Справа № 22ц -
№ 21                                                               інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

12
квітня 2007 року                                                                              м.
Кривий Ріг

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого -
судді БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., суддів - ЛЯХОВСЬКОЇ І.Є., СОКОЛАН Н.О., при секретарі -
Чубіній А.В.,

за
участю -представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу
за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Кривому Розі на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого
Рогу від 10 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Кривому Розі про відшкодування моральної
шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

15 травня 2006р.
ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі (далі -Відділення Фонду) про
відшкодування моральної шкоди в розмірі 70000грн., отриманого внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Рішенням
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково, на його користь стягнуто 60000грн.

В
апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду
та відмову в задоволенні позовних вимог через неповноту встановлення обставин,
що мають значення для справи, і порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема, на думку відповідача, суд не звернув уваги на
відсутність доказів моральної шкоди, не мотивував рішення щодо розміру
стягнутої моральної шкоди, керувався нормою закону, який не поширюється на дані
правовідносини, неповно встановив обставини, які

2

мають
значення для справи.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом
встановлено та сторонами не оспорюється, що 20 травня 2005 року із позивачем
під час роботи його підземним прохідником на шахті імені Леніна ВАТ
"Криворізький залізорудний комбінат" стався нещасний випадок на виробництві,
внаслідок чого він отримав політравму, закриту спинно-мозкову травму, компресійно-уламковий
перелом хребця 1ст., перелом нижнього суглобового паростка хребця ліворуч,
передньо-лівосторонній вивіх хребця, забій стиснення спинного мозгу корінців
кінцевого хвоста, нижній парапарез, порушення функції тазових органів типом
затримки, ЗТ, перелом 6 і 7 ребер справа, розрив правої
легені та інші.

Згідно
висновку МСЄК від 21.09.2005 року позивача визнано інвалідом першої групи з
наступним переоглядом 01.10.2006р., йому встановлено стійку втрату професійної
працездатності в розмірі 100% та необхідність у постійному сторонньому догляду.

Колегія
суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про задоволення вимог
позивача та відшкодування моральної шкоди Відділенням Фонду.

Цей
висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27 січня
2004 року № 1-рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом
соціального страхування).

Проте,
висновок щодо розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, не відповідає
обставинам справи, оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції дещо завищив
розмір моральної шкоди.

Беручи
до уваги п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 (з наступними змінами) «Про судову практику по справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та враховуючи, що Законом України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
та виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не встановлено обмежень щодо розміру моральної шкоди в разі
встановлення потерпілому стійкої втрати професійної працездатності внаслідок
професійного захворювання або трудового каліцтва, а також враховуючи
характер та ступінь тяжкості страждань, колегія суддів вважає, що відповідною
компенсацією моральних шкоди позивача є сума 40000грн.

Доводи
відповідача про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог
через призупинення дії окремих норм Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку та виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на 2006 рік є
безпідставними, оскільки правовідносини сторін

3

виникли
в 2003 році, за чинності зазначених норм цього Закону.

Доводи
відповідача стосовно висновку МСЕК необгрунтовані, оскільки п. 3 ст. 34
віще згаданого Закону встановлено, такий висновок обов'язковий лише для
випадків втрати працездатності, яка не призвела до втрати професійної
працездатності.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно змінити, зменшивши
суму відшкодування моральної шкоди до 40000грн.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 3, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Кривому Розі задовольнити частково.

Рішення
Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2006 року
змінити, зменшивши суму моральної шкоди, стягненої на користь ОСОБА_3,
до 40000грн.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути
оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.