Справа №22- 2245/07                                                        Головуючий
- 33                                                                                Данилів
апел. інстанції Кіт І.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року  колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого:
Кота І.Н.

суддів: Петрички
П.Ф.,  Богонюка М. Я.

при секретарі: Щербатій І.М.
розглянула  у   відкритому
судовому   засіданні   у
місті   Львові   цивільну
справу   за апеляційною   скаргою
ОСОБА_2,    поданої   відповідно
до повноважень наданих їй довіреністю в інтересах ОСОБА_1на рішення
Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2007 року.

Заслухавши                                    доповідь             судді             апеляційного             суду,

пояснення
сторін  на підтримання доводів
апеляційної скарги  і заперечень на неї,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів,  -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1до Пустомитівської державної районної
адміністрації,  АПП „ Львівське" та
Зубрянської сільської ради про визнання за ним права на земельну частку ( пай)
та зобов'язання виділити його в натурі із земель резервного фонду Зубрянської
сільської ради.

Рішення
суду оскаржила представник позивача ОСОБА_2відповідно до повноважень наданих їй
позивачем довіреністю від 19.07.06р.( а.с. 70). В апеляційній скарзі
покликається на незаконність оскаржуваного рішення та невідповідність
викладених у ньому висновків дійсним обставинам справи. Зокрема зазначає,  що поза увагою,  та належною оцінкою з боку суду залишились
доводи позивача та представлені ним докази про те,  що станом на 11.11.1992р.,  тобто на день подання ним заяви про
оформлення пенсії за віком позивач працював у сільськогосподарському
підприємстві АПП „ Львівське „ ,  звідки
був звільнений з роботи 01.11.1993р. тобто вже після призначення йому пенсії.
За таких обставин він вважається пенсіонером з числа працівників цього
підприємства,  а відтак на нього повною
мірою поширюється право на приватизацію земельної ділянки визначене  ст.  25
ЗК України.

Просить
рішення районного суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши
в межах доводів апеляційної скарги та пред"явлених позовних вимог рішення
суду першої інстанції,  колегія суддів
приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної
скарги та його скасування з направленням справи на новий розгляд,  оскільки рішення суду не грунтується на повно
встановлених і належно перевірених обставинах справи про дійсні права і
взаємини сторін щодо предмету спору,  а
також інших осіб яких не було притягнуто до участі у справі.

Вирішуючи
питання про право позивача на одержання земельного паю необхідно встановити
наявність двох обов'язкових умов для виникнення у заявника такого права,  а саме його проживання у сільській місцевості
та приналежності до числа працівників сільськогосподарського підприємства або
пенсіонерів з їх числа.

Як
безспірно вбачається із матеріалів справи позивач постійно проживає в сільській
місцевості,  а саме с Зубра
Пустомитівського району Львівської області й з 12 серпня 1992р. по 01 листопада
1993р. він працював у сільськогосподарському підприємстві
Заготхудобовідгодівельне підприємство „Львівське" ,  звідки його наказом № 171-к враховуючи досягнення
ним пенсійного віку було звільнено з роботи за п.1  ст. 40 КЗпП з 01 листопада 1993р.( а.с. 19 ).
Процес приватизації і паювання земель АПП „ Львівське" на території
Зубрянської сільської ради розпочався 26 листопада 2004р. затвердженям проекту роздержавлення
і приватизації земель цього підприємства рішенням сесії Пустомитівської
районної ради № 203 від 26.11.04р. ( а.с. 20-21),  на час прийняття якого позивач уже не був
працівником АПП „ Львівське",  а
тому в якості такого вже не міг претендувати на одержання паю .

В цьому зв"язку суду належало з"ясувати чи за умови подання
позивачем 11.11.1992р. заяви про оформлення пенсії за віком ( а.с. 116),  тобто під час його роботи у
сільськогосподарському підприємстві,
позивач набув правового статусу пенсіонера з числа працівників цього
підприємства.

Обов"язок
призначення пенсій й надання необхідної допомоги громадянам у поданні
необхідних документів для оформлення пенсій покладено на органи Пенсійного
фонду України до виключної компетенції яких власне і належить вирішення
зазначених питань.

Разом з
тим,  приймаючи рішення щодо визначення
правового статусу позивача,  як
пенсіонера який не працював у сільськогосподарському підприємстві,  суд першої інстанції Управління Пенсійного
фонду України в Пустомитівському районі Львівської області не притягнув й
вирішив без нього питання про його права і обов"язки.

За таких
обставин і в силу вимог п.4 ч. 1  ст. 311
ЦПК ухвалене районним судом рішення залишатись в силі не може й таке підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  під час проведення якого за участю Управління
Пенсійного фонду України необхідно з"ясувати чому і з чиєї вини під час
призначенні пенсії не було враховано трудовий стаж роботи і заробіток позивавча
в АПП „Львівське",  а також чи може
бути виправленим цей недолік із визначенням станом на час вирішення спору
правового статусу позивача,  як
пенсіонера сільськогосподарського підприємства .

Враховуючи
наведене та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  311,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задоволити частково. Рішення Пустомитівського районного суду
Львівської області від 21 травня 2007 року скасувати з направленням справи на
новий розгляд до цього ж суду іншим суддею.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців,  шляхом
подання на неї касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.