УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06   червня
2007   року   колегія
суддів   судової  палати
у   цивільних   справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді                      Іващенко
В.В.

Суддів                                            Летягіної
О.В.

Сінані
О.М.

При
секретарі                                Сафіній
Ф.Ф.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про
відшкодування майнової та моральної шкоди,

за
апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Ялтинського міського суду
від 14.03.2007 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди .

Позовні
вимоги мотивовані тим,  що 31.05.2005
року та 05.11.2005р. на дворі свого будинку вона була побита сусідкою
ОСОБА_2,  потім її зятем ОСОБА_3 В
результаті побоїв,  відповідно до актів
судово-медичного дослідження № 450 від 03.06.2005р. і № 1038 від 08.11.2005
року їй були заподіяні легкі тілесні пошкодження,  які не потягли за собою тимчасового розладу
здоров'я. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я 08.11.2005 року позивачка була
госпіталізована в нейрохірургічне відділення Лівадійської лікарні. Відповідно
до акту СМЕ від 16.01.2006 року їй були заподіяні легкі тілесні пошкодження,  які потягли за собою тимчасовий розлад
здоров'я.

Позивачка
вказує на те,  що наслідки отриманих
побоїв виявляються і по теперішній час.
У неї погіршився стан здоров'я,
вона страждає на головний біль,
різко підвищився кров'яний тиск. У момент подачі позовної заяви ОСОБА_1
знаходилася на амбулаторному лікуванні у зв'язку з гіпертонічним кризом.  У наслідок протиправних дій відповідачів
позивачка понесла витрати на лікування та їй були причинені моральні
страждання. За таких обставин вона просила стягнути з ОСОБА_2 компенсацію
відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та майнової у розмірі 276
грн. 70 коп.,  з ОСОБА_3 стягнути
компенсацію відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.,  майнової - у розмірі 276 грн. 70 коп.

Рішенням
Ялтинського міського суду від 14.03.2007 року позов ОСОБА_1 задоволений
частково. Стягнуто з ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди по 1000 грн. з кожного.
Стягнуто з ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір у сумі 51 грн.,
витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 30 грн.
солідарно.

На вказане
рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 принесли апеляційну скаргу.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення
суду,  посилаючись на порушення судом
вимог матеріального і процесуального права.

Справа №
22-ц-37902007р.  Головуючий в 1
інстанції: Берещанський Ю.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

Апелянти вказують на те,  що
позивачка відмовилася від своїх позовних вимог у частині відшкодування майнової
шкоди. У ході судового розгляду судом було запропоновано ОСОБА_1,
надати суду докази,
зокрема,  показання свідків.
Представник відповідачів заперечував проти цього,  але його зауваження залишено без уваги. За
час судового розгляду представником позивачки надані суду незавірені копії
перевірочних матеріалів,  котрі суд
необгрунтовано приєднав до справи. Суд допустив порушення  ст.  10
ЦПК України.

Апелянти
вважають,  що показанні дільничного
інспектора міліції ОСОБА_5,  допитаного у
судовому засіданні у якості свідка,  не
можуть служити доказами їх вини в причинені позивачки тілесних пошкоджень. Він
не був очевидцем подібного,  не виїздив
на місце події,  а лише на підставі
матеріалів котрі у нього були виніс постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи. Суд повинен був відноситися критично до показань свідка
ОСОБА_4.,  так як він є1 близьким родичем
позивачки - її чоловіком.  В його
показаннях та в поясненнях позивачки є суттєві різниці. В порушення ч. 1  ст.
1167 ЦК України суд не урахував,
що моральна шкода,  причинена
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,  діями або бездіяльністю,  відшкодовується особою,  яка її причинила,  за наявністю її вини. Показання допитаних з
боку позивачки свідків,  а також данні
про захворювання ОСОБА_1 не можуть являтися доказами вини апелянтів в причинені
їй тілесних пошкоджень.

Також
відповідачі вказують в апеляційній скарзі про те,  що при проведенні перевірки органом дізнання
за двома заявами ОСОБА_1 було відмовлено в порушені кримінальної справи,  вони не були притягнути ні до
кримінальної,  ні до адміністративної
відповідальності. Суд не врахував наданої відповідачами постанови Ялтинського
міського суду від 18.07.2006 року,  у
відповідності до якої скарга ОСОБА_1 про притягнення відповідачів до
кримінальної відповідальності залишена без розгляду та повернута заявнику.

В
апеляційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду та постановити
нове рішення про відмову ОСОБА_1 у Задоволенні її позовних вимог.

Дослідивши
матеріали справи,  заслухавши
суддю-доповідача,  проаналізувавши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів
дійшла висновку про те,  що апеляційна
скарга відповідачів не є обґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи
позов частково,  суд виходив із того,  що моральна шкода,  завдана позивачці протиправними діями
відповідачів,  повинна відшкодовуватися
ними за наявності їхньої вини. Факт завданні шкоди здоров"ю позивачки
підтверджується показаннями свідків,
матеріалами дізнання,  висновками
судово-медичних експертиз тощо.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають обставинам справи,  ґрунтуються на правильній оцінці
доказів,  наданих сторонами,  правильному визначенню змісту і характеру
виниклих між сторонами відносин,
правильному застосуванню судом норм матеріального й процесуального
права.

Колегія
суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те,  що суд вважав встановленими ті
обставини,  які не доведені
позивачкою,  оскільки сукупність
доказів,  наданих ОСОБА_1: показання
свідків,  матеріали дізнання за її
заявами,  акти судово-медичних
досліджень,  - в достатньої мірі
підтверджують вину відповідачів у заподіянні тілесних пошкоджень позивачці.

Суд застосував норму матеріального права,
яка підлягає застосуванню,
зокрема,

ст. . 1167 ЦК України.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначений судом залежно від характеру
правопорушення,  глибини фізичних та
душевних страждань,   погіршення

Справа №
22-ц-37902007р.  Головуючий в 1
інстанції: Берещанський Ю.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

здібностей потерпілої,  ступеня вини
відповідачів. При цьому судом враховані вимоги розумності і справедливості.

Посилання
апелянта на те,  що суд приєднав до
справи незавірені копії перевірочних матеріалів органу дізнання за заявами
ОСОБА_1,  не має ніякого значення,
оскільки відповідачі не заперечують проти наявності цих матеріалів і
відповідності їх оригіналу.

Враховуючи,  що рішення суду ухвалено з дотриманням норм
матеріального й процесуального права,
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не свідчать
про неправильність рішення суду,  колегія
суддів,  керуючись ч.1  ст.
308 ЦПК України,  відхиляє
апеляційну скаргу відповідачів.

Керуючись  ст.
ст.  303,  304,
308,  314,  315 Цивільного процесуального Кодексу
України,  колегія суддів

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_2,  ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Ялтинського міського суду від 14.03.2007 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Справа №
22-ц-37902007р.  Головуючий в 1
інстанції: Берещанський Ю.В.

Доповідач: Іващенко В.В.