АПЕЛЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року      жовтня             місяця 16    дня
колегія суддів судової палати по цивільних

справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі: Головуючого, судді-
Моісеєнко Т.І.

Суддів- Мамасуєвої
Л.О.,Соболюка М.М.І.

При секретарі- Петриченко
О.В. розглянувши в місті Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розподіл спільного майна подружжя, додатковому позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третьої особи Човнового кооперативу «Волна» м.Керч про визнання дійсними договорів
купівлі-продажу човнового гаражу №194 у кооперативі «Волна» та автомобільного
гаражу №40 в авто кооперативі «Мотор-2» м.Керчі, визнання за нею права
власності на човновий гараж №194 в порядку розподілу спільного майна подружжя,
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, що є представником ОСОБА_2, на рішення
Керченського міського суду АР Крим від 06 липня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась в суді з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1987 року по 2005 рік вони були у
зареєстрованому шлюбі і в період сумісного життя придбали наступне майно:

-    телевізор   «ДЕУ», холодильник «Норд», музичний центр
«Айва», мікрохвильову піч

«ДЕУ»,меблеву стінку «Кипарис», м'який куточок, електрочайник ,відеокамеру,
авто

магнітолу,
вантажну машину «ЛІАЗ», напівпричіп-контейнер, причіп «Скіф», гараж

№40 в авто кооперативі «Мотор-2», човновий гараж №194 у човновому
кооперативі

«Волна».

Позивачка просила поділити зазначене майно і виділити у власність
відповідача музичний

центр «Айва»,  мікрохвильову піч
«ДЕУ» електрочайник ,відеокамеру,
вантажну машину

«ЛІАЗ», напівпричіп-контейнер, причіп «Скіф», оскільки    він
виніс зазначене майно з дому,

сховав автотехніку і не бажає їх поділяти.

Позивачка також вказала, що під час шлюбу, у 2002 році, нами фактично був
укладений з ОСОБА_3 договір купівлі -продажу човнового гаражу №194,
розташованого у човновому кооперативі «Волна»
м.Керчі, а в 2004 році фактично був укладений з ОСОБА_5 договір
купівлі-продажу автогаражу
№40, розташованого в автокооперативі «Мотор-2» м.Керчі.

Справа №
22ц-1496 ф/2007р.      .

На думку позивачки,
відповідач ОСОБА_2 навмисно ухиляється від оформлення договорів купівлі-продажу
у встановленому законом порядку, чим перешкоджає у поділі майна, нажитого під
час шлюбу.

В зв'язку з зазначеними обставинами звернулась до суду з
додатковим позовом до ОСОБА_3, третьої особи Човнового кооперативу «Волна» м.Керч про визнання
дійсним договору купівлі-продажу човнового гаражу №194 у кооперативі «Волна», укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.07.2002 року. Також звернулась з позовом до ОСОБА_5 про
визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобільного гаражу №40 в
автокооперативі «Мотор-2» м.Керчі, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 04.01.2004
року.

Просила визнати за нею право власності на човновий гараж №194 у кооперативі
«Волна» в порядку
розподілу спільного майна подружжя, вартістю 49930 грв, а інше майно запищи ги
відповідачу.

Рішенням Керченського міського суду АР Крим від 06 липня 2007 року було
постановлено:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати дійсною угоду купівлі-продажу від
04.01.2004 року,  укладену між ДОСОБА_2 і
ОСОБА_5 відносно автомобільного гаража №40 в автокооперативі «Мотор-2» у м.Керчі
і визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначений автомобільний гараж.

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу від 27.07.2002 року , укладену між
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відносно човнового гаражу №194 у човновому кооперативі «Волна» у м.Керчі і
визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначений гараж.

Розділити майно між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, придбане в період шлюбу, залишивши у
власності ОСОБА_1 човновий гараж №194 у човновому кооперативі «Волна» у м.Керч
вартістю 49930 грв, а у власності ОСОБА_2. залишити телевізор «ДЕУ» -1770 грв.,
холодильник «Норд»- 525 грв.,меблеву стінку «Кипарис-740 грв., м.який куточок-
1260 грв." вантажний автомобіль ЛІАЗ-100 НОМЕР_2 - 24402 грв.,
напівпричіп-контейнер HLS 20078P, номерНОМЕР_1 - 16414 грв., причіп «Скіф-500»,
реєстраційний номер НОМЕР_3- 466грв., автомобільний гараж №40, розташований в
автокооперативі «Мотор-2» у м.Керчі- 2692 грв.

