Справа № 22-374                                                         Головуючий
13                                                                  Сушко
Доповідач Приколота Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

04 червня 2007
року    колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного

суду Львівської
області в складі:

Головуючого-судді
Кота І.Н.

Суддів:                                                                Бермеса
І.В.,  Приколоти Т.І.

При
секретарі                                                    Дунчюс
С. В.

З участю                                                             ОСОБА_1
, ОСОБА_2,  ОСОБА_3,

ОСОБА_4,  ОСОБА_5 ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на рішення
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2006 року
по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицька
інкубаторна станція» до ОСОБА_1 ,
ОСОБА_6, ОСОБА_7,  ОСОБА_8,  ОСОБА_9,
ОСОБА_10,  ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
ОСОБА_13,  ОСОБА_14,  ОСОБА_15,
ОСОБА_16,  третіх осіб:
Попелівської сільської ради,  Приватного
нотаріуса ОСОБА_17 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Разом» про
визнання недійсними договорів дарування майнового паю-,

встановила:

Рішенням
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 вересня 2006 року
позов задоволено. Визнано недійсними договори дарування майнового паю від 11
лютого 2004 року,  укладені ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15,  та ОСОБА_6; ОСОБА_16 та
ОСОБА_1

Рішення
оскаржили ОСОБА_1  та ОСОБА_6

В
апеляційній скарзі покликаються на те,
що рішення суду є незаконним та необгрунтованим,  таким,
що підлягає скасуванню. Суд порушив вимоги  ст.
ст. 212-215 ЦПК України,  не
обгрунтував свій висновок чому вважає правильним анулювання сільським головою
свідоцтв про право власності на майновий пай ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15,  ОСОБА_16,  та прийшов до неправильного висновку про
те,  що слід визнати недійсними договори
дарування майнового паю як такі,  що не
відповідають вимогам закону. Оскільки майнові паї пайовиків придбані
ОСОБА_1  та

ОСОБА_6 на підставі
договорів дарування,  свідоцтва цих
пайовиків на право власноті були анульовані відповідно до вимог п.п.13, 14
Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних
сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення. Сільський
голова в 2005 році не міг анулювати свідоцтва про право власності на майновий
пай,  які вже анульовані внаслідок
укладення угод дарування. Суд безпідставно зробив висновок,  що права позивача порушені,  не врахував,
що предметом договорів дарування були майнові паї КСГП «Дрогобицьке
міжгосподарське підприємство по птахівництву». Позивач не був учасником
оспорених договорів. Твердження позивача про те,  що ним проведено виплату пайовикам вартості
майнових паїв не підтверджені,  оскільки
пайовики ствердили в судовому засіданні,
що отримали мізерні кошти як заборгованість по заробітній платі,  а не за майнові паї. Просять скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача,  учасників
процесу,  перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції,  колегія суддів вважає,  що апеляційну скаргу слід відхилити,  а рішення суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Встановлено,  що Дрогобицьке міжгосподарське підприємство
по птахівництву 14.07.1997 року перереєстровано в ТзОВ «Дрогобицька інкубаторна
станція» (а.с.  129-132, 182-197).
Зборами до 2002 року розглянуті питання щодо розпаювання майна «Дрогобицька
інкубаторна станція»,  визначена сума
майнового фонду,  встановлено порядок
розпаювання,  згідно з яким частина майна
передана учасникам в натурі,  частина
виплачена готівкою згідно їх заяв. Паї нараховано відповідно до методичних
рекомендацій про паювання майна колективних сільськогосподарських підприємств
(а.с. 99,  104,  106,
107,  110,  112-115, 118, 121, 124, 125, 127, 128,
137-153, 156, -160, 162, 164, 166-169, 172, 174175, 176, 178, 179).

Відповідно
до рішення спільного засідання районної комісії з вирішення майнових
питань,  що виникають в процесі
реформування аграрного сектора економіки,
та пайовиків ТзОВ «Дрогобицька інкубаторна станція» від 17 грудня 2002
року (а.с.  17-19) ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 видано свідоцтва про право власності на майновий
пай відповідно НОМЕР_1,  НОМЕР_2,  НОМЕР_3,
НОМЕР_4,  НОМЕР_5,  НОМЕР_6,
НОМЕР_7,  НОМЕР_8,  НОМЕР_9,
НОМЕР_10. Таким чином проведено повторне розпаювання майна.

Рішенням
господарського суду Львівської області від 27-30.01.2004 року (а.с. 204-206) за
ТзОВ «Дрогобицька інкубаторна станція» визнано право власності на цілісний
майновий комплекс (інкубатор).

За
договорами дарування від 11 лютого 2004 року ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11,  ОСОБА_12,  ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 подарували належні їм за наведеними вище свідоцтвами
майнові паї ОСОБА_6 (а.с. 222-226, 228-233),
ОСОБА_16 подарував свій майновий пай ОСОБА_1  (а.с. 227).

Рішеннями
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня та 30 травня
2005 року,  які набрали чинності,  визнано незаконним та скасовано рішення
комісії від 17 грудня 2002 року (а.с. 7-15, 291, 292). На підставі цих судових
рішень голова Попелівської сільської ради розпорядженням № 20 від 14.10.2005
року анулював свідоцтва про право власності на майнові паї НОМЕР_1,  НОМЕР_2,
НОМЕР_2,  НОМЕР_3,  НОМЕР_4,
НОМЕР_5,  НОМЕР_6,  НОМЕР_8,
НОМЕР_9,  НОМЕР_10,  видані ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11,
ОСОБА_12,  ОСОБА_13,  ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с.  16).
Вказане розпорядження є чинним.

Цим
розпорядженням припинено право власності ОСОБА_7,  ОСОБА_8,
ОСОБА_9,  ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11,  ОСОБА_12,
ОСОБА_13,  ОСОБА_14 ,  ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на майнові паї згідно анульованих свідоцтв,  що тягне за собою визнання недійсними
угод,  укладених цими особами щодо
вказаних майнових паїв.

В
судовому засіданні ОСОБА_1  пояснив,  що в зв»язку з укладенням оспорюваних
договорів дарування обдаровані сплатили дарувальникам грошові кошти.
Згідно  ст.  717 ЦК
України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або
зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно
майно (дарунок) у власність. Характерною особливістю договору є "його
безоплатний характер. Тобто за подарунок обдарований не повинен віддавати
дарувальнику грошові кошти або майно. Проведення обдарованим оплати майнового
паю виходить за межі договору дарування. Тому оспорювані договори за своїм
змістом не відповідають договору дарування.

Відповідно
до ч.1  ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК
України,  іншим актам цивільного
законодавства,  а також моральним засадам
суспільства,  що згідно з вимогами ч.1  ст.
215 ЦК України
є підставою недійсності правочину. Тому суд зробив правильний висновок про
визнання оспорюваних договорів дарування недійсними,  з яким слід погодитися.

Суд
повно і всебічно дослідив обставини справи,
перевірив доводи й заперечення сторін,
дав належну оцінку зібраним доказам.
Постановлене у справі рішення ухвалене з додержанням норм матеріального
і процесуального права,  відповідає її
матеріалам.  Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку,
що відсутні підстави для скасування рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 12 вересня 2006 року.

Керуючись  ст.
303,  ч.1 п.1  ст. 307,
ст. 313,  ч.1 п.1  ст. 314,
ст. 315 ЦПК України,  колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_6 відхилити,
рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12
вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна
скарга може бути подана протягом двох місяців з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Верховного Суду України.