Справа № 22-ц-867        2007р.             Головуючий
інстанції    Савельева A.I.
Категорія 33                                             Суддя-доповідач                       ОСОБА_4
УХВАЛА

іменем України

10 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого -
Данильченко Л.О

суддів -
Ільченко О.Ю.,  Ведмедь Н.І.

з участю
секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

та осіб,  які беруть участь у справі - спеціаліста -
головного

санітарного
лікаря Великописарівського району ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Великописарівського районного суду від 10 травня 2007 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про зобов'язання власника сусідньої земельної ділянки
дотримуватись правил добросусідства,
знесення туалету та сінника,
тобто усунення перешкод в користуванні та стягнення моральної шкоди.

Вивчивши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  заслухавши доповідь судді
апеляційного суду ОСОБА_4,  пояснення
головного санітарного лікаря Великописарівського району ОСОБА_1,  який вважав рішення суду першої інстанції
вірним,  колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2
звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 обґрунтовуючи свої вимоги
тим,  що спір виник із-зі того що
відповідач самовільно практично на межі збудував туалет і сінник,  без погодження меж з сусідами,  без дотримання будівельних норм та санітарних
правил,  що порушує пава позивача.

Рішенням
Великописарівського районного суду від 10 травня 2007 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що сам позивач не дотримується
правил добросусідства,  до цього часу ним
не виконано рішення виконкому Киріковської селищної ради про спилювання дерев
на межі між земельними ділянками позивача і відповідача,  що перешкоджає вставленню межових знаків.

Незаконних
дій відповідача і порушень прав позивача судом не встановлено.

Попередній
власник домоволодіння позивача не мала претензій до відповідача з приводу
користування ним туалетом та сінником

Крім
того,  суд вказав,  що спірні споруди буди збудовані попереднім
власником,  знаходились в його
користуванні,  а відповідач їх прийняв у
спадщину,  на даний час ці споруди
занесені до генерального плану та зареєстровані в БТІ.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення,  яким задовольнити
його позовні вимоги. Апелянт вважає,  що
суд неповно ясував обставини справи,  а
висновки суду не відповідають обставинам справи.

При
цьому апелянт зазначає,  що туалет та
сінник внесені до генерального плану вже під час розгляду справи у суді,  таке внесення не узгоджено з відповідними
службами з приводу дотримання санітарних,
пожежних,  технічних норм,  і судом не з'ясовано,  чи законно працівник Охтирського БТІ вніс ці
споруди до плану.

Також
апелянт зазначає,  що навіть якщо і
відрізняються виміри різних спеціалістів стосовно відстані туалету та сінника
відповідача від будівель позивача,  то ця
різниця становить декілька сантиметрів,
що суттєво не впливає на наявність порушення санітарних,  будівельних і пожежних норм.

Заслухавши
пояснення спеціаліста,  дослідивши
матеріали справи,  перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  виходячи з слідуючого.

Як
вбачається з матеріалів справи (а.с. 86-87),
16 грудня 1993 року був складений акт про погодження та закріплення меж
земельної ділянки в АДРЕСА_1 (тепер ця земельна ділянка і домоволодіння на ній
належать відповідачу) з суміжними землевласниками і землекористувачами -
ОСОБА_2,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6

В матеріалах
справи є обрис земельної ділянки матері відповідача.

Позивач
по справі ОСОБА_2 01 липня 2004 року отримав свідоцтво про право власності на
спадщину на 5/6 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель
АДРЕСА_2.

Як
вбачається з свідоцтва (а.с. ПО),  на
даній земельній ділянці знаходяться жилий будинок з прибудовою,  сарай,
літня кухня,  погреб,  огорожа,  колодязь.

Відповідач
ОСОБА_3 теж по
свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 21 березня 2002 року став
власником жилого будинку АДРЕСА_1 та надвірних будівель - сараю,  кухні,
прибудови,  погреба,  огорожі.

Таким
чином,  межі між цими домоволодіннями
були визначені і закріплені ще 16 грудня 1993 року,  коли власниками будинків були батьки сторін
по справі.

Суперечки
між сторонами по справі виникли з-за сінника та туалету,  які розташовані на земельній ділянці відповідача.

Згідно
схеми від 01 березня 2007 року (а.с. 85) ці об'єкти на плані відповідача вже
зафіксовані,  а в порівнянні зі схемою по
матеріалам БТІ на 09 листопада 2006 року (а.с. 19) їх не було на плані.

Судом
першої інстанції встановлено,  що сінник
не є капітальною будовою,  біля нього
немає ніяких будівель позивача,  оскільки
сінник знаходиться в кінці городу відповідача.

Туалет
на земельній ділянці відповідача поновлений на місці старого туалету,  обкладений цеглою.

Згідно
Державних будівельних норм (житлові будинки для індивідуальних забудовників
України,  затверджених Наказом Держбуду
України від 24 березня 1992 року № 37) відстань убиралень,  сміттєзбірників до житлових будинків повинна
становити 20 м.

В
засіданні апеляційної інстанції головний санітарний лікар Великописарівського
району ОСОБА_1 пояснив,  що порушень
санітарних норм в розміщенні туалету і сінника на подвір'ї відповідача по
відношенню до жилого будинку позивача - немає.

За поясненням
головного санітарного лікаря,  норми
витримані.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи
вищевикладене,  колегія суддів дійшла
висновку,  що суд першої інстанції вірно
з'ясував всі обставини,  що мають
значення для справи,  надав правильну
оцінку доказам по справі та правильно вирішив спір,  а тому відсутні підстави для скасування
рішення суду.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. 303,
п.1 ч. 1  ст.  307,
ст.  308,   ст.
313-315,   ст.  319 ЦПК України,  колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Великописарівського районного суду від 10 травня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набрала законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.