Справа №22ц-364/2007 Головуючий у 1 інстанції Помогайбо В.О.
Категорія 38 Доповідач Песоцька Л.І.
УХВАЛА Іменем України

8 травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Дяченка В.М., Лупінової Л.М.

при секретарі Стрілецькій О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою позивачки на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2007 року,

встановила:

У січні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалий час ухиляється від сплати аліментів та від участі у вихованні сина.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду і задоволення її позову або про направлення справи на новий розгляд, посилається на те, що судом не прийняті докази обґрунтованості позову і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1. і її представника ОСОБА_3., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_2. і його представника ОСОБА_5., які просили рішення залишити без зміни, представника органу опіки та піклування Сабаніна А.О. і прокурора Кліменкової А.В. про задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_4, народження, 1993 року, шлюб між ними розірвано у 1995 році і син проживає з матір'ю. З відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на сина.

Відмовляючи в позові про позбавлення відповідача батьківських прав, суд вказав на те, що не надані достатні докази для задоволення позову. З таким висновком не можна не погодитись.

Зі справи вбачається, що після розірвання шлюбу сторони не проживають разом, між ними напружені відносини, позивачка тривалий час знаходиться у другому шлюбі. До відповідача не застосовувались заходи впливу або попередження з приводу виконання ним обов'язку по вихованню сина. З даним позовом позивачка звернулася після того, як відповідач відмовив надати згоду на усиновлення сина її чоловіком.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що позивачка і її мати забороняли йому спілкуватися з дитиною, при цьому визнав, що не звертався за захистом свого права на виховання сина і тривалий час не спілкувався з ним.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_4 знайшло підтвердження.

Але, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом відповідальності батьків, враховуючи конкретні обставини справи, колегія суддів вважає необхідним, погодившись з рішенням суду про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, доповнити це рішення попередженням відповідача про те, що у разі продовження невиконання своїх обов'язків по вихованню сина, він буде позбавлений батьківських прав.

Посилання в скарзі на ухилення відповідача від утримання дитини, спростовуються даними про відмову у порушенні відносно нього кримінальної справи, про сплату аліментів.

Крім того, ст.164 СК України, яка передбачає вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, не зазначає ухилення батьків від утримання дитини як підставу для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.10, 60, 213-215 ЦІЖ України, ст.164 СК України, підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного і, керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1. задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 лютого 2007 року доповнити. Попередити ОСОБА_2 про те, що у разі продовження невиконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_4, 1993 року народження, він буде позбавлений батьківських прав.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.