Справа № - 22 а - 59                                                               Головуючий
року                                                                                    Снігур
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року січня
місяця 11 дня м. Полтава Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:
Дряниці Ю.В. Суддів: Лобова О.А., Прядкіної О.В. при секретарі: Лимар О.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю БФ ВКП
„Азалія"

на рішення
Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2006 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою7 відповідальністю БФ ВКП
„Азалія" про стягнення 1231 грн. за невикористані відпустки

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача апеляційного суду Дряниці Ю.В., -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2006 року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю БФ ВКП „Азалія" про стягнення 1231
грн. за невикористані відпустки, що з 1996 року по березень 2003 року він
працював у відповідача, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

З липня 1999 року він не використовував щорічні відпустки і не отримував за
них грошових компенсацій, що підтверджується книгами по нарахуванню заробітної
плати за цей період та відповідною довідкою.

При звільненні його з роботи, з ним не були проведені, всупереч вимогам ст.
116 КЗпП України, усі належні розрахунку.

Просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь
вищезазначену грошову суму компенсації за невикористані відпустки.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 жовтня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ БФ ВКП ,Азалія" на користь ОСОБА_1 кошти за
невикористані відпустки, за період з квітня 2000 р. по 15 березня 2003 року, в
сумі 673 грн. 98 коп., 51 грн. державного мита на користь держави, 30 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Додатковим рішенням від 2 листопада 2006 року стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 217 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ БФ ВКП ,Дзалія" просить рішення
Гребінківського районного суду Полтавської області від 26.10.2006 року
скасувати і ухвалити нове

рішення про відмову, в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неврахування судом
вимог ч.1 ст. 233 КЗпП України, щодо строків звернення до суду за вирішенням
трудового спору.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з підстав,
визначених п.4 ст. 309 ЦПК України.

Судом першої інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що наказом № 17 ОСОБА_1. був прийнятий до відповідача на роботу на
посаду начальника відділу постачання з 3.06.1998 року Наказом № 49 від
26.11.2000 року переведений на посаду директора товариства, звільнений з посади
наказом № 1 від 15.03.2003 року (а.с. 3).

Відповідно до витягу з книги нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період
з 2000 по 2003 рік проводились нарахування та утримання з заробітної плати.
Згідно цих даних здійснювалась виплата заробітної плати, але не відображено
проведення виплат за невикористані відпустки.

В подальшому, врахувавши обставини справи, вимоги ст.24 Закону України „Про
відпустки", ст. 83 КЗпП України, а також висновки судово-економічної
експертизи № 612 від 28.08.2006 року (а.с. 39-41), місцевий суд дійшов до
необхідності частково задоволення заявлених позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що ці висновки
місцевий суд зробив з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Однак, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при
вирішенні спору по суті місцевим судом не були належним чином враховані вимоги
ч.1 ст.233 КЗпП України щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових
спорів, оскільки суд не дав належної правової оцінки тим обставинам, що про
порушене своє право ОСОБА_1. дізнався 15.03.2003 року, а за захистом свого
порушеного права звернувся лише 16 березня 2006 року, вимоги про поновлення
пропущеного процесуального строку він не заявляв.

За таких обставин колегія суддів вважає, що процесуальний строк був
пропущений ОСОБА_1 без поважних причин, в зв'язку з чим рішення суду підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог за
пропуском строку звернення до суду. Підлягає також скасуванню і додаткове
рішення, як похідне від основного.

Керуючись ст.ст.
303; 309 ч.1 п.4; 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Генерального директора Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства
„Азалія" задовільнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 26 жовтня
2006 року та додаткове рішення того ж суду від 2 листопада 2006 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою
відповідальністю Багатопрофільного виробничо-комерційного підприємства
,Азалія" Пр0 стягнення 1231 грн., за пропуском строку звернення до суду.

Рішення може
бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом

двох місяців шляхом подачі касаційної скарги.