У Х В А Л А

І м е н е м   У к р а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 27
грудня  2007 р. цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» с.
Тишків Добровеличківського району Кіровоградської області, Тишківської
сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання
договору оренди недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2007 р.
та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 28 березня 2007 р.,

в с т а н о в и л а:

У червні 2006 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СГВК «Україна»,
Тишківської сільської ради про визнання недійсним договору оренду земельної
частки (паю), виданого на його ім'я  у
1997 р. Зазначав, що він є власником земельної частки (паю) на підставі
сертифікату. 6 квітня 2004 р. він отримав державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку. Проте у 2003 р. Тишківська сільська рада уклала
з СГВК «Україна» договір оренди його на його земельний пай, посилаючись на те,
що станом на 2003 р. - час оформлення договору оренди - сертифікат на ім.
ОСОБА_1 рахувався як неоформлений і незапитаний.

Заперечуючи проти позову, Тишківська міська рада посилалась на те, що
договір оренди земельної частки (паю) містив умову, згідно з якою цей  договір оренди втрачав чинність з моменту
виділення земельної ділянки в натурі та одержання його власником державного
акту на право приватної власності на землю. На час одержання ОСОБА_1 такого
акту та виділення земельної ділянки в натурі - з 7 червня 2005 р. земельна
ділянка, передана в оренду, вже була вільна.

Рішенням Добровеличківського районного суду від 31 липня  2006 р., залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Кіровоградської області, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на
новий судовий розгляд до суду першої інстанції..

Колегія суддів дійшла висновку про
те, що підстави для  скасування   судових рішень  відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого
доказу,  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 31 липня 2007 р. та ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 28 березня 2007 р. відхилити, а зазначені судові
рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.