Справа № 22- 1075 - 2007 р.                        Головуючий у 1-й
інст. - Кухарець В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

29 жовтня 2007 р.                                                                                                  м. Рівне

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в
складі:

Головуючого судді - Собіни І.М. Суддів -    Шеремет A.M., Оніпко О.В. При секретарі - Сеньків О.С

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної податкової
адміністрації України у Рівненській області на рішення Рівненського міського
суду від 30 березня 2006 р. в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
адміністрації України в Рівненській області та управління державного
казначейства України в Рівненській області про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої злочином.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 30 березня 2006 р. частково задоволено позов
ОСОБА_1, та стягнуто на її користь з ДПА України в Рівненській області з
реєстраційних рахунків за коштами загального фонду Державного бюджету України,
які відкриті в управлінні державного казначейства України в Рівненській області
107 814 грн. матеріальної та 1500 грн. моральної шкоди, 1318 грн. судових
витрат.

В поданій на
рішення апеляційній скарзі ДПА України в Рівненській області вважає його
незаконним, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального
права. ОСОБА_1 пропущено строк звернення з даним позовом до суду, оскільки
провадження в справі відкрито ухвалою судді Рівненського міського суду від
7.11.2005 p.,
а постанова про зобов"язання повернути їй речові докази була ухвалено
судом 26.04.2001р. Судом не враховано, що шкода, завдана органом державної податкової служби, відшкодовується
державою , згідно ч. 3 ст. 13 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні". Окрім того, вина ДПА жодним судовим рішенням,
прийнятим в порядку адміністративного судочинства, не встановлена. Просили
рішення скасувати, ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна
скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення в справі, виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 29.03.2001 р. ОСОБА_1
була засуджена за ст. 136 КК України ( 1960 р.) до покарання у виді виправних
робіт строком на один рік з відрахуванням 10% заробітку в доход держави.
Оскільки вироком не було вирішено питання про речові докази, постановою
Рівненського міського суду від 26.04.2001 р. зобов"язано повернути ОСОБА_1
аудіокасети, які не визнані контрафактними. Оскільки цією постановою

2

не було визначено кількості
аудіокасет, які підлягали поверненню, постановою Рівненського міського суду від
31.05.2005 р. зобов'язано повернути останній речові докази - аудіокасети, які
зберігаються в камері схову УПМ ДПА в Рівненскькій області, що не визнані
контрафактними, в кількості - 15 402 шт.

Згідно
матеріалів справи, ОСОБА_1 з даним позовом звернулась до суду 5.12.2002 р. і в
справі відкрито провадження ухвалою судді Рівненського міського суду від
16.12.2002 р. За таких обставин доводи представника ДПА про пропуск позивачкою
строку звернення до суду, є безпідставними.

Разом з тим, заслуговують
на увагу доводи апеляційної скарги щодо невірного висновку суду 1-ї інстанції
про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої шкоди з ДПА
України в Рівненській області.

Судом
встановлено і це стверджується матеріалами справи, що згідно оглянутої в
судовому засіданні кримінальної справи № 70/43-02, її порушено 25.06.2002 р.
заступником прокурора Рівненської області за ознаками злочину, передбаченого ч.
2 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем службовими особами
УПМ ДПА в Рівненській області (щодо неповернення ОСОБА_1 аудіокасет, котрі не
визнані контрафактними). Постановою слідчого прокуратури Рівненського району
від 5.08.2002 р. позивачка визнана в даній справі потерпілою від злочину,
особою, якій заподіяно злочином майнову шкоду. Постановою слідчого прокуратури
Рівненської області від 15.04.2004 р. діяння невстановлених осіб було
перекваліфіковано з ч. 2 ст. 364 на ч. 5 ст. 185 КК України і справа направлена
за підслідністю в Рівненській РВ УМВС України в Рівненській області, в
провадженні якого і перебуває по даний час.

Таким чином, у
відповідності до вимог ст. 1177 ЦК
України, завдана майну позивачці внаслідок злочину майнова шкода, особою,
яка не встановлена, підлягає відшкодуванню державою, за рахунок коштів
державного бюджету, а не ДПА України в Рівненській області.

У зв"язку з
наведеним, та неправильним застосуванням судом 1-ї інстанції норм матеріального
та процесуального права, рішення підлягає скасуванню з ухваленням, в порядку
вимог ст. 309 ЦПК України, нового рішення в справі.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, ст. 1177 ЦК України, колегія
суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу Державної податкової адміністрації України в Рівненській області -
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 30 березня 2006 р.
- скасувати.

Позов ОСОБА_1 до
Державної податкової адміністрації України в Рівненській області, управління
державного казначейства України в Рівненській області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з
державного бюджету на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - 107
814 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1500 грн. та понесені нею
судові витрати в сумі 1318 грн., поклавши обов"язок по виплаті вказаних
коштів на управління державного казначейства України в Рівненській області.

Рішення набирає
законної сили негайно і може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня його проголошення.