Справа № 22-ц-770  2007р.                   Головуючий
інстанції  Степаненко О.А.
Категорія 43                                             Суддя-доповідач                     Данильченко Л..О.
УХВАЛА

03 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Данильченко Л.О.

суддів -
Ільченко О.Ю.,  Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,  які беруть участь у справі - апелянта ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Сумського районного суду від 02
квітня 2007 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до приватного підприємця
ОСОБА_2 про захист прав споживача,
стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Данильченко Л.О.,  вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,  заслухавши пояснення
апелянта ОСОБА_1,  який підтримав доводи апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав
споживачів,  стягнення матеріальної та
моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,  що він уклав договір з приватним підприємцем
ОСОБА_2 про надання послуг по працевлаштуванню за кордоном,  а саме у СІЛА. На виконання умов договору
ОСОБА_1 було сплачено 2915 грн.,  а
ОСОБА_2 повинен був підготувати необхідні документи для отримання візи.
Однак,  коли ОСОБА_1 звернувся з цими документами
до посольства США,  йому відмовили у видачі візи,  в зв'язку з тим,  що документи підготовлені не в повному обсязі
і не відповідають вимогам посольства для надання візи. За таких підстав ОСОБА_1
просив постановити рішення про розірвання договору про надання послуг,  та стягнути з ОСОБА_2 на його користь
сплачену суму за договором,  пеню за
прострочення виконання та моральну шкоду.

Ухвалою
судді Сумського районного суду від 20 лютого 2007 року позовна заява була
залишена без руху в зв'язку з наступним:

-
позивач помилково вважає,  що
правовідносини які виникли між сторонами,
регулюються Законом України «Про захист прав споживачів»,  тоді як зазначені правовідносини регулюються
відповідними нормами ЦК України
(глави 48,  52,  53 ),

-         позивачем не сплачено
судовий збір та витрати на інформаційно-

технічне забезпечення розгляду справи;

-       порушена підсудність пред'явлення позову;

-         позивачем не підтверджена
правоздатність,  зокрема не прикладені

документи,  що посвідчують особу
позивача;

-       частина документів,  долучених до справи,  складена на іноземній мові,

перекладу цих документів немає.

Ухвалою
судді Сумського районного суду від 02 квітня 2007 року позовна заява ОСОБА_1
вважалась неподаною і була повернута позивачу з тих підстав,  що він у встановлений судом строк не усунув
зазначені недоліки позову,  а подав
заперечення на ухвалу,  яке також не
усуває недоліків.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про
повернення позовної заяви та направити матеріали на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Апелянт
вважає,  що ухвала суду необгрунтована,  оскільки він усунув всі недоліки,  визначені судом.

Так,  апелянт вказує,  що свій позов він вважає позовом про захист
своїх порушених прав як споживача,
оскільки він є споживачем послуг за відповідним договором про надання
послуг по працевлаштуванню за кордоном.

За таких
підстав,  згідно  ст.  24
ЗУ «Про захист
прав споживачів»,  він звільняється від
сплати державного мита,  підсудність
таких справ визначається за місцем проживання споживача (ч. 5  ст.  10
ЦПК України),  витрати на ІТЗ позивач сплатив.

Дослідивши
матеріали справи,  колегія суддів дійшла
висновку,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню,  а ухвала судді - скасуванню
з таких підстав.

Так,  з матеріалів вбачається,  що ухвалою судді від 20 лютого 2007 року були
визначені недоліки позовної заяви,  які
треба усунути позивачу.

Ці
недоліки позивач частково усунув,  а
саме: він сплатив витрати на ІТЗ (а.с. 14),
надав ксерокопію свого паспорту для посвідчення свої особи,  документи складені на державній мові.

Що
стосується правовідносин,  що виникли між
сторонами,  то колегія суддів
погоджується з доводами апелянта,  що ці
правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

При
цьому посилання суду на те,  що вказані
правовідносини регулюються лише нормами відповідних глав ЦК України - є
необґрунтованими,  оскільки відповідно
до  ст.
2 Закону України «Про захист прав споживачів»,  законодавство про захист прав споживачів
складається з цього Закону,  Цивільного
кодексу України,  Господарського кодексу
України

та інших
нормативно-правових актів,  що містять
положення про захист прав споживачів.

Таким
чином,  суд першої інстанції послався на
загальні норми ЦК України,  що регулюють загальні питання: виконання
зобов'язань,  поняття та умови
договору,  укладення зміна і розірвання
договору,  однак ці норми не виключають
застосування до правовідносин,  що
виникли,  положень Закону України «Про
захист прав споживачів».

За таких
підстав,  позивач мав право подати позов
за своїм місцем проживання як споживач (ч. 5
ст.  110 ЦПК України),  і він не порушив правила підсудності,  як помилково зазначив суд першої інстанції.

Крім
того,  як споживач,  що звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав,  ОСОБА_1 мав право не
сплачувати судовий збір (державне мито) при поданні позову,  а тому висновок судді з цього питання також є
помилковим.

Тому
колегія суддів вважає,  що суд мав
підстави для прийняття позовної заяви,  а
тому у відповідності з п.3 ч. 1  ст.  312 ЦПК України,  ухвала судді підлягає скасуванню,  а справа - направленню до суду першої
інстанції для розгляду.

Керуючись
п.4 ч.2.  ст. 307,  п.3.ч.1. ст.
312,   ст.  ст.
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
судді Сумського районного суду від 02 квітня 2007 року в даній справі
скасувати.

Справу
направити до Сумського районного суду для вирішення питання про прийняття
позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Ухвала
набрала законної сили,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.