Справа №33ц-429кс/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
серпня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області

в складі:
Галущенка О.І., Базовкіної Т.М.
та Довжук Т.С.

розглянувши в
попередньому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за

позовом

ОСОБА_1   до
ОСОБА_2   про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку, про продовження терміну для прийняття
спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання
права власності на 1/4 частку будинку в порядку спадкування,

за касаційною
скаргоюОСОБА_1 на рішення Вільшанського районного суду    від 08.11.2002 р. та ухвалу апеляційного
суду Кіровоградської області від 09.04. 2003 p.,

встановила:

24.07.1997
р. ОСОБА_1звернулась з позовом до ОСОБА_2. про визнання недійсним договору
дарування житлового будинку, продовження терміну для прийняття спадщини,
визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права
власності на 1/4 частку будинку в порядку спадкування.

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Вільшанського районного суду від 08.11.2002 p., залишеним без
зміни ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04. 2003 р., в задоволенні
позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати ухвалені по справі судові постанови
та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне
з'ясування судами обставин справи, невідповідність їх висновків обставинам
справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм
судочинства.

Розглянувши
касаційну скаргу, колегія судців дійшла висновку, що підстави для перегляду
оскарженого судового рішення відсутні, виходячи з наступного.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того,
що позивачкою без поважних причин пропущено строк позовної давності для захисту
порушеного права та строк для прийняття спадщини, оскільки при розгляді спору
обставин, які б свідчили про поважність причин з яких пропущено зазначені
строки не встановлено.

Переглядаючи
рішення, апеляційний суд обгрунтовано погодився з такими висновками суду першої
інстанції виходячи з того, що строк позовної давності сплив до набрання
чинності ЦК України,
а тому застосування судом правових наслідків пропуску позовної давності та
строку для прийняття спадщини шляхом відмови у задоволенні позову, відповідно
до вимог ст..75, 550 ЦК (1963 p.) є обов'язковим.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення місцевого суду та ухвала суду
апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового
скасування, відсутні.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України та Законом України „Про внесення змін до
Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення касаційного
розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Вільшанського районного суду від
08.11.2002 р., та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04. 2003 p.-
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.