УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28
вересня 2007р.                                                                            м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М.,
Шишко А.І.,Павлишиної А.Т.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу АПФ
"Калини" про визнання договору оренди приміщень недійсним та за
зустрічним позовом СВК АПФ "Калини" до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні майном, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського
районного суду від 9 грудня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської
області від 24 березня 2005 року -

встановила:

У вересні 2004 року ОСОБА_1. звернувся в суд до СВК АПФ "Калини"
про визнання договору оренди приміщень недійсним.

СВК АПФ "Калини" заявили зустрічний позов до
ОСОБА_1. про усунення перешкод в користуванні майном.

Рішенням Тячівського районного суду від 9.12.2004 року,
залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від
24.03.2005 року, в позові ОСОБА_1. відмовлено, зустрічний позов СВК АПФ
"Калини" задоволено, зобов"язано ОСОБА_1. усунути перешкоди в
користуванні кормоцехом шляхом звільнення цього приміщення та передачі його
власнику.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального права, у зв"язку з чим просив
постановлені судами рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд суду
першої інстанції для розгляду по суті.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень
відсутні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в наявності є два письмові договори
оренди, укладені між сторонами в письмовій формі: від 02.02.2002 року про
оренду приміщення кормоцеху, пл..288 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1, що
належить орендодавцю СВК

Справа №
33-ц-590кс/07р.                                           Головуючий
у 1 інстанції Розман М.М.

Категорія
29                                                                                     Доповідач
Вакарук В.М.

АПФ "Калини" на праві власності, строком на 15 років, та інший -
від 05.03.2002 року того ж самого приміщення кормоцеху, 70% площі майна строком
на півтора року. До договору оренди від 05.03.2002 року датовано цією ж датою
складено та підписано сторонами акт прийому-передачі цієї частини майна , а в
п.6.2 вказаного договору зазначено про те, що всі попередні договори про
використання кормоцеху, в тому числі і договір від 02.02.2002 року втрачають
юридичну силу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач,як на підставу визнання недійсним договору оренди
приміщення кормоцеху, укладеного 05.03.2002 року із орендодавцем СВК АПФ
"Калини", посилався на ст.57 ЦК
України /в редакції 1963 p./
і вважав, що даний договір укладений шляхом обману. Проте, відповідно до
вимог ст.15-1, ЗО ЦПК України /в ред.
1963 р./ ним не представлено
суду жодних доказів з цього приводу, зокрема щодо умисного введення в оману
шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування
обставин, що мають істотне значення для даного договору зі сторони СВК АПФ
"Калини'. Суд прийшов до правильного висновку про те, що угода може бути
визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, тому
посилання позивача на ст.157 ЦК
УРСР, як на самостійну підставу визнання договору недійсним не заслуговують на
увагу. Оскільки між сторонами виникли правовідносини по питанню оренди, які
були врегульовані чинним на той час законодавством і укладеними між сторонами
відповідними договорами оренди у встановленому законом порядку, підписані ними
, вони є обов'язковими для них та тягнуть за собою підповідні правові наслідки
щодо закінчення строку договору оренди.

Апеляційний суд обгрунтовано погодився з таким рішенням суду, залишаючи
його без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення
постановлені з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а
також відсутні передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах
по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

Ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тячівського районного суду від 09 грудня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 24 березня 2005 року залишити без змиін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.