Справа № 22ц-1201 /07                            Головуючий
Категорія 18                                               Доповідач
апеляційного суду Славгородська
5 червня 2007 року колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
у складі: головуючого - Славгородської
Н.П., суддів: Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л., при секретарі Бобуйок І.Ф., за
представника позивача Комарової Н.С.,
відповідачки ОСОБА_1., її представника ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу
скаргою повного товариства ,Ломбард „ Україна" (далі -
ПТ „Ломбард „Україна") на
рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року

за  позовом ПТ „Ломбард „Україна" до ОСОБА_1
про стягнення боргу за договором ломбардної позики,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 р. ПТ
„Ломбард „Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення
боргу за договором ломбардної позики.

Позивач зазначав, що між ним та відповідачкою були укладені два договори
ломбардної позики: від 22
липня 2003 р. на
суму 75 грн. 05 коп. строком на 14 днів до 5 серпня 2003 р. і від 22 лютого 2004 р. на суму 215 грн. 60 коп. строком на 14 днів до 7 березня 2004 р. зі сплатою за
користування 0,55 % від суми
отриманої позики за день користування позикою. Відповідачка неодноразово
продовжувала строки дії вказаних договорів шляхом сплати сум за користування
позиками за попередній період користування. Остання дата повернення позики і
процентів становить 8 липня 2004 р. Однак,
позивачка в цей день не з'явилася і борг не сплатила. Станом на 14 листопада 2006 р.
заборгованість складає 1530
грн. 16 коп., з
яких 268 грн. 40 коп. сума позики
і 1261 грн. 76 коп. за
користування позиками з 9
липня 2004 р. по 14 листопада 2006 р.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 р. в позові
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПТ „Ломбард „Україна", посилаючись на
невідповідність висновків суду матеріалам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь в справі,
перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2003
р. і 22 лютого 2004 р. ПТ „Ломбард
„Україна" видав ОСОБА_1. позики відповідно на суму 75 грн. 05 коп. і 215 грн. 60 коп. строком на 14 днів зі сплатою
за користування 0,55 % від суми
отриманої позики за день користування. Сторонами були підписані специфікації. В
якості забезпечення сплати позики та сум за користування позикою (процентів)
відповідачка

передала позивачу в
якості застави ювелірні вироби: за першим договором -сережки
оціночною вартістю 111 грн. 67 коп., за другим
договором - обручку
каблучку оціночною вартістю 319 грн. 66
коп. Відповідачка неодноразово продовжувала строки дії вказаних договорів,
сплативши проценти за користування позиками. Остання дата повернення позики
була встановлена 8 липня 2004 р. Однак, З липня 2004 р. скоїлася крадіжка з
приміщення Миколаївського філіалу № 1 ПТ „Ломбард „Україна" матеріальних
цінностей і майна, яке було здано під заставу, в числі яких ювелірні вироби ОСОБА_1.

З матеріалів справи також вбачається, що до кінця строку
позики, тобто по 8 липня 2004 р. ОСОБА_1 були
сплачені проценти за користування позикою і частково сплачена позика,
залишалася заборгованість у розмірі 268 грн. 40 коп., а предмети застави ОСОБА_1.
були застраховані в розмірі їх оціночної вартості (а.с.8), що складає 431 грн.
33 коп.

Згідно типового договору застави (схову) майна,
затвердженого директором ПТ „Ломбард „Україна", за втрату предмету застави
несе відповідальність заставодержатель, тобто позивач, у розмірі оціночної
вартості предмету, а у разі невиконання заставодавцем як позичальником
основного зобов'язання по договору позики у повному обсязі у визначений
сторонами строк, заставодержатель без додаткового попередження звертає стягнення
на закладене майно шляхом реалізації від імені заставодавця (а.с.8).

Виходячи з викладеного, якщо відповідачка не з'явилася 8 липня 2004 р. для сплати
позики у розмірі 268 грн. 40 коп., то у
позивача залишилося страхове відшкодування її предметів застави у розмірі 431 грн. 33 коп.

За такого, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову і доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу повного товариства „Ломбард
„Україна" відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від
12 березня 2007 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України.