УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року                                                                                                             м.
Харків.

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області у складі:

Колтунової А.І.,
Коваленко І.П., Яцини В.Б.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2005 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до державно-сільськогосподарського підприємства «Червоний хутор»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права користування жилим
приміщенням,

-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2003 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, вказуючи
на те, що з 1982 року він без прописки проживав фактично однією сім'єю з
ОСОБА_6, та її донькою від першого шлюбу, ОСОБА_5, в квартирі АДРЕСА_1, вів з
ними спільне господарство. Формально він був тимчасово прописаний в кімнаті
АДРЕСА_1. Під час фактичного шлюбу в 1984 році у них з ОСОБА_6 народився син
ОСОБА_7, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У 1999 року ОСОБА_5 пішла з дому і її
місцезнаходження невідоме, у ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, у спірній
квартирі залишився проживати лише він один.

Посилаючись на вказані обставини, вважаючи, що він відповідно до ст.ст. 64,
65 ЖК України, з огляду на постійне тривале проживання разом з наймачем і
ведення з ним спільного господарства може бути визнаний ч.1еном сім'ї наймача,
просив визнати за ним право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1.

Справа розглядалася
судами неодноразово.

Справа №
778-кс-07

Головуючий у першої інстанції: Свататенко В.І.

Доповідач: Яцина
В.Б.

Під час розгляду справи у якості співвідповідачів судом притягнуті до
участі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Останнім рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2004
року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20
квітня 2005 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, в касаційній скарзі ОСОБА_1
просить їх скасувати і ухвалити рішення про задоволенні його позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був співмешканцем ОСОБА_6 та проживав у
спірній квартирі разом нею та двома дітьми, ОСОБА_5, її донькою від першого
шлюбу та ОСОБА_7, їх сумісним сином, однак прописаний у спірній квартирі не
був, знаходився на реєстраційному обліку по АДРЕСА_2 з 04.07.1997р. по
03.02.2003р., де періодично проживав, знаходився на квартирному обліку за
місцем роботи.

ІНФОРМАЦІЯ_1р. помер їх син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2р. померла ОСОБА_6, в
спірній квартирі залишилася проживати ОСОБА_5, яка була там прописана з 1982р.,
та 08.04.2003р. приватизувала спірну квартиру, яку 19 квітня 2003 року продала ОСОБА_8, а той
02.06.2003р. продав її відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд, виходив з того, не зважаючи
на тривале спільне проживання позивача з ОСОБА_6, оскільки він у встановленому
законі порядку не ставив питання про постійну реєстрацію за адресою спірної
квартири, тому він не отримав право на її користування.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням районного суду, обґрунтовано
виходив з того, що доводи позивача про те, що він вселився до спірного жилого
приміщення в якості ч.1ена сім'ї наймача не підтверджується доказами, а право
власності відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на спірну квартиру нічим не
спростоване.

Згідно ст.ст. 64, 65 ЖК України ч.1енами сім'ї наймача, окрім дружини
наймача, їх дітей і батьків, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач вправі
в установленому порядку за письмовою згодою всіх ч.1енів сімї, які проживають
разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як ч.1ени
сімї наймача, набувають рівного з іншими ч.1енами сімї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та ч.1енами його
сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Таким чином,
визначене наведеними нормами право на користування жилим

приміщенням  може  бути
реалізоване лише в межах договору
найму,  який  був припинений у зв'язку з приватизацією
житлового приміщення.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові
рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а
доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 335 ЩІК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для
висновку про порушення судами норм матеріального й процесуального права, що
згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України є підставами касаційного оскарження, то
відсутні й підстави для скасування постановлених судових рішень, і тому колегія
суддів відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись статтями 323, 332, 335, 345 ЦПК України, колегія суддів з
касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2005 року - залишити
без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.