Справа № 22ц-11072007 р.
інстанції:  Пошкурлат В.М.
Доповідач:   Редька А.Г.
УХВАЛА

ІМ"ЯМ   УКРАЇНИ

30  липня 2007 року                                    місто Чернігів

Апеляційний    суд
Чернігівської області у складі:

головуючого -
судді Смаглюк Р.І., суддів - Бобрової І.О., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Пільгуй Н.В.,

за
участі: представника позивача адвоката ОСОБА_1., відповідача ОСОБА_2та її
представника адвоката ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув
у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 15 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 травня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено частково, визнано дії ОСОБА_6 та
ОСОБА_2, які 30 березня 2007 року виразилися у висловлюванні на адресу ОСОБА_5 нецензурних
слів, непристойних висловів, образ, жестів, протиправними та такими, що
порушують право на повагу до честі та гідності людини, зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на
захист порушеного права ОСОБА_5
принести такій вибачення та заборонити ОСОБА_6
і ОСОБА_2у майбутньому не вчиняти таких дій по відношенню до ОСОБА_5., стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_2
солідарно на користь ОСОБА_5 900 грн
у

відшкодування моральної шкоди, а також стягнуто судові
витрати, в решті позовних вимог відмовлено.

Цим же
рішенням відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
захист особистого немайнового права та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
суду встановлено, що між сторонами, які є сусідами та родичами, тривалий час
існують неприязні стосунки, які 30 березня 2007 року близько 15 год 30 хв стали
причиною того, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 піддали позивачку нецензурним образам, непристойним жестам на її
адресу, висловлюванням прокльонів як на її адресу, так і на адресу її рідних,
що носили характер демонстративного голосного висловлювання і тривали близько
30 хв, чим принизили гідність позивачки та заподіяли моральну шкоду і у цій
частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Але оскільки образи відповідачів
носили не публічний характер і відповідачі не моли на меті розповсюдити таку
інформацію саме таким шляхом, то не можуть бути задоволені вимоги про
спростування цієї інформації

Суд
також дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5, оскільки їх
доводи були спростовані у судовому засіданні.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду в частині
стягнення з неї відшкодування моральної шкоди та ухвалити у цій частині нове рішення,
яким відмовитиОСОБА_5 у відшкодуванні шкоди з неї, ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки вона особисто мешкає
у місті Прилуки і не має ніякого відношення до особистих неприязних стосунків
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, 30 березня
2007 року у їх сварку не втручалася, нікого не ображала і нічиїх прав не
порушувала, а свідки, пояснення яких покладено в основу рішення, є
зацікавленими особами і їх показання неправдиві.

В іншій
частині рішення суду учасниками розгляду справи не оскаржується.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи
скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
відповідача ОСОБА_2не може бути задоволена.

Суд
першої інстанції у повному обсязі дослідив надані сторонами докази, перевірив
доводи та заперечення сторін, правильно встановив обставини справи і висновок
суду грунтується на матеріалах справи та законі.

Відповідно до
ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої образою, приниженням
честі та гідності.

За
матеріалами справи встановлено, що 30 березня 2007 року у селі Сухополові між
сторонами, які є сусідами та родичами, на грунті тривалих неприязних стосунків
виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 висловлювалися на адресу позивачки брутальною лайкою, непристойними
жестами, прокльонами як на її адресу, так і на адресу її рідних, що носили
характер демонстративного голосного висловлювання і тривали близько 30 хв, чим
образили ОСОБА_5., принизили
її гідність і тим самим заподіяли моральну шкоду.

Встановлені
обставини підтвердили у своїх пояснення у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 чоловік
позивачки, ОСОБА_1, який працював у них у цей день.

Посилання
в апеляційній скарзі, що достовірність показань свідків викликають сумнів,
безпідставні, оскільки свідки дали показання під присягою, в порядку,
встановленому цивільним процесуальним законом і інші матеріали справи не дають
підстав для сумніві у достовірності показань свідків.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з боку
відповідачів мало місце образа, приниження честі та гідності позивачки та з
врахуванням обставин справи обґрунтовано задовольнив позовні вимоги частково.

Рішення
суду ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального закону і
доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись
ст.ст.307,308,314,315,319 Цивільного процесуального кодексу України,
апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 15 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
набуває чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.