Справа № 22 -ц- 739                                                  Головуючий
-12                                                               Суддя-доповідач:
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2007 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів                    - Криворотенка
В.І.,  Батюка А.В.

з участю
секретаря судового засідання -
Назарової О.М.

та
осіб,  які приймають участь у справі - апелянтаОСОБА_1.,  його адвокатаОСОБА_3.,
представника позивача ОСОБА_4.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Ковпаківського районного суду м.  Суми від 19 квітня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про розірвання угоди і стягнення
суми,  -

встановила:

Рішенням
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 19 квітня 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто
зОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 15
150 грн.,  а також 201 грн. в рахунок
повернення понесених судових витрат,  а
всього 15 351 грн.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального права,
а також на невідповідність висновків суду встановленим в справі
обставинам,  просить скасувати вказане
рішення суду і ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

При
цьому зазначає,  що укладений сторонами
правочин завдатку відповідає вимогам
ст.  547 ЦК України,  а тому є чинним.  Вказує,
щоОСОБА_5. при передачі грошей розумів,
що передає саме суму завдатку,
яка у випадку невиконання зобов'язання не повертається,  а не аванс.
Крім того,  вважає,  що спірні правовідносини,  що склалися між сторонами,  не можуть регулюватися  ст.  11 ЦК України,  оскільки є спеціальна норма -  ст.  570 ЦК України,  а також,
що судом необгрунтовано не враховано факт того,  що саме позивач відмовився укласти договір
купівлі-продажу частини житлового будинку.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а рішення суду - залишенню без
змін виходячи з наступного.

Судом
першої інстанції встановлено,  що
ОСОБА_1належить на праві власності житловий будинокАДРЕСА_1,  якій він мав намір продати і з цією метою звернувся
до ПП «Імперіал»,  уклавши з даною фірмою
договір про надання послуг щодо купівлі-продажу частини житлового будинку.
Згода на укладення договору купівлі-продажу будинку була досягнута з ОСОБА_2
Оскільки на укладення договору купівлі-продажу претендували й інші особи,  крім ОСОБА_2,
ОСОБА_1.,  бажаючи забезпечити
виконання зобов'язання щодо купівлі-продажу частини будинку та забезпечити себе
від відмови на нотаріальне оформлення,
отримав від ОСОБА_2 3000
доларів СІЛА під зобов'язання наступного продажу частини будинку з
послідуючою сплатою 82
500 доларів США,  про що написав розписку. Угоду
купівлі-продажу сторони мали намір укласти в березні 2007 року,  однак,
як з'ясувалося 16
березня 2007 року під
час телефонної розмови,  уОСОБА_1. не
були готові документи і виїхати з помешкання він не зможе,  оскільки в нього немає іншого житла. При
особистій зустрічі він відмовився повертати гроші.

Зазначені
обставини,  на думку колегії суддів,  повно і всебічно встановлені судом першої
інстанції,  який вірно з'ясував
правовідносини,  що виникли між
сторонами,  дослідив

всі
наявні докази в справі і дав їм оцінку,
що ґрунтується на всебічному,
повному,  об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні на підставі
ст.  212 ч. 1 ЦПК України.

Доводи
апелянта про те,  що між ним та позивачем
було укладено правочин завдатку,  а тому
спірна сума повинна бути залишена у нього,
на думку колегії суддів,  є
безпідставними,  оскільки таке твердження
суперечить чинному цивільному законодавству України.

Так,  правило щодо залишення завдатку особі,  що його одержала,  яке передбачене ч. 1  ст.  571 ЦК України
застосовується лише в тих випадках,  коли
між сторонами було укладено договір,
проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони
домовилися укласти договір,  але
відповідним чином його не оформили,  що
мало місце в даному випадку відносно договору купівлі-продажу частини будинку і
що сторонами не оспорюється,  то сплачені
в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в
тому розмірі,  в якому вони надавалися.

Таким
чином,  передані ОСОБА_2 кошти в сумі 3000 доларів США в підтвердження
укладення договору купівлі-продажу частини будинку уОСОБА_1. є авансом,  так як згідно
ст.  570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме майно,
що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів,  на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено,  що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника платежів,  є завдатком,
вона вважається авансом.

В даному
випадку договір купівлі-продажу не укладався. Сторони лише домовлялись укласти
такий договір,  але відповідним чином
його не оформили.

За таких
обставин колегія судців вважає,  що суд
дійшов вірного висновку,  задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення зОСОБА_1. переданий йому аванс в сумі 15 150 грн.,  що еквівалентно 3 000 доларів США за курсом НБУ на
день винесення рішення.

Інші доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Таким
чином,  рішення суду відповідає вимогам
норм матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування або зміни колегією суддів не
вбачається.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  307 ч.1 п.1,  308,  314 ч.1 п.1,  315
ЦПК України,  колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити,  а рішення
Ковпаківського районного суду м.  Суми
від 19 квітня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України.