Справа №
Головуючий в першій інстанції суддя Левченко В.П.
суддя-доповідач      Мамасусва Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця 11 дня колегія суддів судової палати по цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м.  Феодосії в складі:

Головуючого,  судді:
- Моісеєнко Т.І.

Суддів:
- Мамасуєвої Л.О.,  Мудрової В.В.

при
секретарі: - Брежнєвій O.K.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення і стягнення матеріальної шкоди,  за апеляційною скаргою представника позивача
- ОСОБА_3. на рішення Керченського міського суду АР Крим від 30 березня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  в якому просив виселити відповідача
зі спірної квартири та стягнути з нього збитки у розмірі 297 грн.11 коп.

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що він є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04Л 0.2005 року.
Однак не має можливості здійснювати своє право власності відносно зазначеної
квартири,  оскільки відповідач змінив
замки у дверях і перешкоджає йому у доступі до квартири,  вимоги залишити квартиру ігнорує. Крім того
відповідач проживаючі у квартирі,  не
сплачував комунальні та електропостачанні послуги,  борг по яким був вимушений сплатити сам.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 30 березня 2007 року позов задоволено
частково.

З ОСОБА_2
стягнуто на користь позивача збитки у розмірі 90 грн.79 коп.

В задоволені
іншої частини рішення відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду, представник позивача - ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу,  в якій ставить питання про його
скасування з ухваленням нового рішення.

В
обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
неповноту з'ясувань обставин,  які
мають значення для справи,  неналежну
оцінку доказів,  які є в матеріалах
справи.

2

Перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення сторін по справі,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно
до вимог ч.1  ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції

Апеляційний
суд,  відповідно до вимог ч.1  ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції задовольняючі частково позов,
виходив з того,  що відповідач
проживає у спірній квартирі на законних підставах.

З таким
висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів,  оскільки такий висновок відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Як вбачається
з матеріалів справи,  зокрема,  особистого рахунку №179010 відповідач
зареєстрований у спірний квартирі 28.10.04 року.(а.с. 31).

Як
пояснював відповідач у судовому засіданні апеляційної інстанції,  зареєстрований у спірній квартирі він був як
член сім'ї,  за згодою його матері ОСОБА_4.,  яка була на той момент власницею спірної
квартири і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно
до договору дарування спірна квартира була подарована позивачу новим власником
спірної квартири ОСОБА_504.10.2005 року.(а.с А).

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивачу
було відомо про реєстрацію і проживання в спірній квартирі відповідача, однак
протягом двох років позивач ніяких претензій до проживання у належній йому
квартирі відповідачу не пред'являв.

Відповідно
до вимог CT..48
Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення порушень його
права,  хоч би ці порушення і не
пов'язані з позбавленням володіння.

Між
тим,  вимагаючи від відповідача залишити
належну йому квартиру,  позивач не довів
потребність в житловій площі спірної квартирі,
необхідність у проживанні в квартирі його,  або членів його родини.

Як
вбачається з матеріалів справи,  позивач
постійно проживає у м.  Москві,  де працює,
у спірну квартиру іноді приїздить для відпочинку.

Будь -
яких доказів про те,  що відповідач
чинить йому перешкоди у користуванні спірною квартирою,  і що спірна квартира є його постійним місцем
проживання,  позивачем суду не надано.

Відповідно
до вимог  ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особі у тому числі є квартира,  у відповідному населеному пункті,  в якому фізична особа проживає постійно,  переважно або тимчасово.

Колегія
суддів вважає,  що за таких обставин
вимоги позивача про виселення відповідача зі спірної квартири задоволенню не
підлягають.

Колегія
суддів також вважає ,  що висновок суду
першої інстанції щодо часткового стягнення матеріальної шкоди з відповідача є
обґрунтованим.

Згідно
змісту  ст. 156 ЖК України всі повнолітні
користувачі квартири повинні брати участь у витратах по утриманню квартири.

З матеріалів справи вбачається,  що заборгованність по сплаті комунальних
послуг станом на 01.09.2006 року по спірній квартирі складала 297 грн.11 коп. і
що виникла така забогованність з 2002 року. Відповідач у спірній квартирі
зареєстрований 28.10.2004 року,  тому
заборгованність по сплаті комунальних послуг належить стягувати з нього за
перід проживання,  тобто з жовтня 2004
року по час пред, явлення позову,  по 1
вересеня 2006 року у розмірі 1/3 частки,
оскільки згідно особистого рахунку у спірній квартирі зареєстрований ще
ОСОБА_5. і власник квартири ОСОБА_1..

3

З огляду
на наведене колегія суддів вважає,  що
рішення суду першої інстанції є обґрунтованим,
відповідним вимогам закону,  а
апеляційна скарга не спростовує висновків суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.303,
ч.1  ст.308 ЦПК України,  колегія суддів судової палати по цивільних
справах Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представіника ОСОБА_1 - ОСОБА_3. на рішення Керченського міського суду
АР Крим від 30.03.2007 року - відхилити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 30.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з
моменту її проголошення,  може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.