Справа № 33ц-225/07                                                        Головуючий
11                                                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

2 липня
2007року                                                                                             місто
Луцьк

Колегія
суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку Апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука
В.Г.,  Расевича С. І.,  Шевчук Л.Я.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 3 вересня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Терно­пільської області від 4 листопада 2004 року,

встановила:

В червні
2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про розірвання шлю­бу з ОСОБА_2

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 3 вересня 2004 року,  залишеним без змін ухвалою колегії суддів
Апеляційного суду Тернопільської області від 4 листопада 2004 року,  позов задоволено. Постановлено розірвати шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований 6
листопада 1964 року Тернопільським міським бюро ЗА-ГСу за актовим записом №
485; при оформлені розлучення в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1. державне мито
в дохід держави в розмірі одного неоподаткованого міні­муму доходів
громадян,  звільнивши від сплати
державного мита відповідача.

У касаційній
скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судових рішень,  посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1.,  суд першої інстанції
виходив з того,  що вони з відповідачем
як подружжя не жили з 1996 року,  позивач
порушувала справи в суді про розірвання шлюбу неодноразово,  сам відповідач у поясненнях на позов
заперечував проти розірвання шлюбу із-за того,
що позивач не надає йому грошовї'кошти на життєві потреби,  а тому зробив правильний висновок про
те,  що сім'я у сторін розпалась,  шлюб зберігається формально і розірвав його.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду,  дав вірно оцінку доводам відповідача про
порушення його процесуальних прав і залишив рішення суду першої інстанції без
змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є непра­вильне застосування норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не мбже встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це стверджується матеріалами справи,
що рішення судів ухвалені з до­держанням норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч. 1  ст.  338 ЦПК України підстави для їх обов'язкового
скасування.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновки судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 3 вересня 2004
року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 4 листопада 2004
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.