Справа № 22ц-1000/2007 р.                                                 Головуючий
18                                                                           суддя
Доповідач суддя
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13
червня 2007 р. Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого
судді:                                           Костюченко
Н.Є.

Суддів:                                      Басуєвої
Т.А.,  Повєткіна В.В.

При
секретарі:                                                    Горобець
К.В.

Розглянув у
відкритому судовому засіданні в М.Дніпропетровську цивільну спра­ву за
апеляційною скаргою Повного товариства "Діамант-Валво"

на
рішення Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 07 липня 2006
року

за
позовом ОСОБА_1 до Повного товариства "Діамант-Валво" про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом Повного
то­вариства "Діамант-Валво" до ОСОБА_1 про відшкодування мате­ріальної
та моральної шкоди,  -

Встановив :

В
листопаді 2004 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПТ "Діа­мант-Валво"
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  посилаючись на те,  що у зв'язку з крадіжкою відповідач не
повернув їй золоті вироби,  які вона
закла­дала у відповідача для отримання ломбардної позики. У зв'язку з цим
просила стяг­нути з відповідача вартість золотих виробів у сумі 960, 00 грн. та
моральну шкоду у сумі 2660, 00 грн. (т.1 а.с.2-4).

Рішенням
Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 27 грудня 2004 року
частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1,
на її користь з ПТ "Діамант-Валво" стягнуто матеріальну шкоду
у сумі 932, 40 грн. та моральну шкоду сумі 1000, 00 грн.,  в решті позову ОСОБА_1 відмовлено
(а.с.20-22).

Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2006 року вказане
рішення суду скасоване у зв'язку з порушенням вимог ст.91 ЦПК України в
редакції 1963 року щодо повідомлення відповідача про місце та час розгляду
справи (т.1 а.с.216-217).

У квітні
2006 року ПТ "Діамант-Валво" звернулось до суду з зустрічним позо­вом
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 806, 41. грн. та
моральної шкоди у сумі 1000, 00 грн.,
посилаючись на те,  що на підставі
рішення Ін­дустріального районного суду М.Дніпропетровська від 27 грудня 2004
року з нього стягнуто 671, 41 грн.,  на
проїзд та заробітну плату за час розгляду справи витраче­но 135, 00 грн.,  у зв'язку з чим товариству було спричинено
моральну шкоду (т.1 а.с.235-236).

У червні
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненням до позову та,  посилаючись на те,  що вартість її золотих виросла і становить
1320, 90 грн. без

врахування
витрат на їх виготовлення просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у
сумі 1820, 90 грн. та моральну шкоду у сумі 6000, 00 грн.,  яку їй спричинено погіршенням здоров'я
внаслідок втрати майна та тривалого судового розгляду (т.2 а.с.1-2).

Рішенням
Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 07 липня 2006 року
частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1,
на її користь з ПТ "Діа-мант-Валво" стягнуто матеріальну шкоду
у сумі 93, 40 грн. та моральну шкоду сумі 1000, 00 грн.,  в решті позову ОСОБА_1 та в зустрічному
позові ПТ "Діамант-Валво" - відмовлено (т.2 а.с.24-26).

В апеляційній
скарзі (т.2 а.с.30-32) відповідач просить рішення суду скасу­вати,  справу направити на новий розгляд,  посилаючись на те,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи,  оскільки судом не
враховано,  що: позика позивачкою не
повернута;

вартість
золотих виробів була встановлена сторонами при наданні позики і в цю вартість
врахована виплачена позивачці позика та нараховані відсотки;

вказана
позивачкою вартість золотих виробів не відповідає закупівельним ці­нам,  встановленим державною скарбницею України.

Перевіривши
законність і обгрунтованність рішення суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги і вимог,  заявлених у
суді першої інстанції,  коле­гія суддів
вважає,  що скарга є обгрунтованною і
підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановлюючи
рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в части­ні відшкодування
матеріальної шкоди,  суд першої інстанції
встановив,  що відповідач несе
відповідальність у розмірі вартості втраченого закладу,  оскільки втрата зо­лотих виробів відбулася з
вини відповідача.

Колегія
суддів вважає,  що такий висновок суду
першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як
вбачається з матеріалів справи і не заперечується відповідачем,  крадіжка золотих виробів у ломбарді мала
місце у зв'язку з ремонтом і відключенням сигналі­зації.

Відповідно
до ст.48 Закону України "Про заставу" за втрату предмета закладу
ломбард несе відповідальність у розмірі вартості втраченого майна,  якщо не дока­же,  що недостача предмета закладу сталася
внаслідок непереборної сили.

Згідно з
талонами про повернення позички,
наданими сторонами,  02 і 09 січня
2004 року позивачка передала відповідачу у заклад золоті вироби 583 проби вагою
3, 28 гр. та 4, 49 гр.,  на яких є
помітки відповідача від 19 та 20 січня 2004 року про неможливість їх повернення
у зв'язку з крадіжкою (т.1 а.с.6, 54, 56).

Зазначена
у контрольно-касовій відомості за 02 і 09 січня 2004 року оцінка золотих
виробів у сумі 125, 72 грн. та 91, 84 грн. не є їх дійсною вартістю (т.1
а.с.55, 57) .

Тому суд
першої інстанції обгрунтованно виходив з дійсної вартості неповернутих золотих
виробів на підставі наданих позивачкою і не спростованих відповіда­чем
відомостей про вартість одного грама на час ухвалення судового рішення.

При
цьому рішенням суду враховано,  що з
відповідача на користь позивачки вже стягнуто частину вартості золотих виробів
на підставі рішення суду від 27 грудня 2004 року.

З огляду
на вищезазначене суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову
відповідачу у зустрічному позові.

Тому
доводи апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованості рішення суду
першої інстанції в цій частині є безпідставними.

Разом з
тим,  колегія суддів вважає,  що рішення суду першої інстанції в час­тині
стягнення на користь позивачки моральної шкоди у сумі 2000, 00 грн. ухвалене
без врахування тих обставин,  що
відповідач не заперечував проти матеріальної від­повідальності,  намагався відшкодувати спричинену шкоду
шляхом заліку суми позички,  надання
інших золотих виробів.

Тому в
частині стягнення моральної шкоди рішення суду першої інстанції під­лягає зміні
із зменьшенням розміру стягнутої моральної шкоди з 2000, 00 грн. до 500, 00
грн.

У
зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307, 309, 314,  316 Цивільного процесу­ального кодексу
України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу Повного товариства "Діамант-Валво" - задовольнити частко­во.

Рішення
Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 07 липня 2006 року в
частині стягнення моральної шкоди змінити,
зменьшити розмір моральної шко­ди,
стягнутої з Повного товариства "Діамант-Валво" на користь
ОСОБА_1 з 2000, 00 грн. до 500, 00 грн.

В решті
рішення Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 07 липня 2006
року залишити без зміни,  а апеляційну
скаргу Повного товариства "Діамант-Валво" - відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховно­го
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.