Стягнуто з ОСОБА_1 компенсацію в різниці часток майна на користь ОСОБА_2. у
сумі 784 грв. В іншої частині вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_2.
-ОСОБА_4 подав

апеляційну скаргу мотивовану тим, що суд порушив вимоги
ст. 331,376 ЦК України при

розгляді справи, а також вимоги   Сімейного кодексу України.       Апелянт
вказує, що   в

матеріалах
справи не має доказів про те, що човновий кооператив «Волна» зареєстрований у
встановленому законом порядку, не має доказів того, що ОСОБА_2 є ч.1еном
вказаного кооперативу, а також про те, що ОСОБА_3 у вказаному кооперативі належав на праві власності гараж
№194. Вважає, що не було правових підстав для визнання дійсним договору
купівлі-продажу човнового гаражу, нібито укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у
2002 році, оскільки судом не встановлені підстави і суттєві обставини укладення
зазначеного договору

За тих же підстав вважає неправомірним висновок суду про визнання дійсним
договору купівлі-продажу автогаражу
№40 у кооперативі «Мотор-2», нібито укладеного з ОСОБА_5 у 2004 році,
оскільки ОСОБА_2 не є ч.1еном вказаного кооперативу, правовстановлюючі
документи на гараж у ОСОБА_5 були відсутні, не має їх і під час розгляду справи
, тобто фактично він є орендарем вказаного гаражу, а не його власником.

На думку апелянта взагалі не було правових підстав для визнання дійсними
договорів купівлі-продажу човнового гаражу і автогаражу, оскільки вони є нерухомим майном,
на які необхідно мати правовстановлюючі документи, право власності на нерухоме
майно за конкретною особою повинно бути зареєстровано у державному реєстрі прав
власності і лише тобі у власника виникає право на його відчуження..

Вважая ,що
рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального    права, апелянт просив    його скасувати і ухвалити нове рішення по
справі про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції - скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що човновий кооператив «Волна», в якому
знаходиться гараж № 194, у встановленому порядку не набув права юридичної
особи, його статут не зареєстровано. Судом встановлено, що зазначеним гаражем
користувався ОСОБА_3, однак
будь-які правовстановлюючі документи на вказаний човновий гараж у ОСОБА_3 та в кооперативі «Волна» відсутні.

За такими обставинами, колегія суддів вважає, що вказаний
гараж є самочинним будівництвом, право власності на який ні за ким не
зареєстровано. Відповідно до ст.225 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяв
під час правовідносин, що виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ), право продажу майна
належало його власникові. . Оскільки право власності на човновий гараж №194 не
було зареєстроване за ОСОБА_3
і кооперативом «Волна»,
суд не мав правових підстав визнавати дійсним договорі купівлі продажу
зазначеного гаражу, який нібито мав місце 27.07.2002 року.

Аналогічні положення відносно відчуження майна
передбачені у Цивільному кодексі України ( в редакції з 01.01.2004 року). Так, ст.658 ЦК України
передбачено, що право продажу товару належить власникові товару.

Відповідно до умов Закону України «Про кооперацію»,
кооператив є власником майна , розташованого на земельній ділянці, наданій
кооперативу для здійснення їм відповідної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що автомобільний гараж
№40 знаходиться на території кооперативу «Мотор-2» м.Керчі. Ч.1еном кооперативу
є ОСОБА_5, яка правовстановлюючі документа на спірний гараж на своє ім'я не
оформляла, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, відповідно до
вимог ч.2 ст.331 ЦК України
не здійснила, тобто право власності на гараж не набула. За такими обставинами
суд неправомірно визнав її належним продавцем і неправомірно визнав дійсним
договір купівлі -продажу гаражу, який нібито мав місце між ОСОБА_5 та ОСОБА_2
04.01.2004 року.

Оскільки   ОСОБА_2 не набув у встановленому законом
порядку право власності на спірні човновий і автомобільний гаражі, суд
неправомірно визнав вказані гаражі майном, що набуто під час шлюбу , є сумісною
власністю подружжя і підлягає поділу між ними на підставі ст..60,61,70
Сімейного кодексу України.

