Справа №22-ц-1071/ 2007 р.              Головуючий
у 1-й інстанції - Соп'яненко О.В.
Категорія -     23                                             Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

іменем     України

4 вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів              -
Хвостика С.Г., Кривортенка В.І.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Ковпаківського районного суду м.Сум від 12 червня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з зазначеним позовом у жовтні
2005 року. Свої вимоги мотивували тим, що 27 травня 2005 року ОСОБА_1, керуючи
автомобілем ВАЗ 2121, здійснив наїзд на їх неповнолітню дочку - ОСОБА_4. В
результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 було завдано тілесні
ушкодження, у зв'язку з чим вона перебувала на лікуванні. Тому вони просили
стягнути з відповідача на їх користь 823 грн. матеріальної та 10000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Сум від 12 червня 2007 року позов
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь
позивачів 256 грн. 94 коп. матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди та 58
грн. 50 коп. повернення сплаченого судового збору, в іншій частині позовних
вимог відмовлено за їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому він посилається на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що судом не було
враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини неповнолітньої
ОСОБА_4.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27 травня 2005 року ОСОБА_1,
керуючи на підставі доручення, виданого ОСОБА_5, автомобілем ВАЗ 2121,
державний номер НОМЕР_1, рухався по вул.Роменській в м.Сумах. Здійснюючи об'їзд
тролейбуса та автобуса, що знаходились на зупинці громадського транспорту,
вчинив наїзд на пішохода - ОСОБА_4, яка переходила дорогу зліва-направо
відносно руху автомобіля відповідача і вийшла із-за автобуса.

Дорожньо-транспортна
пригода сталась за межами пішохідного переходу.

В результаті наїзду ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою щелепової області зліва,
у зв'язку

з чим з
27 травня 2005 року по 1 червня 2005 року перебувала на стаціонарному
лікуванні, а з 2 червня 2005 року по 30 липня 2005 року - на амбулаторному.

У зв'язку з заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_4 завдано моральну шкоду,
яка виразилась у фізичному болі, стражданнях, пов'язаних з порушенням
нормального укладу життя.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки дорожньо-транспортна пригода
сталась з вини неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_1
має бути звільнений від цивільно-правової відповідальності, є
безпідставними.

Згідно з ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність сприяла виникненню
шкоди, то залежно від ступеня вини розмір відшкодування зменшується

Дійсно, відповідно до висновку судової автотехнічної
експертизи (а.с.70-72), в діях водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_1 не вбачається
невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, в даній дорожній
обстановці він не мав технічної можливості уникнути наїзду.

Судом також встановлено порушення ОСОБА_4п.п.4.7, 4.10, 4.14 Правил
дорожнього руху України.

З урахуванням зазначених обставин, належним чином
дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про
наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та правильно
визначив розміри заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Однак,     правильно     встановивши    обставини          справи,          визначившись    з

правовідносинами,
які склались між сторонами, та нормами закону, що їх регулюють, суд першої
інстанції недостатньо врахував ступінь вини неповнолітньої ОСОБА_4, яка
допустила грубу необережність, нехтуючи правилами безпеки руху.

Тому при визначенні розміру відшкодування колегія суддів
вважає за необхідне, приймаючи до уваги положення ст.1193 ЦК України,
зменшити його на 50%.

У зв'язку з невідповідність висновків суду обставинам
справи рішення суду в частині визначення розміру відшкодування шкоди підлягає
зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Сум від 12 червня
2007 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 128 (сто двадцять вісім) грн. 47 коп. матеріальної та
750 (сімсот п'ятдесят) грн. моральної шкоди.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня його проголошення до Верховного Суду
України.