не допустив позивача до подальшого виконання робіт,  чим позбавив його можливості усунути допущені
недоліки. Враховуючи,  що загальна
вартість вико­наних ремонтно-будівельних робіт становить 6175 грн.,  а відповідач сплатив 2250, 91 грн.,  суд першої інстанції прийшов до
висновку,  що стягненню в користь
позивача з відповідача підлягає неоплачена ним вартість виконаних робіт в сумі
2250, 91 грн.

Відповідно  ст.
837 ЦК України
за договором підряду одна сторона (підрядник) зо­бов'язується на свій ризик
виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника),  а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Зі
змісту  ст.  852 вбачається,  що в разі відступу підрядником від умов
договору підря­ду,  що погіршило
роботу,  або допущення інших недоліків в
роботі,  замовник має право за своїм
вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповід­ного зменшення плати за роботу,  якщо інше не встановлено договором.  Замовник має право ви­магати розірвання
договору та відшкодування збитків за наявності у роботі істотних відступів від
умов договору підряду або інших істотних недоліків.

Задовольняючи
частково позовні вимоги,  суд першої
інстанції правильно виходив з того,  що
відповідач,  в порушення умов договору
підряду,  не оплатив в повному обсязі
виконан­ні за договором підряду роботи. При цьому місцевий суд врахував,  що відповідач з власної іні­ціативи без
достатніх правових підстав не допустив позивача до подальшого виконання робіт
по договору підряду і позбавив останнього 'можливості усунути допущені
недоліки.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції і за­лишив його
судові рішення без змін.

Статтею
335 ЦПК України встановлено,  що суд
касаційної інстанції не може встано­влювати або (та) вважати доведеними
обставини,  що не були встановлені в
рішенні суду чи від-

3

кинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи,
що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Відсутні передбачені ч.1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судових рішень.

Керуючись  ст.
332 ЦПК України,  колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листо­пада
2005 року та ухвалу цього ж суду від 9 грудня 2005 року й ухвалу апеляційного
суду Тер­нопільської області від 6 червня 2006 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.