УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року червня
місяця 26 дня колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судді   Моісеєнко Т.І.

Суддів                           Іщенка В.І., Мамасуєвої Л.О.

при секретарі                                                  Цендра О.М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства « Речовий
ринок», ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3 особа
Державний реєстратор Виконавчого комітету Керченської міської Ради про визнання
недійсним рішення спільного зібрання засновників споживчого товариства «Речовий
ринок» від 06.11.2003 року №2, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу
Керченського міського суду від 10 січня 2007 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернувся
в суді з позовом до Споживчого товариства « Речовий ринок», ОСОБА_9.ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5.ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3
особа Державний реєстратор Виконавчого комітету Керченської міської Ради про
визнання недійсним рішення спільного зібрання засновників споживчого товариства
«Речовий ринок» від 06.11.2003 року ( протокол №2), яким він був виключений із
складу засновників СТ «Речовий ринок».

Позовні вимоги
мотивовані тим, що рішенням загальних зборів СТ «Речовий ринок» від 05.02.2002
року ( протокол №17) він був прийнятий до складу засновників споживчого
товариства. Рішенням загальних зборів СТ «Речовий ринок» від 06.11.2003 року (
протокол №2) був виключений із складу засновників ніби то за його заявою.
Вказаним рішенням також був проведений розподіл належної йому частки у
статутному фонді споживчого товариства між іншими засновниками.

Позивач вважає
порушеними свої права, оскільки з
заявою про виключення з складу засновників товариства він не звертався.

Просив
забезпечити його позовні вимоги накладення арешту на спірне майно, а саме
земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м.Керч, а також на будівлі та споруди, належні
СТ «Речовий ринок».

Ухвалою
Керченського міського суду від 10.01.2007 року клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову було задоволено, накладений арешт на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 в м.Керч , а також на комплекс будівель та споруд Споживчого
товариства «Речовий ринок», розташованих за адресою м.Керч, АДРЕСА_1

На ухвалу суду
від 10.01.2007 року ОСОБА_8. була принесена апеляційна скарга, в який йдеться про скасування ухвали суду про накладення арешту
на майно та земельну ділянку, належні Споживчому Товариству.

Справа № 22ц-943ф/2007р.                                     Головуючий

в першій інстанції
Цурцев В.М. Доповідач   Моісеєнко
Т.І.

2

Апелянт вважає,
що винесеною ухвалою повністю паралізована господарча діяльність Товариства.
Вважає, що його частка у зазначеному Товаристві складає 20%, що визнано
рішенням Керченського міського суду від 08.12.2006 року, в зв'язку з чим суд не
мав права у забезпечення позову ОСОБА_1. накладати арешт на належні йому майно
і частину земельної ділянки.

Дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає
скаргу частково обгрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції підлягаючий
скасуванню.

Відповідно до
вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, за
заявою заінтересованої особи суд. у провадженні якого перебуває справа, може
забезпечити позов. Види забезпечення позову передбачені у ст.152 ЦПК України.

З матеріалів
справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1. надійшла на адресу суду 02.01.2007
року, до який було приєднано клопотання про забезпечення позову ( а.с.3-5).

Зазначене
клопотання було розглянуто одноособово суддею 10.01.2007 року, до відкриття
провадження у справі. ( а.с.33).

З матеріалів
справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була
постановлена судом лише 12.01.2007 року ( а.с.35). Тобто, питання про
забезпечення позову було розглянуто судом з порушенням вимог процесуального
законодавства, а саме ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до
змісту вказаної норми закону, питання про забезпечення позову повинно
розглядатись у судовому засіданні, без повідомлення відповідача та інших осіб,
які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.153 ЦПК України передбачено, що
заявник повинен надати докази, що підтверджують необхідність забезпечення
позову, тобто заявник ( позивач) повинен бути сповіщений про день та час
розгляду питання про забезпечення позову.

З матеріалів
справи також вбачається, що 10.01.2007 року, на час прийняття ухвали про
забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно СТ «Речовий ринок»,
позовна заява ОСОБА_1. ще не була прийнята до провадження Керченського міського
суду.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 10.01.2007 року про
забезпечення позову ОСОБА_1., шляхом накладення арешту на майно та земельну
ділянку ,належні СТ «Речовий ринок», прийнята з порушенням вимог чинного
процесуального законодавства і її не можливо визнати, як засновану на законі..

Відповідно до
вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції, під час розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції,
скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.
303, п.3 ч.1 ст. 312 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 -
задовольнити частково.

Ухвалу Керченського міського    суду Автономної Республіки Крим від 10
січня 2007 року - скасувати.

Справу направити
в Керченський міський суд АР Крим для розгляду по суті позовних вимог ОСОБА_1..

Ухвала набирає чинності з дня проголошення , може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом 2 місяців.