Колегія суддів вважає, що вказані гаражі не можуть бути
включені до переліку спільного майна подружжя , оскільки відсутні
правовстановлюючі документи про їх придбання під час шлюбу..

За такими обставинами, рішення суду першої інстанції не
можна визнати заснованим на законі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права, що передбачено п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Враховуючи  наведене,
колегія суддів  вважає,  що
апеляційна скарга представника ОСОБА_2. підлягає частковому задоволенню,
а  рішення   суду першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по справі про відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу гаражів та  про визнання за нею права власності на
човновий гараж № 194 у човновому кооперативі «Волна» м.Керчі.

Вирішуя питання про поділ іншого майна подружжя, яке було
предметом позову, колегія суддів враховує, що у випадку поділу майна, яке є
об'єктом права загальної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та
дружини є рівними, що передбачено ч.Гст.70-Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є сумісною власністю,
поділяється між подружжя в натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом поділу між подружжя було
майно, набуте під час   сумісного
життя,   а   саме:
телевізор «ДЕУ» -1770 грв., холодильник «Норд»- 525

грв.,меблеву стінку «Кипарис-740 грв., м.який куточок-
1260 грв., вантажний
автомобіль ЛІАЗ-100   НОМЕР_2 - 24402 грв., напівпричіп-контейнер
HLS 20078P, номер
НОМЕР_1 - 16414 грв.,
причіп «Скіф-500», реєстраційний номер НОМЕР_3- 466грв., а всього майна на
суму 44577^, грв.. Частка кожного з подружжя складає 22288, 50 грв.

За такими обставинами, колегія суддів вважає за можливе   поділити
між подружжя сумісне нажите майно і виділити у власність ОСОБА_1:

-     напівпричіп-контейнер HLS
20078Р, номер НОМЕР_1 - 16414 грв.,

причіп
«Скіф-500», реєстраційний номер НОМЕР_3- 466грв. телевізор «ДЕУ»-1770 грв
м.який куточок-1260 грв., а разом на 19910 грв. Виділити у власність ОСОБА_2:

· вантажний
автомобіль ЛІАЗ-100 НОМЕР_2
- 24402 грв..

· холодильник
«Норд»- 525 грв.,

· меблеву
стінку «Кипарис-740 грв., а разом 25667 грв..

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1
підлягає стягненню 3378 грв.50 коп., що є різницею у грошовій вартості майна,
придбаного подружжя під час шлюбу.

В іншої частині позовні вимоги
ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги колегія

суддів вважає не обґрунтованими і
не підлягаючими задоволенню.

Керуючись статтями 303, п.4 ч.1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати по цивільних
справах,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4
-задовольнити частково.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 06 липня 2006 року -скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя, до ОСОБА_3, третьої
особи Човнового кооперативу «Волна»
м.Керч про визнання дійсним договору купівлі-продажу човнового
гаражу №194 у кооперативі «Волна»,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27.07.2002 року, до ОСОБА_5 про визнання
дійсним договору купівлі-продажу автомобільного гаражу №40 в автокооперативі
«Мотор-2» М.Керчі, укладеного між ОСОБА_5 таОСОБА_6 04.01.2004 року
-задовольнити частково.

Поділити сумісне нажите майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Виділити у
власність ОСОБА_1:

-     напівпричіп-контейнер HLS 20078P, номер НОМЕР_1 -
16414 грв.,

-   . причіп «Скіф-500», реєстраційний
номер НОМЕР_3- 466грв. "

телевізор «ДЕУ»
-1770 грв м.який куточок-1260 грв., а разом на 19910 грв. Виділити у власність
ОСОБА_2:

· вантажний
автомобіль ЛІАЗ-100 НОМЕР_2
- 24402 грв..

· холодильник
«Норд»- 525 грв.,

· меблеву
стінку «Кипарис-740 грв., а разом 25667 грв..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3378 грв.50 коп., що є різницею у
грошовій вартості майна, придбаного подружжя під час шлюбу, витрати на
проведення судової експертизи в розмірі 288 грв (а.с.46 том 1).

У
задоволенні   інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2. судовий збір в розмірі 256 грв.67 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня проголошення
іможе бути оскаржено в касаційному порядку протягом 2 місяців.