УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24-вересня.2007 року                               м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької
області у складі

головуючого: Пащенко Л.В., суддів: Нагорняка В.А.,
Мартьянової Л.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про визнання незаконними рішень комісії по
трудових спорах, стягнення заробітної плати
за чергування, суміщення посад- та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2004 року та за касаційною скаргою Попільнянської
районної СЕС на ухвалу Апеляційного суду Житомирської
області від 13 грудня 2004 року та рішення Попільнянського
районного суду від 13 липня 2004 року,

встановила:

Рішенням Попільнянського районного суду від 13 липня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з
Попільнянської районної СЕС на користь позивача зарплату 729
грн. 22 коп. за чергування в січні-лютому 1995
року, 460 грн. 96 коп. за суміщення посад у лютому-березні 1996 року. Визнано незаконними рішення КТС від 06.04.1995 року
та від 18.05.1996 року.

У   визнанні
незаконним   рішення   КТС
від   04.10.1996   року
та

відшкодуванні моральної шкоди
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2004 року рішення місцевого суду в частині стягнення на
користь ОСОБА_1 заробітної плати за чергування в
січні-лютому 1995 року змінено, зменшено суму стягнення з 729 грн. 22 коп.
до 49 грн. 83 коп.

В решті рішення суду залишено без
зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду в частині зменшення стягнення зарплати за чергування в
січні-лютому 1995 року скасувати та залишити повністю без зміни рішення
місцевого, суду, посилаючись на порушення
норм процесуального і матеріального права.

Справа № 33ц- 372 кс /07           Категорія:
3             Головуючий у суді першої інстанції: Шахрай М.І.

Доповідач: Пащенко Л.В.

2

У касаційній скарзі Попільнянської районної СЕС ставиться питання про скасування
судових рішень, як постановлених з порушення вимог матеріального і процесуального права, і закриття провадження в справі.

В
запереченнях   ОСОБА_1   на
касаційну   скаргу   відповідачі зазначається, що судові рішення в частині його задоволених вимог є
законним обґрунтованими.

А Попільнянська СЕС в запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1- вказує, що судові рішення в частині стягнутих сум є
незаконними.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судовий рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Задоволюючи частково позов, місцевий суд, з врахуванням фактичний обставин справи, вірно виходив з того, що вимоги позивача
щодо стягнення зарплати ча чергування в
січні-лютому 1995 року, за суміщення в лютому березні 1996 року та визнання незаконними^рішень-КТС від-06^04Л995 року,  від 18.05.1996 року є законними і обгрунтованими,
оскільки знайшли своє підтвердження доказами, що є в матеріалах справи
(відповідні накази відповідача, графіки
чергувань), а відповідачем не було дотримано вимоги трудового законодавства та законодавства щодо
оплати праці.

Апеляційний суд в основному погодився з висновками суду першої інстанції, залишивши його рішення щодо вирішення
більшості позовних вимог без зміни. Зменшуючи стягнення на користь ОСОБА_1
зарплати за чергування в січні-лютому 1995
року з 729 грн. 22 коп. до 49 грн. 83 коп., апеляційний суд виходив з того, що
місцевим судом було допущено помилку при
обчисленні розміру зарплати за час чергування, зокрема: суд безпідставно застосував для обрахунку розмір зарплати
позивача, який він мав перед звільнення в 1997 році.

Судові рішення в частині тих позовних вимог, в задоволенні яких було
відмовлено, фактично (як видно зі змісту касаційних скарг) сторонами не оспорюються.

Відповідно до
ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що
не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального
права, а також відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційних скаргах
доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, підпунктом 2 пункту 3 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень
Закону України ..«Про судоустрій України», колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Попільнянської районної СЕС
відхилити.

3

Рішення
Попільнянського районного суду від 13 липня 2004 року та ухвалу Апеляційного
суду Житомирської області від 13 грудня 2004 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.