МІСЬКИЙ СУД
Н О М Н О Ї   Р Е С П У Б Л І К И   К Р И М
справа №2-3786/07
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09
листопада 2007 року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.М., при секретарі Вавілон І.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ялти цивільну справу за позовом
відкритого акціонерного товариства «Крименерго» до ОСОБА_1про стягнення
матеріальної шкоди,

в с т а н о в и
в :

Відкрите
акціонерне товариство «Крименерго» в особі начальника Ялтинської міської
електричної мережі звернулося в порядку цивільного судочинства з позовом до
ОСОБА_1, в якому просило стягнути з нього суму в розмірі 13938,95 грн.,
мотивувавши свої вимоги грубим порушенням правил користування електричною
енергією з боку відповідача.

У судовому засіданні представник «Крименерго» позов підтримав у повному
обсязі, підкресливши, що уповноважені особи Ялтинської міської електричної
мережі неодноразово зверталися до відповідача з приписами про усунення
виявлених порушень та невідкладну установку демонтованого ним
електролічильника.

Відповідач
проти позову заперечував, зазначаючи, що до спірної ситуації призвели дії
робітників «Крименерго», які своєчасно не зробили заміну пошкодженого та
знятого електролічильника, у зв'язку з чим він був вимушений оплачувати
електроенергію виходячи із рівня середньомісячного споживання.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши доводи, що
обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, дослідивши наявні у справі докази,
оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, взявши до уваги обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини
регулюються базовим (загальним) законом у сфері приватноправових відносин -
Цивільним кодексом України, та спеціальними нормативно-правовими актами, до
яких зокрема відноситься Закон України «Про електроенергетику» та ухвалені на
його виконання постанови Кабінету Міністрів України та Національної комісії
регулювання електроенергетики України.

Суд безпосередньо встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

03
квітня 2003 року ОСОБА_1. самочинно демонтував несправний електролічильник з
метою проведення експертизи та виявлення недоліків, які заважали його
експлуатації. Суд вбачає в зазначених діях відповідача порушення Правил
користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, зі змісту пунктів 32,
33 яких випливає, що у разі необхідності
використання електричної енергії без встановлення приладу обліку споживач
оплачує електричну енергію на підставі договору про тимчасове безоблікове
користування енергією, який оформляється під час отримання споживачем
відповідного дозволу постачальника. Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач такого дозволу від «Крименерго» не отримував, договір про безоблікове користування енергією не
укладав.

Суд
бере до уваги, що за результатами експертизи, яка проведена 09 квітня 2003
року, була встановлена низка порушень при використанні електролічильника з боку
споживача енергії, що виявилося у відсутності пломби держповірителя та у
наявності слідів відкриття електроприладу, що є прямим порушенням пункту 10
Правил користування електричною енергією для населення.

Пункти
11, 14 зазначених Правил зазначають, що відповідальність за збереження приладів
обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, та пломб на них
несе споживач, а у разі виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву
пломби або його несправності споживач зобов'язаний негайно письмово повідомити
про це енергопостачальника. При цьому відповідно до пункту 17 Правил у разі
пошкодження, втрати або неправильної роботи приладу обліку з вини споживача
саме він повинен відшкодувати вартість перевірки, ремонту або встановлення
нового приладу.

Ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлює, що споживач
енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії. При цьому споживач несе відповідальність за
порушення умов договору з енергопостачальником і правил користування енергією
та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання.
Зі змісту зазначеної норми також випливає, що споживач повинен забезпечити
безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника до
власних електричних установок для контролю за рівнем споживання енергії, а
також для виконання відключення або обмеження споживання відповідно до
встановленого порядку.

Згідно з частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В
порушення фундаментальних приписів процесуального закону, відповідач не надав
змістовних та достовірних доказів на підтвердження правомірності своєї позиції
та не зміг довести обставини, на які він посилався як на підставу своїх
заперечень. Суд вважає, що доводи відповідача не кореспондуються з зібраними по
справі доказами та не знаходять свого документального підтвердження, тому
зробити висновок щодо законності та обґрунтованості позиції ОСОБА_1. не
представляється можливим.

Ухвалюючи рішення, суд взяв до уваги ст. 22 ЦК України, зі змісту якої
слідує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного
права, може вимагати їх відшкодування. Ця позиція розкривається у частині 1 ст.
1166 ЦК України, в якій зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала. Такі ж норми містить спеціальне
законодавство, зокрема ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», в якій
сказано, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену
законодавством цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Правопорушенням в електроенергетиці вважається крадіжка енергії, самовільне
підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.
Таким чином, товариство «Крименерго» мало законні підстави для звернення
безпосередньо до суду з метою притягнення відповідача до цивільно-правової
відповідальності.

Перевіряючи
розмір заявлених позовних вимог суд встановив, що матеріальна шкода, стягнення
якої вимагає позивач, розрахована протоколом комісії представників
енергопостачальника № 14 від 29 січня 2007 року у відповідності до Методики
визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої в наслідок
порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою
Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від
04 травня 2006 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 1166 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику»,
Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від
04 травня 2006 року, пп. 10, 11, 17, 32, 33, 48, 49, 50, 53 Правил користування
електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України № 1357 від 26 липня 1999 року, ст.ст. 212, 213, 214, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов
відкритого акціонерного товариства «Крименерго» до ОСОБА_1про стягнення
матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1на користь відкритого акціонерного товариства «Крименерго» матеріальну
шкоду у розмірі 13938,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_1на користь відкритого акціонерного товариства
«Крименерго» судові витрати у розмірі 170 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з
дня його проголошення шляхом подання до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим через Ялтинський міський суд заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги у порядку передбаченому,
ст.ст. 294, 295, 296 ЦПК України.

С у д д я -