Справа № 22-2749                                 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М.
2007 р.                                                     Суддя-доповідач:                        Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«20»
серпня 2007 р.                                                                     м.  Запоріжжя

Колегія
судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                            Бондаря
М. С.

Суддів:                                                       Ломейко
В.О.,

Гончара О.С,

При
секретарі:                                            Вертелецької
І.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від «05» червня
2007 р. по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2до ОСОБА_3 ,  треті особи
ОСОБА_4,  ОСОБА_5про виселення тимчасової
мешканки,  вселення ,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.
,  звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_3,  треті особи ОСОБА_4,  ОСОБА_5про
виселення тимчасової мешканки,  вселення
.

У
позовній заяві зазначали,  що вони
зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1,  де
фактично мешкали до 2003 року. ОСОБА_3.
була зареєстрована і мешкала в квартирі АДРЕСА_2 ,  де вона була власником.  Оскільки сторони перебували у родинних
відносинах ,  вони домовилися про
те,  що тимчасово поміняються квартирами.
Із січня 2004 року вони стали проживати за адресою : АДРЕСА_2,  а відповідач з адресою : АДРЕСА_1. Строк
тимчасового проживання не обговорювався. Згодом ОСОБА_3. подарувала свою квартиру по АДРЕСА_2 своєму сину ОСОБА_5. ,  але і до теперішнього часу зареєстрована в
неї. Новий власник став наполягати на звільненні житла і   вони мають намір   вернутися на своє постійне місце проживання
. Проте у

квартирі
АДРЕСА_1мешкає   відповідач   та на прохання   звільнити квартиру відмовляється.

Просили
суд виселити ОСОБА_3.3
квартири АДРЕСА_1та вселити їх до вказаної квартири.

Рішенням
Бердянського .міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2007 року
позов задоволений.

Виселено
ОСОБА_3.3
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення . Вселено ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.
у зазначену квартиру..

Не
погоджуючись із зазначеним рішенням суду,
ОСОБА_3,  подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального
права,  просить рішення суду першої
інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд .

Вислухавши
суддю-доповідача,  пояснення учасників
апеляційного розгляду,  дослідивши
обставини справи та доводи скарги,
колегія суддів вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п.1 ч.1  ст. 307 ЦПК України,  за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

ст. 308 ЦПК України передбачає,  що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано
правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як видно
з рішення суду,  суд першої інстанції
задовольняючи позов про виселення відповідачки без надання іншого житла та
вселяючи ОСОБА_1.
ОСОБА_2.,  в квартиру
АДРЕСА_1,  виходив з того,  що ОСОБА_3.,  тимчасова мешканка,
а тому на вимогу позивачів підлягає виселенню без надання іншого житла.

Як
вбачається з матеріалів справи,  в не
приватизованій квартирі № АДРЕСА_1,  мешкали
і зареєстровані позивачі (а/с8).

Відповідачка,  ОСОБА_3.,  зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2(а/с 6).

За усною
домовленістю сторін позивачі тимчасово,
на невизначений термін вселились і мешкали в квартирі відповідачки.

Згідно
договору,  07.03.2006 року ОСОБА_3.,  подарувала,  своєму
сину,  ОСОБА_5.,  квартиру
АДРЕСА_2(а/с 5).

Рішенням
суду,  за позовом ОСОБА_5.,  22.01.2007 року,
позивачів з квартири АДРЕСА_2виселено(а/с 17).

Позивачі
в позові,  який вони підтримали в суді
першої інстанції зазначили,  що їм
необхідно звільнити квартиру № АДРЕСА_2,
згідно рішення суду,  а в квартиру
АДРЕСА_1,  де вони мешкали і зареєстровані вселитися не можуть бо цю
квартиру утримує ОСОБА_3.,  яка перешкоджає їм в цьому.

ОСОБА_3.,  визнала,  що вона
не бажає вселення позивачів в квартиру АДРЕСА_1,  яку
утримує для внука.

У
відповідності до  ст.  10 ЦПК України,  відповідач повинен довести за допомогою
належних та допустимих доказів,  з
урахуванням положень  ст.  ст.
57-59 ЦПК України зазначені ним обставини.

Проте доказів
правомірності набуття права користування квартирою № АДРЕСА_1 ОСОБА_3.,  суду першої інстанції,  апеляційному суду не надала.

За таких
підстав,  колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції правільно дійшов
висновку про тимчасове мешкання ОСОБА_3.,  в квартирі № АДРЕСА_1.

Відповідно
до ч.3  ст. 98 ЖУ України,  тимчасові жильці на вимогу наймача або членів
сім'ї,  які проживають разом з ним,  зобов"язані негайно звільнити
приміщення,  а в разі
відмовлення-підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншою жилого
приміщення.

Доводи
апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права,  які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи,  а тому колегія суддів вважає,  що підстав для задоволення апеляційної скарги
і зміні чи скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись  ст.
ст. 209,  218,  307,
308,  313-315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від «05» червня 2007р.,  по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена протягом двох
місяців шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.