№22к-2855
інстанції - Доброріз О.В.
Доповідач         - Вербова І.М.:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

19
грудня 2007 року                                                                                        м.
Київ

Колегія суддів
Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого:
Вербової І.М.

суддів: Горелкіній
Н.А., Білич І.М., Антоненко Н.О., Шаховій О.В.

розглянувши
цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Київського районного відділення Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань в м. Донецьку, ВАТ «Пантелеймлнівський вогнетривкий завод» про
призначення одноразової допомоги за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення
апеляційного суду Донецької області від 24 листопада 2005 року, -

встановила:

У лютому 2005
року позивач звернувся в суду з позовом до відповідача про призначення
одноразової допомоги.

Зазначав, що
знаходився у трудових стосунках з ВАТ «Пантелеймонівський вогнетривкий завод» з
1946 року. Після звільнення та переходу на пенсію в нього погіршився стан
здоров'я на підставі висновку МСЕК від 15 вересня 1998 року, йому була
встановлена третя група інвалідності, в зв'язку із професійним захворюванням -
коніотуберкульоз, силікоз перша стадія, при цьому відсотки втрати професійної
працездатності йому не встановлювалися.

Згодом, на
підставі висновку МСЕК від 27 січня 2004 року, йому вперше була встановлена
друга група інвалідності за втратою професійної працездатності 80% за тим же
професійним захворюванням. Всі необхідні документи ним були надані до
відділення Фонду, яким йому було призначено щомісячні страхові виплати і
відмовлено у нарахуванні одноразової допомоги. Просив зобов'язати Фонд
нарахувати йому одноразову допомогу у розмірі 10640 грн., яку стягнути на його
користь.

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2005 року позов задоволено.

Стягнуто з Фонду
на користь ОСОБА_1. 11129 гривень одноразової допомоги.

Рішенням
апеляційного суду Донецької області від 24 листопада 2005 року рішення суду
першої інстанції скасовано.

В задоволенні
позову ОСОБА_1. про стягнення одноразової допомоги - відмовлено.

У поданій
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення апеляційного суду
Донецької області від 24 листопада 2005 року та залишити без зміни рішення
Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2005 року,
посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга
ОСОБА_1. підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач з 1946 року знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Пантелеймонівський
вогнетривкий завод», де працював на різних роботах зі шкідливими умовами.

Після
звільнення, на підставі висновку МСЕК від 15 вересня 1998 року позивачу було
встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, при цьому
відсотки втрати професійної працездатності не встановлювалися.

На підставі
висновку МСЕК від 27 січня 2004 року позивачу вперше було встановлено втрату
професійної працездатності 80% за професійним захворюванням, що відповідає
другій групі інвалідності.

Задовольняючи
позовні вимоги про стягнення з Фонду на користь ОСОБА_1. 11129 гривень
одноразової допомоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що
оскільки втрата професійної працездатності за професійним захворюванням у
відсотках позивачу вперше були встановлені в 2004 році, у період дії Закону
України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату
працездатності», то і стягнення одноразової допомоги підлягає з Фонду, який
проводить щомісячні страхові виплати позивачу.

Скасовуючи
правильне, по суті, рішення суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у
задоволенні його вимог, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що
оскільки позивачу була вперше встановлена втрата професійної працездатності за
професійним захворюванням ще в 1985 році (коли діючим законодавством виплата
одноразової допомоги у випадку ушкодження здоров'я при виконанні службових
обов'язків не передбачалася), а відсотки втрати професійної працездатності за
професійним захворюванням встановленні вперше лише на підставі МСЕК від 27
січня 2004 року, тому його вимоги не ґрунтуються на законі.

Однак з
висновками апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх із
порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так із
матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно почав хворіти ще з 1985 року,
однак вперше, згідно висновку МСЕК від 15 вересня 1998 року, йому було
встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, при цьому
відсотки втрати професійної працездатності не встановлювалися, оскільки не було
направлення підприємства.

На підставі
висновку МСЕК від 27 січня 2004 року позивачу вперше було встановлено втрату
професійної працездатності 80% за професійним захворюванням.

Одноразова
допомога, в зв'язку з професійним захворюванням позивачу не призначалася та не
виплачувалася.

З урахуванням
наведеного, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і стягнення одноразової
допомоги підлягає саме з Фонду.

За таких
обставин рішення апеляційного суду про відмову в позові, відповідно до ст. .339
ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення першої інстанції.

Керуючись статтями
336, 337 ЦПК України та Законом України "Про внесення змін до закону
України "Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року № 697-V та глави
2 розділу V,
Апеляційний суд м. Києва, -

Ухвалив:

Касаційну
скаргуОСОБА_1 -задовольнити.

Скасувати
рішення апеляційного суду Донецької області від 24 листопада 2005 року і
залишити в силі рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області
від 05 жовтня 2005 року.

Ухвала
оскарженню не підлягає.