Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №
22- 1317 - 2007 р.                       Головуючий
у суді І інстанції Дьомич    Л.М.
- 13                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18   липня
2007   року   Колегія
суддів      судової   палати
в   цивільних   справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого -
судді -Кіселик С. А.

суддів - Франко В.А.,  Суржик М. М.

при секретарі -
Липа А.О. розглянула  у  відкритому
судовому  засіданні   в
м.    Кіровограді   цивільну
справу  за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 квітня
2007 року.

ВСТАНОВИЛА:

В січні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2,  третя особа ОСОБА_3 та приватний нотаріус
ОСОБА_4 про визнання частини правочину недійсним.  Просила суд визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА_1,
посвідченого 16 грудня 2003 року приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 2836 в частині дарування
квартири відповідачу.

В
обгрунтування своєї вимоги позивач зазначила,
що у грудні 2003 року вона у рівних частках подарувала квартиру АДРЕСА_1
своїй дочці ОСОБА_3 та її чоловіку ОСОБА_2. При обговоренні договору вона
попередила відповідача,  що дарунок
здійснює за умови,  що відповідач буде
проживати однією сім'єю у шлюбі із її дочкою. Але на теперішній час ОСОБА_2
звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу,  поділ майна,
чим порушив умови договору.

Рішенням
Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 квітня 2007 року в позові
відмовлено.

Суд
дійшов висновку,  що правовідносини
регулюються ЦК України
в редакції 1963 року. Договір дарування мав юридичні наслідки. Обдарований
прийняв майно в дар та користувався ним.

Не
погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачка просить його скасувати
та ухвалити нове,  яким задовольнити її
позовні вимоги.

Апелянт
вважає рішення без мотивним незаконним та таким,  що підлягає скасуванню у зв'язку із
неправильним застосуванням судом норм матеріального права. А саме,  суд неправильно визначив,  що дані правовідносини регулюються ЦК України в

редакції 1963 року,  оскільки
відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,  що набрав чинності з 01 січня 2004 року,  до договорів,
що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти після набрання
чинності ЦК України,  застосовуються правила цього кодексу,  щодо підстав,
порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів
незалежно від дати їх укладення. А тому суд безпідставно не застосував приписи
статей 725 та 726 ЦК України,  що набрав сили із 01 січня 2004 року.

Заслухавши
доповідача сторони,  обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню із
наступних підстав.

Згідно
частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб,  які беруть участь у справі.

В свою
чергу апеляційний суд,  при розгляді
справи в апеляційному порядку,  перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог,  заявлених в
суді першої інстанції.

Вимогою,  яка заявлена в суді першої інстанції,  є визнання судом договору дарування квартири
недійсним в частині її дарування в розмірі 1/2 частини ОСОБА_2.

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку щодо правовідносин,  що виникли між сторонами та правильно
визначив норми матеріального права,  що
регулюють дані правовідносини.

Суд
першої інстанції правильно визначив,  що
правовідносини,  які виникли між
сторонами регулюються нормами ЦК
в редакції 1963 року і доводи апеляційної скарги не спростовують цих
висновків.

Посилання
апелянта на пункт 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,  що набрав чинності з 01.01.2004 року,  є безпідставними і не ґрунтуються на законі.

Згідно
частини 2 статті 243 ЦК України
( в редакції 1963 року) договір дарування вважається укладеним із моменту
передачі майна обдарованому.

Договір,  який позивачка просить визнати недійсним не є
строковим і не є тим договором,  що
продовжує діяти після набрання чинності ЦК
України у розумінні пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,  що набрав чинності із 01.01.2004 року.

Крім
того Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України
передбачено що правила Кодексу,  що
набрав чинності із 01.01.2004 року застосовується щодо підстав,  порядку і наслідків зміни або розірвання
договорів.

Статтею
726 ЦК України,  що набрав чинності із 01.01. 2004 року,  на яку посилається апелянт як на таку,  що мав застосувати суд першої інстанції також
передбачено,  що дарувальник при
зазначених у статті обставинах має право вимагати розірвання договору.

Позивачка
вимоги про розірвання договору не ставила. її вимогою є визнання договору
недійсним.  А отже зазначені апелянтом
норми матеріального права,  судом першої
інстанції не застосовані правильно.

Згідно
ч.1  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи
вищенаведене та керуючись  ст.  ст.
303,  307,  308,  313
- 315 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 квітня 2007 року залишити
без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня
її проголошення,  але

може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом
двох місяців з часу

набрання
нею чинності.