Справа.№ 22ц-15 32 2007 р.                                   Головуючий
1-ї інстанції: Батченко О.В.
5                                                 Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський І.В.
РІШЕННЯ

іменем України

21
вересня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного

суду
Миколаївської області в складі,

головуючого
Лисенка П.П.,

суддів:                  Лівійського І.В.,

Шолох З.Л.,  при секретарі судового засідання Негрун
І.О.,  за участю:      позивачки ОСОБА_1.,

представника
відповідача ОСОБА_3. ,  розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м.  Миколаєва від 18 квітня 2007 року

за позовом
ОСОБА_1   до   приватного
підприємця   ОСОБА_2 про усунення
перешкод в праві користування майном та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2,
про усунення перешкод в праві користування майном та
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка
зазначала,  що вона мешкає в квартирі
АДРЕСА_1. Поряд з її квартирою знаходиться магазин відповідача,  над входом до якого встановлено рекламну
вивіску та ліхтар. Світло від цих освітлювальних приладів в темний час доби
потрапляє в спальну кімнату її квартири та перешкоджає нормальному відпочинку.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила суд
зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні її квартирою шляхом
демонтажу рекламної вивіски та ліхтаря,
встановлених відповідачем над входом до магазину. А також,  стягнути з відповідача на її користь 1500
грн. моральної шкоду.

Рішенням
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 18 квітня 2007 року позов задоволено частково.

Постановлено
зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_2 обладнати ліхтар зовнішнього
освітлення магазину по АДРЕСА_1 світло-відбивачем та перевстановити його таким
чином,  щоб пряме проміння не потрапляло
до вікон квартири АДРЕСА_1.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись
на незаконність рішення суду,  просила
його змінити та задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши докази по справі в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції,  колегія суддів
прийшла до висновку,  що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Із
матеріалів справи вбачається,  що
позивачка мешкає в квартирі АДРЕСА_1. В підвальному приміщенні цього ж будинку
розташовано магазин,  який належить
відповідачу.

Судом    встановлено,     що
ліхтар    зовнішнього    освітлення,     який
встановлений

відповідачем над входом до свого магазину,
перешкоджає нормальному користуванню позивачкою своєї квартири. В
зв'язку з чим,  суд обгрунтовано
зобов'язав відповідача усунути зазначені перешкоди.

Разом з
тим,  вирішуючи спір за позовними вимогами
ОСОБА_1. про стягнення моральної шкоди, - місцевий суд виходив з того,  що сам факт поновлення порушеного права
позивачки буде достатньою компенсацією моральної шкоди.

Проте з
таким висновком суду колегія суддів погодитись не може,  оскільки характер та обсяг заподіяних
ОСОБА_1. моральних страждань не дають підстав для такого висновку.

Адже
допущені відповідачем дії призвели до глибоких душевних переживань
позивачки,  вимушених змін у її
повсякденному житті,  а також погіршення
стану її здоров'я. Зазначене дає підстави для відшкодування ОСОБА_1. моральної
шкоди в розмірі 100 грн.

Таким
чином,  рішення суду в частині відмови
стягнення моральної шкоди,  на підставі
п.3 ч.1  ст.  309 ЦПК України,  підлягає скасуванню,  з постановлениям
в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог

Крім
того,  суд першої інстанції без достатніх
підстав,  не навівши у рішенні
відповідних мотивів,  відмовив позивачці
у стягненні судових витрат.

Відповідно
до вимог  ст.  ст.
79,  88 ЦПК України,  на користь позивачки підлягають стягненню
судові витрати,  однак в меншому розмірі
ніж вона помилково сплатила при подачі позову.

Так,  п/п. „д",  „ж" пі
ст.  З Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито" від 21 січня 1993 року № 7- 93 (з наступними змінами)
передбачено ставку державного мита за аналогічний позов в розмірі 25 грн. 50
коп.

Згідно
постанови Кабінету Міністрів України № 1258 від 21 грудня 2005 року (з
наступними змінами),  витрати з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів,  пов'язаних з розглядом даної категорії
цивільних справ,  складають 7 грн. 50
коп.

В
зв'язку з чим,  на користь позивачки
підлягають стягненню 33 грн. судових витрат,
пов'язаних з розглядом справи в суді першої інстанції та 20 грн. 25 коп
- за апеляційну скаргу.

Виходячи
з наведеного,  на підставі п. 4 ч. 1  ст.
309 ЦПК України,  рішення в цій
частині також підлягає скасуванню,  з постановлениям нового рішення
про часткове задоволення вимог позивачки.

Керуючись
ст  ст.
303,  307,  309,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м.  Миколаєва
від 18 квітня 2007 року в частині відмови стягнення моральної шкоди та судових
витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 моральної шкоди та
судових витрат задовольнити частково.

Стягнути
з приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 грн. моральної шкоди та
53 грн. 25 коп. судових витрат.

В іншій частині
рішення залишити без зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але протягом двох місяців може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України.