Справа
№ 22ц-1989/2007
p.                  Головуючий у 1-й
інстанції Бондаренко І.А.
інстанції Коцюрба О.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
вересня 2007 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі :

Головуючого -
Голуб С. А.

Суддів              - Коцюрби О.П.,  Оношко Г.М.

При секретарі -
Козак І.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2007 року
по справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності
на 1/2 частину будинку та 1/2 земельної ділянки.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду ,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали цивільної справи,  доводи апеляційної
скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

У
листопаді 2006 року позивачка подала до Бориспільського міськрайонного суду
Київської області зазначений позов в якому просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на
1/2 частину земельної ділянки,  площею 0,
12 га.,  яка знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 та 12 частину земельної ділянки площею 0, 094 га.,  яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Свої
вимоги позивачка мотивує тим,  що з 09
липня 1962 року по теперішній час перебуває з відповідачем в зареєстрованому
шлюбі.

04
жовтня 1997 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом
після смерті свого батька ОСОБА_3,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
у вигляді жилого будинку АДРЕСА_3  розташованого на земельній ділянці площею 0,
12 га.

Будинок
належав померлом на підставі свідоцтва на право оеобисїої власносгі на жилий
будинок АДРЕСА_4)',  Київської облає і і
і зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером №154.
Будинок цегляний,  розмір жилої площі
становить 81.6 кв. м. ,  до будинку
примикають господарські будівлі - сарай,
вбиральня криниця,  каналізаційна
яма.

Будівництво
вказаного будинку розпочалося у 1991 році,
всі будівельні матеріали купували за спільні кошти з сімейного
бюджету,  весь час коли будувався будинок
позивачка знаходилася на будівництві,
готувала їжу та допомагала працівникам.
У 1999 році будівництво будинку було завершено.

Крім того,  21 липня 1998 року
рішенням Вишгородської ради №195 відповідачу була надана земельна ділянка
площею 0, 094 га.,  яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2 під будівництво жилого будинку. На теперішній час стосунки з
відповідачем погіршились,  в
добровільному порядку відповідач не бажає визнавати за нею право власності на
1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки.

В
судовому засіданні позивачка та її представник уточнили позовні вимоги,  просили суд визнати за позивачкою право
власності на 1/4 частину будинку,
гаражу,  літньої кухні,  сараю та сауни,  які розташовані за адресою: АДРЕСА_1,  в іншій частині позовні вимоги не змінювали
підтримали їх в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Рішенням
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2007 року в
задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала
до суду апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити
нове,  яким її позовні вимоїн
задовольнити в повному обсязі,  вказуючи
на те,  що рішення суду першої інстанції
не грунтується на нормах закону,  при
його ухваленні були порушені норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог позивачці,
Бориспільський міськрайонний суд Київської області виходив з того,  що будинок АДРЕСА_1 на частину якого
претендує позивачка по справі є спадковим майном відповідача,  який він отримав шляхом спадкування після
смерті батька ОСОБА_3,  який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в зв'язку з чим він
отримав свідоцтво про право на спадщину за законом,  посвідченого 04 жовтня 1997 року державним
нотаріусом Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської
області,  яке в передбаченому законом
порядку ніким оскаржено не було,  також з
того,  що спірна земельна ділянка площею
0.094 га.,  яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 серпня
2001 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу
Київської області була продана відповідачем і вказаний договір ніким не
оспорювався у встановленому законом порядку.

З
матеріалів справи вбачається,  що кожна
із сторін дійсно приймали участь в догляду за будинком АДРЕСА_1. його
будівництві. Але дана обставина не дає права ОСОБА_1  на визнання за нею права власності на У2
частину будинку,  гаражу,  літньої кухні,  сараю сауни,
які розташовані за вищевказаною адресою.

Згідно  ст.  24
Кодексу про шлюб та сім»ю України - майно,
яке належало кожному з подружжя до одруження,  а також одержане ним під час шлюбу в дар або
в порядку спадкування,  є власністю
кожного з них.

За
правилами  ст.  ч. 1 п. 1
ст.  57 Сімейного кодексу України
- особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно,  набуте
нею,  ним за час шлюбу,  але на підставі договору дарування або в
порядку спадкування.

Враховуючи викладене,  колегія судців
вважає,  що рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2007 року є законним,  а тому не підлягає скасуванню,  а апеляційна скарга ОСОБА_1  задоволенню.

Посилання
ОСОБА_1  в апеляційній скарзі на те,  що рішення суду першої інстанції не
ґрунтується на нормах закону,  що при
його ухваленні,  судом порушені норми
матеріального та процесуального права є безпідставними,  спростовуються доказами,  які є в справі.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
312,  313,  314,
315 ЦПК України колегія суддів ,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.