Справа № 22ц - 710/07                                      Головуючий
у 1 інстанції Кихтюк P.M.
№ 5                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 жовтня
2007 року                                                                                                 місто
Луцьк

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області
в складі:

головуючого
Сівчука Є.І.

суддів Мудренко
Л.І., Русинчука М.М.

при секретарі
Губарик К.А.

з участю
позивача ОСОБА_1.

представника
позивача ОСОБА_4.

представників
відповідача ОСОБА_5.,ОСОБА_6

третьої
особи на стороні позивача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину будинку та
визнання права власності на 1/2 частину будинку за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 22 червня 2007 p., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 22 червня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

В
поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1., не погоджуючись з рішенням,
зазначає, що воно є незаконним, оскільки частина будинку в с.Липини Луцького
району належала його батькам, а тому повинна належати йому.

Покликаючись
на зазначені обставини, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про
задовольнення його позову.

В
письмових запереченнях відповідачка ОСОБА_2. зазначає, що позивачем не
представлено доказів в підтвердження своїх вимог, а тому судом підставно
відмовлено в їх задоволенні. Просить апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши
позивача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_4., які апеляційну скаргу
підтримали, представників відповідача ОСОБА_5., ОСОБА_6., які скаргу
заперечили, третю особу на стороні позивача ОСОБА_3, яка також скаргу
підтримала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку
про відхилення скарги із слідуючих підстав.

При
розгляді справи судом встановлено, що забудовником і власником житлового
будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом на забудову
земельної ділянки, яка надана їй рішенням виконкому Липинської сільської ради
від 31.10.1978 p., будівельним паспортом від 27.02.1979 р. (а.с.73-75)

Згідно
договору-дарування від 28.02.1992 р. ОСОБА_2. подарувала 1/2 частину належного
їй будинку своїй сестрі - ОСОБА_7. (а.с.70-72)

3.01.2001
р. ОСОБА_2. померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1від
4.01.2001 р. (а.с.108)

Згідно
заповіту від 19.05.1997 року належну їй 1/2 частину будинку ОСОБА_2. заповіла
відповідачці ОСОБА_2., яка 28.08.2001 р. одержала свідоцтво про право власності
на спадщину на 1/2 частину спірного будинку. (а.с.106, 107)

Друга
власниця 1/2 частини будинку - ОСОБА_7. померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 24.09.2001 р. (а.с.99). Свою частину будинку
заповіла ОСОБА_2., яка 21.11.2002 р. одержала свідоцтво про право на спадщину.
(а.с.100-102). Таким чином, відповідачка стала власником спірного будинку в
цілому.

Відповідно
до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд
першої інстанції повно встановивши всі обставини справи, підставно прийшов до
висновку, що позивачем не представлено жодних доказів які б давали підстави для
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21
листопада 2002 р. та визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного
будинку.

Зазначений
документ виданий відповідачці у відповідності з діючим законодавством.

Доводи
позивача, що спірний будинок будувався з матеріалів розібраного і перевезеного
будинку, що належав його батькові в с.Граддя Маневицького району, що між
батьками і сестрами ОСОБА_2 була домовленість про спільне будівництво, не
знайшли свого ствердження в судовому засіданні і спростовуються згаданими вище
документами та приєднаними до матеріалів справи накладними, чеками, квитанціями
про придбання будівельних матеріалів. (а.с.76-86).

Батьки
позивача при житті не пред'являли жодних претензій до сестер ОСОБА_2 з приводу
свого права власності на частину спірного будинку.

Позивач в силу
свого малолітнього віку не міг брати участі в будівництві.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 25.11.2004 p., яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 24.02.2005 p., задоволено позов
ОСОБА_2. про виселення ОСОБА_1. із спірного будинку без надання іншого житла. (а.с.6-7,
64-68)

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення
відповідає встановленим обставинам та вимогам закону. Порушень норм
матеріального і процесуального права при його ухваленні не допущено, а тому
підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 22 червня 2007 р. залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.